Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

ТОВ «Краматорськтеплоенерго» звернулося до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між ТОВ «Краматорськтеплоенерго» та [PERSON] було укладено договір № 1256 від 24.09.2013 року про купівля-продажу теплової енергії в гарячій воді, відповідно до умов якого, позивач зобов`язується продати вчасно та відповідної якості теплову енергію в гарячій воді, а Споживач зобов`язується приймати та своєчасно оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами). Договором визначено, що теплова енергія постачається на об`єкти згідно додатку № 2 до Договору. Відповідно до п. 11.1 Договору, цей договір набуває чинності з дня його підписання і є безстроковим. Початок та закінчення опалювального періоду та про встановлення тарифів підтверджується відповідними рішенням/розпорядженнями Краматорської міської ради/військової адміністрації, які також надаються до позовної заяви за відповідні періоди. Відповідач своєчасно не здійснювали оплату за поставлену теплову енергію, у звязку з чим заборгованість відповідача складає 161571, 32 грн. Ухвалою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02.02.2026 року дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 4 ст.277 ЦПК України відповідачем суду не подано. Відповідачем до суду подано відзив, в якому він позовні вимоги визнав частково в сумі 42839, 92 грн. (161 571, 32 грн. - 18458, 44 грн. - 84870, 54 грн. - 6804, 18 грн. - 5348, 36 грн. - 3249, 88 грн. = 42839, 92 грн.). В іншій частині позовні вимоги вважав необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав раніше поданий відзив та просив позов задовольнити частково. Вислухавши представника відповідача, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. Судом встановлено, що ТОВ «Краматорськтеплоенерго», є юридичною особою, яка відповідно до Статуту здійснює виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, виробництво комунальних послуг з централізованого опалення. На виконання своєї мети позивач здійснює постачання теплової енергії до будинків, приміщень, будівель, споруд тощо. Також встановлено, що відповідач є споживачем теплової енергії, яка надається Товариством з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» на підставі укладеного ТОВ «Краматорськтеплоенерго» та [PERSON] договору № 1256 від 24.09.2013 року про купівля-продажу теплової енергії в гарячій воді, відповідно до умов якого, позивач зобов`язується продати вчасно та відповідної якості теплову енергію в гарячій воді, а Споживач зобов`язується приймати та своєчасно оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами). Договором визначено, що теплова енергія постачається на об`єкти згідно додатку № 2 до Договору. Відповідно до п. 11.1 Договору, цей договір набуває чинності з дня його підписання і є безстроковим. Початок та закінчення опалювального періоду та про встановлення тарифів підтверджується відповідними рішенням/розпорядженнями Краматорської міської ради/військової адміністрації, які також надаються до позовної заяви за відповідні періоди. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають з дій осіб, які передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, які не передбачені цими актами, але по аналогії породжують цивільні права і обов`язки. У даному випадку цивільні права та обов`язки сторін виникають з відносин по фактичній поставці послуг - теплової енергії (юридичний факт), а саме позивач надає відповідачу послуги теплопостачання і щомісячно виставляє платіжні документи (квитанції) для оплати вказаних послуг, а відповідач, в свою чергу, має оплачувати вартість одержаних послуг відповідно до виставлених позивачем квитанцій, чим фактично визнається наявність між сторонами цивільно-правових відносин. Відповідач належним чином не виконував свій обов`язок щодо оплати наданих послуг теплопостачання (опалення). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості станом на дату складання позовної заяви, у відповідача обліковується заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії в розмірі 150 916,73 грн. грн., яка утворилася за період з листопада 2021 по березень 2025 р. включно, що підтверджується актамирахунками. При вирішенні спору суд виходить із того, що за змістом статей 68, 162 ЖК України та статті 322 ЦК України власники або наймачі житла зобов`язані оплачувати комунальні послуги. Згідно зі статтею 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин", споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, які були чинними у період виникнення спірних правовідносин, визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Крім того, згідно п. 35 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» №830від 21 серпня 2019року розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, в тому числі здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (опалення). Стаття 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначає, що плата за абонентське обслуговування це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, а у випадках, визначених цим Законом, також і витрати на обслуговування приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку. Згідно розрахунку заборгованості з плати за абонентське обслуговування за період з з травня 2021 року по червень 2025 року складає 2 056, 35 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права від 17.07.2012 № 01-06/928/2012). Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів. Таким чином, інфляційне збільшення нараховується на суму боргу і є видом відшкодування втрат при недобросовісному виконанні грошових зобов`язань. Відповідно до п. 6.4. Договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Згідно п. 34. Договору, Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Тобто, за листопад 2021 рік Відповідач повинен був розрахуватись протягом грудня 2021 року до 01 січня 2022 року. Відповідно до розрахунку 3% річних за період з 01 травня 2025 р. по 17 січня 2026 р. складає 3 249,88 грн., інфляційні витрати за період з 01 травня 2025 р. по 17 січня 2026 р.. складають 5 348,36 грн. Враховуючи, що відповідач належним чином не виконуєть свій обов`язок по оплаті послуг теплопостачання (опалення), наявність заборгованості відповідачем та його представником не спростована, суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» необхідно задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги з постачання теплової енергії в сумі 150 916,73 грн. за період з 01 листопада 2021 року по березень 2025 року, заборгованості з плати за абонентське обслуговування в сумі 2 056, 35 грн. за період з травня 2021 року по червень 2025 року, 3% річних за період з 01 травня 2025 р. по 17 січня 2026 р. в розмірі 3 249,88 грн. та інфляційних витрат за період з 01 травня 2025 р. по 17 січня 2026 р. в розмірі 5 348,36 грн., а загалом заборгованість у розмірі 161571, 32 грн. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2 662, 40 грн. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved