Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

01 грудня 2025 року адвокат Залокоцька В.Д., в інтересах [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом та скасування державної реєстрації права власності, треті особи: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Колос»; Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Зазначила, що [INFO] в с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області помер [PERSON] , який на день смерті [INFO] постійно проживав та був зареєстрований у [ADDRESS] . На час відкриття спадщини разом із спадкодавцем постійно проживала та була зареєстрована донька, [PERSON] . 21 вересня 2023 року до нотаріальної контори звернулися спадкоємці померлого, а саме дочка [PERSON] , [INFO] , своєю заявою як спадкоємиця, що прийняла спадщину надала згоду відповідно до ст. 1268 та 1272 ч.2 ЦК України своїм сестрам [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , прийняти спадщину після померлого. На підставі поданих заяв про прийняття спадщини дочками спадкодавця [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було заведено спадкову справу № 75/2023 від 21 вересня 2023 року після померлого [PERSON] . 29 квітня 2024 року між спадкоємцями було укладено договір про поділ спадкового майна, що був посвідчений Цимбалюк І.М., приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області, за реєстровим № 839, за яким до спадкоємиці [PERSON] , [INFO] переходить право на спадщину за законом на вищезазначену земельну ділянку. Однак, при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку [PERSON] , було виявлено, що дана земельна ділянка в Державному земельному кадастрі як об`єкт та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку за [PERSON] не зареєстровано, а за аналогічним кадастровим номером 0525388300:01:002:0087 від 17 грудня 2016 року державним реєстратором Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області Луценко Євгеном Васильовичем, було зареєстровано право власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії BH № 094240 виданого Шаргородською районною державною реєстрацією Вінницької області від 23 лютого 2005 року на ім`я [PERSON] . Вказує, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається, зокрема, із земельної частки (паю) площею 0,9373 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Джуринської (колишня Хоменківська) с/ради Жмеринського (колишнього Шаргородського) району Вінницької області та належала дружині спадкодавця [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 094143 виданого Шаргородською районною державною адміністрацією Вінницької області 15 лютого 2005 року, кадастровий номер 0525388300:01:002:0087, спадщину після якої прийняв її чоловік [PERSON] , але не встиг оформити своїх спадкових прав. При оформленні спадщини, стало відомо, що реєстрація права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0525388300:01:002:0087, помилково була проведена на [PERSON] , так як при видачі державних актів громадянам [PERSON] та [PERSON] , був зазначений однаковий кадастровий номер 0525388300:01:002:0087. Із виписки відділу №4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 04 квітня 2024 року за № 452/14-24 та від 10 квітня 2024 року №475-14-24, стало відомо, що Поземельну книгу з кадастровим номером - 0525388300:01:002:0087 було відкрито 05 травня 2017 року із внесенням наступних відомостей про земельну ділянку, а саме: розташована на території Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, із категорією земель - землі сільськогосподарського призначення та цільовим призначенням - 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,9373 га ріллі, що знаходиться у власності [PERSON] на підставі державного акту серія ВН №094143, зареєстрованого 15 лютого 2005 року за №0105028000347 (згідно відомостей вказаних у державному акті). 17 грудня 2016 року одночасно із реєстрацією права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 0525388300:01:002:0087, що виникло на підставі договору оренди укладеного між [PERSON] та СТОВ «КОЛОС» строком на 10 років, було зареєстровано і право власності за [PERSON] на підставі державного акту, у якому була допущена помилка. Відтак, із відомостей Держгеокадастру відомо, що було допущено помилку в кадастровому номері при видачі державного акту на земельну ділянку громадянці [PERSON] , а тому вірний кадастровий номер земельної ділянки, що належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №094240, виданого 23 лютого 2005 року 0525388300:01:008:0087. Позивачка [PERSON] , як спадкоємець [PERSON] , звернулася до приватного нотаріуса Жмеринського районного нотаріального округу, Цимбалюк І.М., з метою оформлення спадщини після смерті останнього, однак їй було відмовлено у зв`язку із тим, що право власності на спадкову ділянку по кадастровому номеру 0525388300:01:002:0087 належить [PERSON] . Позивач вказує лише про помилку у державних актах, де у двох різних державних актах вказано однаковий кадастровий номер, але у відомостях ДЗК наданих Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області вказано, що Поземельну книгу з кадастровим номером було відкрито 05 травня 2017 року із внесенням наступних відомостей про земельну ділянку, а саме: розташована на території Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, із категорією земель - землі сільськогосподарського призначення та цільовим призначенням - 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,9373 га ріллі, що знаходиться у власності [PERSON] на підставі державного акту серія ВН №094143, зареєстрованого 15 лютого 2005 року за №0105028000347. Також із відомостей Держгеокадастру відомо, що було допущено помилку в кадастровому номері при видачі державного акту на земельну ділянку громадянці [PERSON] , а тому вірний кадастровий номер земельної ділянки, що належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №094240, виданого 23 лютого 2005 року - 0525388300:01:008:0087. Відтак відомості ДЗК позивачем не оскаржуються, лише зазначається, що у зв`язку із помилкою у державному акті при перенесенні відомостей із ДЗК до Державного реєстру речових прав, було перенесено помилку, та земельна ділянка яка належить спадкодавиці [PERSON] зареєстрована на відповідача [PERSON] . З огляду на викладене, представник позивачки просить: визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0525388300:01:002:0087, площею 0,9373 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Джуринської (колишня Хоменківська) с/ради Жмеринського (колишнього Шаргородського) району Вінницької області та належала дружині спадкодавця [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 094143 виданого Шаргородською районною державною адміністрацією Вінницької області 15 лютого 2005 року; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про державну реєстрацію права власності №18129236 від 17 грудня 2016 року на земельну ділянку з кадастровим номером 0525388300:01:002:0087 площею 0,9373 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Джуринської (колишня Хоменківська) с/ради Жмеринського (колишнього Шаргородського) району Вінницької області, яким зареєстровано право власності за [PERSON] ; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державну реєстрацію права оренди землі на земельну ділянку кадастровим номером з кадастровим номером 0525388300:01:002:0087 площею 0,9373 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Джуринської (колишня Хоменківська) с/ради Жмеринського (колишнього Шаргородського) району Вінницької області, зареєстрованого на підставі на підставі договору оренди земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛОС». Ухвалою суду від 10 грудня 2025 року цю позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.61). Ухвалою суду від 22 січня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.119). В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, однак 19 лютого 2026 року від представника позивачки адвоката Залокоцької В.Д. до суду надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи провести без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити (а.с.123). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, однак 24 грудня 2025 року подала до суду заяву, в якій вказує, що проти задоволення позову не заперечує та просить його задовольнити. При цьому, вказала, що при оформленні державних актів було допущено помилку, де помилково у двох різних державних актах вказано однаковий кадастровий номер, так у державному акті належному їй, вказано кадастровий номер 0525388300:01:002:0087, в той час як вірний кадастровий номер земельної ділянки 0525388300:01:008:0087, що належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №094240, виданого 23 лютого 2005 року (а.с.64). Представник третьої особи СТОВ «КОЛОС» в судове засідання не з`явився, однак 22 січня 2026 року подав до суду заяву, в якій вказує, що проти задоволення позову не заперечують та просить його задовольнити. Зазначає, що розгляд справи проводити за відсутності представника СТОВ «КОЛОС» (а.с.113). Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.126). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені докази, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити, виходячи із такого. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] в с. Джурин Шаргородського району Вінницької області (а.с.9). Згідно з копією свідоцтва про народження, [PERSON] народилася [INFO] в с. Джурин Шаргородського району Вінницької області. Батьком вказаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с.10). Відповідно до копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00041511724 від 21 вересня 2023 року, [PERSON] померла [INFO] в с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області (а.с.10-11). Згідно з копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00041511673 від 21 вересня 2023 року, [PERSON] помер [INFO] в м. Шаргород Жмеринського району Вінницької області (а.с.12-13). Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 квітня 2024 року, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що по аналогічному кадастровому номеру 0525388300:01:002:0087 на земельну ділянку, яка належала дружині спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину після якої прийняв її чоловік [PERSON] , але не встиг оформити своїх спадкових прав, право власності належить [PERSON] (а.с.14-15). Згідно з копією листа №475/14-24 від 10 квітня 2024 року, відділ №4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області повідомив, що в державному актів на право власності на земельну ділянку серії ВН №094240, площе. 1,1636 га, виданого на ім`я [PERSON] , при друці допущено помилку в кадастровому номері. Вірний кадастровий номер зазначеної земельної ділянки 0525388300:01:028:0087 (а.с.16). Відповідно до копії листа №452/14-24 від 04 квітня 2024 року, відділ №4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області повідомив, що згідно із відомостями Державного земельного кадастру, Поземельну книгу з кадастровим номером 0525388300:01:002:0087 було відкрито 05 травня 2017 року із внесенням наступних відомостей про земельну ділянку, а саме: розташована на території Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, із категорією земель землі сільськогосподарського призначення та цільовим призначенням 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,9373 га ріллі, що знаходиться у власності [PERSON] на підставі державного акту серія ВН №094143, зареєстрованого 15 лютого 2005 року за №0105028000347. 20 травня 2017 року в порядку інформації взаємодії, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до Державного земельного кадастру надійшла інформація про зареєстроване речове право на вищевказану земельну ділянку на [PERSON] , дата реєстрації речового права 17 грудня 2016 року, реєстраційний номер 18129236, орган державної реєстрації прав Стрижавська селищна рада Вінницького району. Того ж дня, було проведено реєстрацію договору оренди укладеного між [PERSON] та СТОВ «КОЛОС», строком на 10 років на земельну ділянку площею 0,9373 га (а.с.17). Згідно з копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН №094143, власником земельної ділянки площею 0,9373 га, розташованої на території Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області та призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0525388300:01:002:0087, була [PERSON] (а.с.18-19). Відповідно до копії довідки №566 від 21 вересня 2023 року, виданої Джуринською сільською радою Жмеринського району Вінницької області, померла [INFO] , [PERSON] , на день смерті постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Згідно запису погосподарської книжки №1 особовий рахунок № [NUMBER] за 2011-2015 роки на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем проживали та були зареєстровані: чоловік [PERSON] , який помер [INFO] ; дочка [PERSON] , 1971 року народження; онука [PERSON] , 1994 року народження; онука [PERSON] , 1989 року народження та правнук [PERSON] , 2015 року народження (а.с.20). Згідно з копією довідки №568 від 21 вересня 2023 року, виданої Джуринською сільською радою Жмеринського району Вінницької області, померлий [INFO] , [PERSON] , на день смерті постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Згідно запису погосподарської книжки №1 особовий рахунок № [NUMBER] за 2021-2025 роки на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем проживали та були зареєстровані: дочка [PERSON] , 1971 року народження; онука [PERSON] , 1989 року народження та правнук [PERSON] , 2015 року народження (а.с.21). Відповідно до копії договору про поділ спадкового майна від 29 квітня 2024 року, [PERSON] від імені якої діє [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від імені якої діє [PERSON] , склали йе договір про поділ спадкового майна, належного їм відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, в рамках спадкової справи №75/2023 відкритої 21 вересня 2023 року приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області Цимбалюком І.М., після смерті [PERSON] померлого [INFO] , що на час смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Згідно з ст. 1278 ЦК України, їхні частки у спадщині є рівними та складають по 1/3 (одній третій) кожному. До складу спадкового майна, що підлягає поділу за цим договором, до [PERSON] переходить земельна ділянка площею 0,9373 га, розташованої на території Джуринської сільської ради (колишня Хоменківська сільська рада Шаргородського району) Жмеринського району Вінницької області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0525388300:01:002:0087, що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с.22-23). Згідно з копією витягу №НВ-9985535312025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, кадастровий номер 0525388300:01:002:0087, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 22123,14 грн (а.с.24). Відповідно до копії інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, власником земельної ділянки з кадастровим номером 0525388300:01:002:0087, площею 0,9373 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, є [PERSON] (а.с.25). Згідно з копією інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, власником земельної ділянки з кадастровим номером 0525388300:01:002:0087, площею 1,1636 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, є [PERSON] (а.с.26). Відповідно до копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №454129526 від 28 листопада 2025 року, власником земельної ділянки з кадастровим номером 0525388300:01:002:0087, площею 1,1636 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області та перебуває в оренді СТОВ «КОЛОС», є [PERSON] (а.с.28). Згідно з копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН №094240, власником земельної ділянки площею 1,1636 га, розташованої на території Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області та призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0525388300010020087, є [PERSON] (а.с.66). Відповідно до копії спадкової справи №75/2023, заведеної приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Цимбалюком І.М. 21 вересня 2023 року та завершеної 29 квітня 2024 року, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , звернулися із заявами до приватного нотаріуса, з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті батька [PERSON] . 29 квітня 2024 року між спадкоємцями було укладено договір про поділ спадкового майна, в тому числі спадкове майно, а саме на земельну ділянку кадастровий номер 0525388300010020087 (а.с.72-112). Згідно зі ст.ст. 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Частинами 1 та 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.ч. 1 та 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно доп. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно з ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Отже, належним способом захисту прав спадкоємця у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку є звернення спадкоємця з вимогами про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Оскільки позивачка є спадкоємцем першої черги по закону, оформила право на частинку (1/3) спадщини на земельну ділянку, то за нею слід визнати і право власності на спірну земельну ділянку. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Аналіз вказаних норм вказує на можливість захисту права осіб на землю у будь-який спосіб, якщо такий спосіб є ефективним та не суперечить вимогам Закону. Відповідно до положень ст. ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. ст. 14, 41 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається та здійснюється відповідно по закону, а згідно статтею 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно з ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Частинами 1,2 ст. 152 ЗК України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частиною 3 ст. 152 ЗК України визначено способи захисту прав на землю. Проте, визначений перелік не є вичерпним. Згідно ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (далі - Закон) державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Відповідно до ч. 4 ст. 9 цього Закону державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою та містобудівної документації; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки. Так, з матеріалів справи судом встановлено, що спору щодо фактичних розмірів їх земельних ділянок, порядку користування ними не існує, єдиною підставою для звернення до суду є помилка в кадастровому номері земельної ділянки позивачки. Правовстановлюючі документи щодо набуття земельної ділянки відповідача позивачем в межах позовних вимог не оскаржуються. При цьому відповідачка не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачки. Крім того, звертаючись до суду з позовом позивач просить суд скасувати державну реєстрацію земельної ділянки у Державному кадастрі. Разом з тим, частина 13 ст.79-1 Земельного кодексу України та частина 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначають, що земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 48/340, від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 та інших. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 ( пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 ( пункт 6.13), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 ( пункт 98). Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Представником позивачки доведено належними та допустимими доказами викладенні у позовній заяві обставини, окрім того, на переконання суду, спосіб захисту порушеного права, обраний позивачкою, передбачений законом. Тому,

Outcome: approved