Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулось до Хустського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04.03.2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1521-1665. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На виконання зазначених вимог, позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А5038, для підписання Кредитного договору №1521-1665 від 04.03.2025 року, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 25 000,00 грн.; строк кредитування 300 днів; базовий період* 14 днів; комісія за видачу кредиту - 20,00 % від суми кредиту; знижена % ставка 0,90 % в день; стандартна % ставка 1,00 % в день; Умовами кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем передбачено, що тип процентної ставки за користуванням Кредитом фіксована та процентна ставка за користуванням кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та відповідно до вищевказаної ліцензії виданої ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Таким чином, позивач не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. У відповідності до частини першої статті 528 ЦК України виконання обов`язку може бути покладено на іншу особу, якщо з умов договору або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто і в такому разі відповідач має прийняти виконання зобов`язання за кредитним договором, запропоноване за позивача третьою особою. Позивач (через партнера ТОВ «ФК «Контрактовий дім» з яким укладено договір № 02/06/2020 про надання послуг з приймання та переказу платежів від 10.06.2020 р. та який має ліцензію НБУ на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків № 21/772-рк від 29.04.2023 р.) видав Відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний Відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про успішне перерахування платежу на карту отримувача (Відповідача), чим виконав свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання Кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти Відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед позивачем, відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №1521-1665 від 04.03.2025 року, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за Кредитним договором, що є додатком до позовної заяви. Сплачуючи кредит, відповідач вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. Також, Додатковою угодою №1 від 14.03.2025 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1521-1665 від року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 3 600,00 грн. Додатковою угодою_№2 від 05.04.2025 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1521-1665 від року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 2 400,00 грн. Додатковою угодою №3 від 25.05.2025 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1521-1665 від року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 700,00 грн. Окрім цього, представник позивача звертає увагу суду на те, що відповідач в загальній кількості 3 рази оформлював кредитні відносини з позивачем, попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність відповідача з процедурою оформлення та виконання кредитного договору. Станом на 21.10.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить : 76 933,57 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 27 856, 19 гривень, заборгованість за нарахованими процентами 33 315,72 гривень, заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦПК 15 761,66 грн. Кредитодавець відповідно до умов кредитного договору направив позичальнику вимогу про усунення порушень умов Кредитного договору №1521-1665 від 04.03.2025 року щодо сплати процентів, однак дана вимога була проігнорована позичальником, порушення не усунуто. Таким чином, з боку відповідача по відношенню до позивача має місце свідоме порушення зобов`язання, визначеного в кредитному договорі, що відповідно до статті 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені кредитним договором або законом. Враховуючи вищезазначене, кредитодавець просить суд у цьому позові стягнути з [PERSON] повну суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. 16.12.2025 року ухвалою суду справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними матеріалами у справі. Відповідачу [PERSON] направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами та було запропоновано подати відзив. В судове засідання, яке було призначено на 10.02.2026 р. учасники справи не з`явились, натомість від адвоката Мацола А.В., яка діє в інтересах [PERSON] на підставі Доручення про надання безоплатної правової допомоги від 28.01.2026 року, надійшло письмове клопотання про надання можливості ознайомитись з матеріалами справи та поновити строк на подання відзиву по справі (а.с.147 - 148). Згідно з відміткою, яка містить у матеріалах справи (а.с.147) адвокат Мацола А.В. ознайомилась з матеріалами 13.02.2026 року та 20.02.2026 року, тобто в межах строку передбаченого ч. 7 ст. 178 ЦПК України, адвокатом долучено до матеріалів справи відзив на позовну заяву. З долученого відзиву вбачається, що відповідач [PERSON] визнає позовні вимоги частково, а саме: факт укладення кредитного договору №1521-1665 від 04.03.2025року та Додаткових угод №1, №2 та №3 відповідач та його представник визнають, при цьому суму стягнення заперечують у зв`язку з наступним. Аналізуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором №1521-1665 від 04.03.2025 року станом на 21.10.2025 р. вбачається що 04.03.2025 року [PERSON] отримав кредитні кошти в розмірі 25 000 грн., нараховано комісію у сумі 5000 грн. 14.03.2025 року відповідно до додаткової угоди відповідачу надано кредит 3600 гр., тобто сума кредиту збільшилась до 28 600 грн. 27.03.2025 року відповідач оплатив в рахунок кредиту та відсотків 12 436, 69 грн. Із яких погашено: 5596.20 відсотків за кредитом; 5000, 00 грн. комісії; 1583,09 грн. в рахунок погашення тіла кредиту. 05.04.2025 року відповідно до додаткової угоди відповідач отримав додаткові кредитні кошти в розмірі 2400 грн. Натомість тіло кредиту із 05.04.2025 року відповідно до наданого розрахунку склало 29 416,91 грн. 18.04.2025 року відповідач погасив 5651,70 грн., що зараховано на погашення відсотків; 01.05.2025 року відповідач погасив 3706,50 грн. що зараховано на погашення відсотків; 17.05.2025 року позивач нарахував штрафні санкції 294,17 грн. 18.05.2025 року відповідач оплатив 5923,18 грн. які зараховано на погашення відсотків 4000,66грн. , на погашення тіла кредиту 1628 грн. на погашення штрафу 294,17 грн . Однак попри оплату 18.05.2025 року позивач нараховує 294,17 грн. штраф та додає до загальної суми відсотків, що є неправомірним та із чим не відповідач не погоджується. 25.05.2025 року відповідно до додаткової угоди позивач надає відповідачу додаткові 1700 грн. кредиту. Відповідно тіло кредиту збільшено до 29 488,57 грн. 07.06.2025 року відповідач оплачує 5804,32 грн. які зараховано на погашення відсотків 22.06.2025 року відповідач оплачує 5347,84 грн., які зараховано на погашення відсотків із 06.07.2025 року позивач нараховує відповідачу окрім відсотків 1%,заборгованість за процентами річних на підставі 625 ЦК України - 1% за кожен день прострочення платежу. Адвокат Мацола А.В., яка діє в інтересах [PERSON] , зазначає що п.8.2 Кредитного договору № 1521-1665 від 04.03.2025р. суперечить положенням ст.. 625 ЦК України. Відповідно до п.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В даному випадку кредитним договором визначено 73 000 процентів річних від суми заборгованості. Окрім того Кредитним договором встановлені відсотки в розмірі 0,90% ( занижена ставка) та 1% ( стандартна ставка) за кожен день користування кредитом. Річна процентна ставка на дату укладення кредитного договору становить 6024,98 процентів. Відтак, розмір відсотків та розмір за процентами річних на підставі 625 ЦК України є очевидно не пропорційними та не відповідають засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Слід зазначити що [PERSON] із 04.03.2025 року по 21.06.2025 року сплатив позивачу 38 870,23 грн. , частина яких зараховані на погашення відсотків за мінусом 3 211,09, що були спрямовані на погашення тіла кредиту та 5000 грн. комісія, тобто із них 30 659,14 грн. сплачено відповідачем в рахунок відсотків. У позовній заяві позивач просить сплатити ще 33 315,72 грн. заборгованості за нарахованими процентами. Тобто загальна сума відсотків складає 63 974,86 грн. та 15 761,66 заборгованість за процентами річних на підставі ст.. 625 ЦК України. Що в рази перевищує тіло кредиту. У зв`язку із наведеним позовні вимоги [PERSON] визнає частково, просить суд врахувати , що встановлений сторонами договору розмір відсотків є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг, тому просить зменшити суму відсотків до суми заборгованості по тілу кредиту в тому числі за додатковими угодами, що становить 32 700 грн. із врахуванням оплати за даним кредитним договором відсотків 30659,14 грн. , що становить 2040,86 грн. Відмовити позивачу у стягненні 15761,66 грн. заборгованості за процентами річних на підставі 625 ЦК України. Відповідно до положення п.2 ст. 625 ЦК України прошу визначити 3% річних від простроченої суми кредиту за період з 06.07.2025 року по 30.08.2025 р., а саме : 27856, 19 * 3%=835,69 річних * 56 днів / 365 ( дні в році) = 128,21 грн. Тіло кредиту у розмірі 27 856,19 грн. визнає і готовий оплати частинами. Крім того, враховуючи те, що [PERSON] є безробітним, має ще кредитні зобов`язання, у останнього відсутнє майно, яке міг би реалізувати та оплатити заборгованість за кредитом одним платежем просить суд розстрочити борг на декілька платежів . Відзив на позовну заяву адвокатом Мацола А.В. було направлено позивачу 19.02.2026 року до Електронного кабінету ТОВ "Укр кредит фінанс», що підтверджено Квитанцією №6028701. 03.03.2026 року представником позивача Мельник В.С. через систему «Електронний суд» долучено до матеріалів справи Додаткові пояснення. 04.03.2025 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс», та [PERSON] було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1521-1665. Також 14.03.2025 року, 05.04.2025 року та25.05.2025 року було укладено Додаткові угоди про збільшення розміру кредиту. Так, кредитні відносини з [PERSON] укладено на наступних умовах: сума кредиту з урахуванням укладених додаткових угод 32700.00 грн.; - комісія за видачу кредиту - 20.00 % від суми виданого Кредиту; - строк кредитування 300 днів; - базовий період 14 днів; - знижена % ставка 0,90 % в день; - стандартна % ставка 1,00 % в день. Відповідно до п. 4.10. Договору Строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 300 (триста) календарних днів, однак згідно Додаткових угод строк кредитування було збільшено, а саме: відповідно до пункту 2.7. Додаткової угоди №1 від 14.03.2025 р. сторони домовились продовжити строк кредитування на 10 днів; Відповідно до пункту 2.7. Додаткової угоди №2 від 05.04.2025 р. сторони домовились продовжити строк кредитування на 22 днів, відповідно до пункту 2.7. Додаткової угоди №3 від 25.05.2025 р. Сторони домовились продовжити строк кредитування на 50 днів. Таким чином, строк кредитування було продовжено за взаємною згодою сторін, шляхом укладення Додаткової угоди до Договору, з 300 днів до 382 днів. Відповідач в свою чергу підтвердив ознайомлення з такими умовами, шляхом підписання Додаткових угод за допомогою одноразових ідентифікаторів. Пунктом 4.7. Договору передбачено, що Комісія за видачу кредиту становить 20.00 % (двадцять цілих, нуль сотих відсотки(-ів)) від суми виданого Кредиту. Тобто, комісія за видачу кредиту є одноразовою, та не застосовувалась як санкція до Відповідача за невиконання зобов`язань. Пунктом 4.6. та 10.2. Договору встановлено, що нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка становить 1.00% (одна ціла, нуль сотих відсотки(-ів)) та Знижена процентна ставка становить 0.90% (нуль цілих, дев`яносто сотих відсотки(-ів)). Крім того, відповідно до Розрахунку заборгованості за договором №1521-1665 від 04.03.2025 року, станом на 21.10.2025 р., відображено інформацію стосовно загальної кількості днів користування кредитом, кількості днів користування ставкою 1,0 % та 0,90%, основного боргу, залишку відсотків, залишку комісій, залишку штрафів. Також вищезазначений розрахунок містить таблицю з наступними графами: «№», «Дата», «Ставка %», «Нараховано відсотків», «Нараховано відсотків ст. 625 ЦК», «Нараховано штрафів», «Нараховано комісій», «Основний борг», «Сума докредитування за кредитом, UAH», Залишок нарахованих, непогашених відсотків», «Залишок нарахованих, не погашених відсотків ст.625 ЦК», «Залишок нарахованих, не погашених відсотків по ст. 625 ЦК України, UAH», «Залишок нарахованих, не погашених штрафів, UAH», «Залишок нарахованих, не погашених комісій, UAH», «Сума платежу», «Коригування кредиту». Варто зауважити, що з наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що він відповідає вимогам Закону, є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, з нього вбачається основний борг, нараховані відсотки, сума платежу та залишок нарахованих не погашених відсотків Відповідачем. Крім того, звертаю увагу суду, що відповідно до вищезазначеного розрахунку штраф стосовно Відповідача не нараховувались, а нарахована комісія передбачена як плата за видачу кредиту та є одноразовою. Враховуючи наведене, представник позивача просить суд задоволити в повному обсязі позовну заяву та стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за Кредитним договором №1521-1665 від 04.03.2025 р., в розмірі 76 933,57 гривень та судові витрати по справі. В судове засідання, яке було призначено на 17.03.2026 року учасники справи не з`явились, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Отже, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.03.2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1521-1665 (а.с.19-40). Для підписання даного договору позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А5038, для підписання Кредитного договору №1521-1665 від 04.03.2025 року, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів (а.с.40). Кредитний договір №1521-1665 від 04.03.2025 року укладений на наступних умовах: сума кредиту 25 000,00 грн.; строк кредитування 300 днів; базовий період* 14 днів; комісія за видачу кредиту - 20,00 % від суми кредиту; знижена % ставка 0,90 % в день; стандартна % ставка 1,00 % в день; Умовами кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем передбачено, що тип процентної ставки за користуванням Кредитом фіксована та процентна ставка за користуванням кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом. Умови надання споживчих кредитів позивачем передбачені у Правилах відкриття кредитної лінії , які затверджені Наказом Директора ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» №13-п від 27.01.2025 року (а.с.41-56). Також, Додатковою угодою №1 від 14.03.2025 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1521-1665 від року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 3 600,00 грн. (а.с.85-87). Додатковою угодою_№2 від 05.04.2025 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1521-1665 від року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 2 400,00 грн. (а.с.106-109). Додатковою угодою №3 від 25.05.2025 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1521-1665 від року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 700,00 грн. (а.с.95-98). Суд звертає увагу на те, що кожна з Додаткових угод містить графік рекомендованих оплат та розрахунок нарахування процентів. Крім того, Додатком №1 до кожної з угод вказано загальну вартість кредиту для споживача, у зв`язку з чим відповідачу [PERSON] було відомо про наслідки укладення Додаткових угод , продовження строку кредитування та нарахування відсотків по кредитному договору №1521-1665 від 04.03.2025 року. До матеріалів справи долучено Довідку про перерахування суми кредиту на ім`я [PERSON] : дата платежу 2025-03-04 сума платежу 25000 грн.; дата платежу 2025-03-14 сума платежу 3600 грн.; дата платежу 2025-04-05 сума платежу 2400 грн.; дата платежу 2025-05-25 сума платежу 1700 грн. (а.с.116). Отже, кредитодавець свої зобов`язання виконав у повному обсязі. Станом на 21.10.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить : 76 933,57 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 27 856, 19 гривень, заборгованість за нарахованими процентами 33 315,72 гривень, заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦПК 15 761,66 грн., що підтверджено Розрахунком заборгованості (а.с.117-123). Як вбачається, 28.10.2025 року ТОВ «Укр кредит фінанс» зверталось до відповідача з вимогою про усунення порушень умов договору задля досудового врегулювання спору, однак [PERSON] свої зобов`язання на вимогу не виконав. Відповідно до частин 1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18). Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою "текстуальної" недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах "нікчемний", "є недійсним". Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (частина друга статті 1055 ЦК України). Тобто, правовим наслідком недодержання письмової форми кредитного договору є його нікчемність. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд констатує, що у даному випадку договір про надання кредиту підписаний [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Отже, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20); від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20 (провадження № 61-154св21); від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20 (провадження № 61-6379св21). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Відтак, оскільки договір між сторонами був укладений у електронній формі, у такому договорі сторони досягли згоди щодо всіх істотних його умов, кредитор виконав свої зобов`язання та перерахував кредитні кошти на банківську карту відповідача, то між сторонами виникли кредитні зобов`язання. Щодо позиції адвоката Мацола А.В., яка діє в інтересах [PERSON] , про неправомірне нарахування відсотків суд зазначає , що сума стягнення підтверджується розрахунком заборгованості від 21.10.2025 року який відповідає умовам договору та додаткових угод. Згідно розрахунку заборгованості від 21.10.2025 року вбачається наступне: За період з 04.03.2025 року по 16.05.2025 року (включно) нарахування процентів відбувалось за Зниженою процентною ставкою, яка становить 0.90%, що передбачено п.10.2. Договору за кожен день користування Кредитом, яка надається Кредитодавцем виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов договору, оскільки відповідачем вносились кошти на погашення заборгованості. 14.03.2025 року - між відповідачем та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було укладено Додаткову угоду №1 відповідно до умов якої Відповідачу було надано додаткові грошові кошти у кредит за Договором у сумі 3600.00 грн. 27.03.2025 р. відповідачем було внесено кошти на погашення заборгованості в розмірі 12436.69 грн. 05.04.2025 року - між відповідачем та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було укладено Додаткову угоду №2 відповідно до умов якої відповідачу було надано додаткові грошові кошти у кредит за Договором у сумі 2400.00 грн. 18.04.2025 р. відповідачем було внесено кошти на погашення заборгованості в розмірі 5651.70 грн. 02.05.2025 р. відповідачем було внесено кошти на погашення заборгованості в розмірі 3706.50 грн. За період з 17.05.2025 року по 18.05.2025 року (включно) нарахування процентів відбувалось за Стандарною процентною ставкою, яка становить 1.00% (одна ціла, нуль сотих відсотки(-ів)), у зв`язку із наявністю простроченої заборгованості. За період з 17.05.2025 року по 18.05.2025 року (включно) здійснювалось нарахування процентів в силу положень статті 625 Цивільного кодексу України у зв`язку із простроченням виконання позичальником грошового зобов`язання. За період з 19.05.2025 року по 05.07.2025 року (включно) нарахування процентів відбувалось за Зниженою процентною ставкою, яка становить 0.90%, оскільки відповідачем вносились кошти на погашення заборгованості. 18.05.2025 р. відповідачем було внесено кошти на погашення заборгованості в розмірі 5923.18 грн. 25.05.2025 року між відповідачем та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було укладено Додаткову угоду №3 відповідно до умов якої відповідачу було надано додаткові грошові кошти у кредит за Договором у сумі 1700.00 грн. 07.06.2025 р. відповідачем було внесено кошти на погашення заборгованості в розмірі 5804.32 грн. 21.06.2025 р. відповідачем було внесено кошти на погашення заборгованості в розмірі 5347.84 грн. За період з 06.07.2025 року по 20.10.2025 року (включно) нарахування процентів відбувалось за Стандарною процентною ставкою, яка становить 1.00% (одна ціла, нуль сотих відсотки(-ів)), у зв`язку із наявністю простроченої заборгованості. За період з 06.07.2025 року по 31.08.2025 року (включно) здійснювалось нарахування процентів в силу положень статті 625 Цивільного кодексу України у зв`язку із простроченням виконання Позичальником грошового зобов`язання. Таким чином, відповідачем було внесено 6 (шість) платежів на погашення заборгованості у загальному розмірі 38870.23 грн., з яких: 4843.81 грн. враховано на погашення основного боргу, 28438.08 грн., враховано на погашення процентів за користування кредитними коштами та 5000.00 грн., враховано на погашення одноразової комісії за видачу кредитних коштів. Враховуючи вище наведене, вимога ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 1521-1665 від 04.03.2025 р. у розмірі 61171,91 грн. з яких прострочена заборгованість за кредитом 27 856, 19 гривень та заборгованість за нарахованими процентами 33 315,72 гривень, підлягає задоволенню. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦПК у розмірі 15761,66 грн. суд зазначає наступне. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір, за яким нараховано проценти за ст. 625 ЦК України за користування кредитними коштами, укладено 04.03.2025. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, норми розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5ЦК України), так і на не договірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Таким чином правовідносини щодо споживчого кредиту з 04.03.2025 не врегульовані спеціальною нормою права, відтак застосуванню підлягає загальна норма права Цивільного Кодексу України. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022«Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє по цей час. На час розгляду справи судом положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України є чинними. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України(частина 2 статті 4 ЦК України). Отже, частина друга статті 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. До того ж такий спосіб вирішення колізії норм ЦК України з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього Кодексу над нормами інших законів підтримувався як Конституційним Судом України (Рішення від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, від 16 грудня 2015 у справі № 6-2023цс15). Вказане узгоджується і з правовою позицією, висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)). Також, Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанови Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23), від 12.02.2025 № 758/5318/23 (провадження № 61-15103св24), згідно яких, тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З аналізу положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» та статей 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд доходить до висновку про те, що на договір про споживчий кредит, укладений між сторонами у справі, розповсюджується дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, а відтак позичальник [PERSON] звільняється від обов`язку сплати на користь позикодавця процентів нарахованих у відповідності до ст. 625 ЦК України за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року. Строк дії таких обмежень триває включно із 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Зважаючи на те, що з 24.02.2022 і по даний час в Україні діє воєнний стан та з огляду на викладені положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно яких у період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки за таке прострочення, позивачем безпідставно нараховано відповідачу проценти на підставі ст. 625 ЦК України у розмірі 15761,66 грн., яка стягненню не підлягає, тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають. Крім того, [PERSON] у своєму відзиві зазначив, що є безробітним, має ще кредитні зобов`язання, у останнього відсутнє майно, яке міг би реалізувати та оплатити заборгованість за кредитом одним платежем просить суд розстрочити борг на декілька платежів . Вирішуючи питання розстрочення судового рішення суд виходить із наступного. Згідно п. 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України вбачається, що у разі необхідності в резолютивній частині рішення суду також вказується про, зокрема, надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Крім того, ч. 1, 3, 4, 5 ст. 435 ЦПК України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Враховуючи приписи ст.435 ЦПК України суд зазначає, що [PERSON] та його адвокатом Мацола А.В. не підтверджено жодними належними та допустимими доказами факту складного матеріального становища відповідача, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для задоволення даного клопотання. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, відповідно до норм ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1926 грн.05 коп. На підставі викладеного

Outcome: approved