Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «К9»» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 08 квітня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та відповідачем було укладено кредитний договір № 1782011. Відповідно до умов договору, кредитний договір було підписано за допомогою електронного цифрового підпису шляхом використання одноразового ідентифікатора та отримав грошові кошти на умовах строковості, поворотності та платності в розмірі 12000,00 гривень, строк повернення кредиту 08.05.2021 року. 02 листопада 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «ФК «К9» було укладено договір факторингу № 2-01102021, у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» передає за плату, а ТОВ "ФК "К9" приймає належні права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2-01102021, згідно якого заборгованість складає 39250 гривень та включає в себе 12000,00 гривень заборгованість за кредитом; 27250, 00 гривень заборгованість по процентам. Просить суд просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "К9" заборгованість за кредитним договором у розмірі 39250,00 гривень та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2430,00 гривень. 19 березня 2024 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження. 22 квітня 2024 року прийнято заочне рішення по справі, згідно якого позовні вимоги позивача були задоволені в повному обсязі. Ухвалою суду від 04 березня 2026 року заочне рішення від 22 квітня 2024 року по цивільній справі № 209/829/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «К9» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було скасовано. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] надала суду письмові пояснення /а.с.108-111/, згідно якого зазначили, що дійсно 08.04.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ним було укладено вказаний договір та відповідно до пункту 1.2 кредитного договору відповідачу був надано кредитів сумі 12 000 грн. на засадах строковості, зворотності, платності. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених вказаним договором. Відповідні п.1.3 кредитного договору строк кредитування 30 днів. Дата повернення кредиту вказана в Графіку платежів до договору, тобто сторонами було узгоджено дата повернення кредиту 08.05.2021. Сума кредиту 12 000грн. та сума нарахованих процентів 2 052грн., разом до сплати 14 052 грн. Відповідачем було допущено порушення зобов`язань з повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача, але вважають, що заявлені позивачем до стягнення проценти за користування кредитом в розмірі 27 250, 00 грн. нараховані поза межами строку кредитування, а тому є безпідставними, тому існує необхідність зменшення розміру процентів за вказаним договором до 2 052грн.Даний висновок погоджується виходячи з наступного. Отже, сторони узгоджено строк дії договору 08.05.2021 року. Вимога про нарахування та сплату відсотків, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. У матеріалах справи, відсутні докази, які свідчать про вчинення відповідачем дій, передбачених розділом 4 додаткового Договору, а саме, ініціатива відповідача та сплата фактично нарахованих за користування кредитом процентів, тобто вчинялися дії, які свідчили про його намір продовжити строк кредитних правовідносин з ТОВ «Л1НЁУРА Україна» та не було сплачено нарахованих процентів. Просять частково задовольнити позов згідно наданих письмових пояснень. Дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. 08 квітня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1782011 /а.с.23-27/ за допомогою використання електронного цифрового підпису шляхом використання одноразового ідентифікатора, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти на умовах строковості, поворотності та платності в розмірі 12000,00 гривень, строк повернення кредиту визначений 08 травня 2021 року, сума до сплати разом із нарахованими відсотками -14052,00 гривень, що підтверджується графіком платежів /а.с.28/. Відповідно до Додаткового договору до Договору № 1782011 про надання коштів на умовах споживчого кредиту /а.с.22/ сторони продовжили строк користування кредитом до 08 червня 2021 року, договір був підписаний за допомогою використання електронного цифрового підпису шляхом використання одноразового ідентифікатора Е647 08.05.2021 року в 15:01:51 . Відповідно до довідки про ідентифікацію від 29.01.2024 року /а.с.38/ [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора Х865 було здійснено акцепт договору. 02 листопада 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «ФК «К9»було укладено Договір факторингу № 2-01102021 /а.с.29-32/, відповідно до умов якого до та ТОВ "ФК "К9" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1782011, що підтверджується Витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу №2-01102021 від 02.11.2021 /а.с.40/. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 1782011 станом на 02 листопада 2021 року та розраховано позивачем на дату звернення до суду /а.с.5-6/ заборгованість [PERSON] становить 39250 гривень та включає в себе 12000,00 гривень заборгованість за кредитом; 27250,00 гривень заборгованість по процентам. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Між сторонами було укладено Електронний договір, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб- сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно з ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч. 1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Така позиція викладена і Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року № 6-979цс15. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності укладеного кредитного договору, доказів того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать волевиявленню сторін, не надано. Відповідачем також не спростовано правомірність нарахування відсотків за користуючись кредитними коштами та за прострочення невиконання зобов`язання, тому сума заборгованості підтверджена документально Згідно вимог ст. 611 ЦК України передбачено правові наслідки, які настають у разі порушення зобов`язання, встановлені договором або законом:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;2) зміна умов зобов`язання;3) сплата неустойки;4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи ст. 625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 631 ЦК України визначає, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до п.3.1. Додаткового договору до Договору № 1782011, сторони погодили строк користування за кредитом та продовжили його на строк 30 днів, тобто визначили дату повернення кредиту -08.06.2021 року. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. (провадження № 14-10це18) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 » зазначено, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Таким Чином, враховуючи правову позицію висновків Великої Палати Верховного Суду про те/що стягненню підлягає сума неповернутого кредиту в розмірі 12 000,00грн., та визначена в розрахунку заборгованості /а.с.5-6/ сума нарахованих процентів за користування кредитом в розмірі 7068,00грн., тому підстав для стягнення відсотків поза межами строку кредитування відсутні, оскільки розмір відсотків погоджено сторонами у графіку платежів, який є додатком № 1 до договору. Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та з урахуванням доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «К9» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Як вбачається з матеріалів справи позивачем сплачено при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 2430 грн. 00 коп. Відтак на відповідача слід покласти сплату судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1180,50 гривень. Розрахунок: 19068,00 грн.(задоволені вимоги) х грн. 2430,00 грн. (сплачений судовий збір) :. 39250,00 грн. (розмір позовних вимог) = 1180,50 грн..

Outcome: partial