Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-19 00:00:00

У жовтні 2025 року позивач ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 07 грудня 2020 року між ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 3140/261001134, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним на праві власності страхувальнику автомобілем Ford Kuga, д.р.н. [NUMBER] . Строк дії договору - з 07 грудня 2020 року до 06 грудня 2021 року. 22 травня 2021 року на вулиці Олега Ольжича, 4 в місті Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля Ford Kuga, д.р.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля Ssang Yong Rodius, д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Пригода відбулась у зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху відповідачем у справі. Унаслідок згаданої дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Ford Kuga, д.р.н. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала 104404,04 грн. Позивач зазначив, що вказана подія за участю застрахованого автомобіля визнана ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" страховою та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. На виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту від 07 грудня 2020 року № 3140/261001134 ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" сплатило страхувальнику [PERSON] страхове відшкодування у сумі 104404,04 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Ssang Yong Rodius, д.р.н. [NUMBER] , була застрахована ТДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант", цей страховик сплатив ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" страхове відшкодування у сумі 73798,27 грн. З цих підстав позивач просив суд стягнути з відповідача різницю між сумою страхового відшкодування, сплаченого ним за договором добровільного страхування наземного транспорту від 07 грудня 2020 року № 3140/261001134 потерпілому [PERSON] , та сумою, отриманою ним від ТДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант", що становить 30605,77 грн. Також ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" просило суд присудити з [PERSON] судовий збір у сумі 2422,40 грн. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 03 листопада 2025 року прийнято позовну заяву ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Також цією ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ТДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант". Зазначена ухвала була надіслана відповідачеві за адресою, за якою зареєстроване його місце проживання. Поштове відправлення з ухвалою судді Оболонського районного суду міста Києва від 03 листопада 2025 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі повернуто відправнику з проставленням 12 листопада 2025 року у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи у місці проживання. Отже, за положеннями п. 4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України ухвала судді Оболонського районного суду міста Києва від 03 листопада 2025 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі вважається врученою відповідачеві 12 листопада 2025 року (зазначене узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18, від 14 лютого 2024 року у справі № 752/5040/19). Відповідачем подано до суду відзив з пропуском строку, визначеного ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 03 листопада 2025 року, для його подання. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 11 березня 2026 року задоволено клопотання [PERSON] , продовжено йому строк для подання відзиву на позовну заяву та прийнято відзив. У відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначив, що ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" пропущено позовну давність, а тому просив суд з цих підстав відмовити позивачеві у задоволенні його позовних вимог. ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" не подало до суду відповідь на відзив. Третя особа ТДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант" пояснення щодо позову чи відзиву до суду не подала. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, третя особа про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомила, заяву про розгляд справи за відсутності свого представника до суду не подала. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 11 березня 2026 року відповідно до положень абз. 2 ч. 1 ст. 244 ЦПК України відкладено ухвалення та проголошення судового рішення та оголошено дату і час його проголошення на 14 год 15 хв 20 березня 2026 року. Заслухавши вступне слово відповідача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. 07 грудня 2020 року ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" (страховик) та [PERSON] (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 3140/261001134, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним на праві власності страхувальнику автомобілем Ford Kuga, д.р.н. [NUMBER] . Строк дії договору - з 07 грудня 2020 року до 06 грудня 2021 року. 22 травня 2021 року на вулиці Олега Ольжича, 4 в місті Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля Ford Kuga, д.р.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля Ssang Yong Rodius, д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 06 серпня 2021 року у справі № 761/20561/21 [PERSON] був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 22 травня 2021 року за участю автомобілів Ford Kuga, д.р.н. [NUMBER] , та Ssang Yong Rodius, д.р.н. [NUMBER] , є [PERSON] . Унаслідок згаданої дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Ford Kuga, д.р.н. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження Вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Kuga, д.р.н. [NUMBER] , становила 104404,04 грн, що підтверджується рахунком на оплату послуг з ремонту транспортного засобу від 26 травня 2021 року № 1073061, складеним ТОВ "Віннер Автомотів" (а. с. 34). Доказів на спростування вартості відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу, що зазначена у рахунку на оплату послуг з ремонту транспортного засобу від 26 травня 2021 року № 1073061, відповідачем не надано. Ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" від 07 березня 1996 року № 85/96-ВР (який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до норми ч. 1 ст. 990 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" від 07 березня 1996 року № 85/96-ВР, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється. Зважаючи на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 22 травня 2021 року на вулиці Олега Ольжича, 4 в місті Києві, автомобілю Ford Kuga, д.р.н. [NUMBER] , спричинено механічних пошкоджень, страховиком на виконання договору добровільного страхування наземного транспорту від 07 грудня 2020 року № 3140/261001134 складено страховий акт від 20 червня 2021 року № 105427/1, яким цей випадок визнаний страховим, та прийнято рішення про виплату страхувальнику [PERSON] страхового відшкодування у сумі 104404,04 грн (а. с. 35). П. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" від 07 березня 1996 року № 85/96-ВР передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. 22 червня 2021 року ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" сплатило страхувальнику страхове відшкодування у сумі 104404,04 грн (а. с. 36). За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" від 07 березня 1996 року № 85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, деліктне зобов`язання, за яким [PERSON] повинен відшкодувати збитки, спричинені унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, продовжує існувати, але з моменту сплати ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" страхового відшкодування потерпілому [PERSON] , позивач став кредитором у вказаному зобов`язанні. За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. П. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана однієї особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, за приписами ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01 липня 2004 року № 1961-IV (який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин) об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01 липня 2004 року № 1961-IV визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну (п. 22.1, п. 22.2 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01 липня 2004 року № 1961-IV). З огляду на викладене, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах ліміту відповідальності виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01 липня 2004 року № 1961-IV, порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Водночас згідно зі ст. 29, п. 32.7 ст. 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01 липня 2004 року № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Судом з`ясовано, що що цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Ssang Yong Rodius, д.р.н. [NUMBER] , була застрахована ТДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант" за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201100875. Цей договір був укладений шляхом видачі страхувальнику страхового поліса. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну складав 130000,00 грн, франшиза - 2000,00 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ТДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант", позивач звернувся в порядку суброгації до цієї страхової компанії з вимогою відшкодувати ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування. ТДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант" сплатило ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" витрати страхове відшкодування у сумі 73798,27 грн, що становить вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Kuga, д.р.н. [NUMBER] , з урахуванням фізичного зносу, за вирахуванням франшизи у сумі 2000,00 грн (а. с. 37). Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За приписами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму (регламентну виплату), відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента (особи, яка винна у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди) та потерпілого (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц). Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Враховуючи те, що для відновлення автомобіля [PERSON] окремі вузли, деталі та комплектуючі підлягали заміні (а. с. 34), позивач на виконання договору добровільного страхування наземного транспорту від 07 грудня 2020 року № 3140/261001134 сплатив потерпілому [PERSON] страхове відшкодування у сумі 104404,04 грн, що складає вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, з особи, відповідальної за завдані збитки, якою є [PERSON] , на користь позивача має бути стягнута різниця між витратами, які необхідні для повного відновлення транспортного засобу, та сплаченим страховиком ТДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант" страховим відшкодуванням за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201100875, що становить 30605,77 грн (104404,04 грн - 73798,27 грн = 30605,77 грн) (такий висновок суду відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом у постановах від 11 грудня 2019 року у справі № 522/15636/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 227/2996/16-ц, від 25 листопада 2019 року у справі № 668/7779/15-ц). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність визначена ст. 258 цього Кодексу. При застосуванні суброгації у сфері страхування у деліктних зобов`язаннях строк позовної давності становить три роки і, застосовується ч. 1 ст. 261 ЦК України: "перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила", відповідно, строк позовної давності починає спливати з моменту заподіяння шкоди (наприклад, з моменту дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було заподіяно шкоду). Отже, перебіг позовної давності давності у справі розпочався 22 травня 2021 року. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі - Закон № 540-IX) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено п. 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX. Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року. Водночас Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" було введено воєнний стан в Україні із 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено п. 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року. Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини" (далі - Закон № 3450-ІХ) п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року. 04 вересня 2025 року набрав чинності Закон України від 14 травня 2025 року № 4434-IX "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності". Цим Законом виключено з ЦК України п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення", а отже поновлено перебіг позовної давності. Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а з 30 січня 2024 року до 04 вересня 2025 року. Наведене свідчить, що у разі якщо позовна давність до вимог ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду було продовжено до 04 вересня 2025 року. Зважаючи на викладене, ураховуючи те, що ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" пред`явлено позов 22 жовтня 2025 року позовна давність ним не пропущена. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" 30605,77 грн на відшкодування витрат, пов`язаних із сплатою страхового відшкодування. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на правову допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" компенсації підлягає судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved