Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

28 січня 2026 року представник позивача звернувся до суду з позовом, мотивувавши його тим, що 23 лютого 2020 року між ТОВ «Займер» та відповідачем було укладено кредитний договір №114381, за яким відповідач має заборгованість. Надалі між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» було укладено договір факторингу, згідно з яким до ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. У зв`язку з невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо повернення кредитних коштів на підставі укладеного кредитного договору позивач просив стягнути з відповідача виниклу заборгованість на загальну суму 10440 грн. Окрім заборгованості позивач просив стягнути із відповідача також судові витрати. Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області суду від 9 лютого 2026 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, судом вжито заходів для його повідомлення про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання з дотриманням вимог статей 128, 130 ЦПК України. Суду повернуто поштове повідомлення №067097767383 з довідкою УДППЗ «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою», що в розумінні частини 8 статті 128 ЦПК України є належним повідомленням відповідача про розгляд справи. Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Від сторін до суду не надходили заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. 23 лютого 2020 року між ТОВ «Займер» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №114381, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 2000 грн строком на 30 днів до 23 березня 2020 року. Даний договір підписаний електронним підписом із одноразовим ідентифікатором (а.с. 7-8, 10). [PERSON] через веб-сайт кредитодавця https://cly.com.ua/ шляхом введення логіну особистого кабінету та паролю особистого кабінету здійснив вхід до особистого кабінету та з особистого кабінету через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подала заявку на отримання кредиту, де вказано номер свого поточного (карткового) рахунку. На підставі цього ТОВ «Займер» направило [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор KL2803 на номер телефону [NUMBER] , який було зазначено відповідачем у своїй анкеті в особистому кабінеті. [PERSON] використанням ідентифікатора було прийнято пропозицію щодо укладення договору №114381 про надання кредиту на умовах, визначених у договорі. Згідно з пунктом 1.2. договору кредит надається строком на 30 днів, тобто до 23 березня 2020 року. Строк дії договору 30 днів. Але в будь-якому випадку, договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за договором. Відповідно до пункту 1.3. договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству 730 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Відповідно до пункту 2.3. договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування відсотків за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування та сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 2000 грн підтверджується інформаційною довідкою щодо здійснення переказу грошових коштів надавачем платіжних послуг ТОВ «Platon» на платіжну картку № [NUMBER] (а.с. 11). Відповідно до інформації №20.1.0.0.0/7-260212/90434-БТ від 19 лютого 2026 року, наданої АТ КБ «ПриватБанк», на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , 23 лютого 2020 року на карту № [NUMBER] зараховано грошові кошти у сумі 2000 грн (а.с. 49-50). 28 жовтня 2021 року між ТОВ «Займер» та ТОВ «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» було укладено договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах права вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 14-17). Права вимоги переходить до фактора після підписання сторонами договору. В разі невиконання фактором вимог п.7.2., договір вважається неукладеним, при цьому в разі невиконання фактором зобов`язання щодо сплати другої частини ціни продажу, договір вважається неукладеним, а клієнт повертає фактору першу частину ціни продажу, сплачену відповідно до п.7.2. договору (п. 6.2.3.). З копії платіжних доручень №1653, № 432 від 2 листопада 2021 року та №1672 від 23 листопада 2021 вбачається, що ТОВ «Займер» сплатило ТОВ «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» плату за відступлення права грошової вимоги з згідно договору факторингу №01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року (а.с. 18-19). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01-28/10/2021 ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10440 грн., з яких: 2000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8440 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 21). Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №114381 станом на 24 листопада 2025 року нараховано 10440 грн боргу, з яких 2000 грн - борг по тілу кредиту, 8440 грн - по процентах (а.с. 20). При вирішенні даного спору суд виходить з наступних положень закону. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з пунктом 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з пунктом 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Докази прав нового кредитора у зобов`язанні передбачені статтею 517 ЦК України, згідно якої первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно зі статтями 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Висновки суду по суті спору. Судом установлено, що на підставі укладеного кредитного договору відповідач зобов`язалася повернути позику та відсотки за користування нею, однак свого зобов`язання вчасно не виконала, позику не повернула, нараховані відсотки не сплатила. Надалі на підставі укладеного договору відступлення права вимоги право вимоги про повернення коштів, отриманих в кредит, перейшло до позивача. Оскільки умови кредитного договору відповідач не виконала своєчасно і належним чином, то суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно задовольнити та стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором. Відповідач не надав доказів сплати боргу за кредитним договором ні на користь ТОВ «Займер», ні на користь позивача по справі. Отже, позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат по справі. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір.

Outcome: approved