Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому вказав, що 13.12.2018 між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 26209000395702. 28 березня 2024р. згідно умов Договору факторингу № 28/03/24, АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 26209000395702 від 13.12.2018 року на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЦИКЛ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуто право вимоги до Відповідача. Згідно Договору факторингу сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС») становить 56835,1 грн., із яких: заборгованість по тілу кредиту: 30418,69 грн.; заборгованість по відсотках: 26416,41 грн.; заборгованість по комісії: 0 грн. Ухвалою суду від 28.04.2025 р. було відкрито провадження у справі та її розгляд призначено у порядку загального позовного провадження. Відповідач подав відзив на позовну заяву, де вказав, що позов визнає частково. Зазначив, що дійсно уклав договір кредитної лінії у сумі 35400 грн. У подальшому, він скористався правом, відповідно до п.1.2.2 договору на припинення кредитування та вчасно, 13.10.2021 подав на електронну пошту власну заяву, підписану електронним підписом, про припинення строку дії кредитного ліміту з 13.12.2021. Тому і прострочення грошового зобов`язання має місце з 13.12.2021. Після цієї дати кредитор втратив право нараховувати проценти за користування кредитом, та мав право нараховувати йому лише за ч.2 ст.625 ЦК України. Оскільки у договорі за п.1.2.3 встановлено нарахування на прострочену заборгованість за кредитом 56% річних, позивач має право на нарахування 56% річних, які передбачені договором у порядку ст.625 ЦК України. Разом із цим, за п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, на період воєнного стану з 24.02.2022 року такі нарахування в Україні не здійснюються. Відповідач 20.10.2025 подав заяву про власний розрахунок боргу, в якій визнав заборгованість за кредитом станом на 23.02.2022 у розмірі 25727,36 грн та у сумі 4691,33 грн, що окремо були зняті з карткового рахунку 06.07.2022 в межах іншої угоди, а всього 30418,69 грн. Також, відповідач визнав суму несплачених відсотків станом на 23.02.2022 у розмірі 1084,27 грн. Відсотки, що нараховувалися у період воєнного стану могли бути нараховані лише у порядку ч.2 ст.625 ЦК України, отже за час воєнного стану їх стягнення є неможливим. Витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн вважав необгрунтованими, оскільки справа є типовою, не потребує допиту свідків або проведення експертиз, а тому дії адвоката звелися лише до заповнення шаблонного позову. Просив зменшити судові витрати до 1000 грн. Ухвалою від 03 червня 2025р. було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивач подав відповідь на відзив, де зазначив, що кредитний договір, відповідно до пункту 4.1 діє до повного його виконання сторонами, тому право на нарахування відсотків не було припинено. Розрахунок відсотків проведено у строк до 27.03.2024. Твердження відповідача про припинення дії кредитного ліміту з 13.12.2021 не відповідає дійсності, оскільки він продовжував користуватися кредитною лінією і 06.07.2022 отримав кредитні кошти в розмірі 4691,33 грн в рамках кредитної лінії, що вбачається з виписки по особовому рахунку. На час дії воєнного стану право на нарахування і стягнення відсотків за договором не припиняється, і відсотки, що нараховані відповідачу не є нарахуваннями в порядку ч.2 ст.625 ЦК України. Розрахунок витрат на правову допомогу позивач вважав обгрунтованим. Відповідач подав письмові пояснення, де наполягав на тому, що його заява про припинення кредитного ліміту є безумовним свідченням припинення строку дії кредитного ліміту. Більш того, станом на 14.12.2021, прострочена заборгованість у нього була відсутня. Вважав, що подальші розрахунки за процентами за період прострочення з 24.02.2022 суперечать п.18 «перехідних положень» ЦК України. Ухвалою від 08 жовтня 2025р задоволено клопотання позивача та витребувано докази з АТ «Банк Кредит Дніпро»: розгорнуті відомості про підстави зарахування на розрахунковий рахунок [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , грошової суми 4691,33 грн 06.07.2022 року. Відповідь на дану ухвалу отримано 17.10.2025. Ухвалою від 07 листопада 2025 року визнано явку представника позивача обов`язковою для з`ясування усіх обставин укладення другого кредитного договору, необхідно отримати пояснення представника позивача з цього приводу. Представник позивача 12.03.2026 подав додаткові пояснення, де просив розглянути справу у відсутності його представника, а також надав письмові пояснення з приводу позиції відповідача. Наполягав на те, що, хоча відповідач і посилається на те, що заявою від 13.10.2021 він припинив строк дії кредитного ліміту з 13.12.2021, але це спростовується положенням п.4.1 кредитного договору, відповідно до якого договір діє до повного його виконання сторонами. На момент подачі вказаної заяви у відповідача вже була наявною заборгованість за договором, і вона розрахована у строк до 27.03.2024. Станом на 13.10.2021 заборгованість за кредитом становила 29032,56 грн: 27892,72 грн за тілом кредиту та 1139,84 грн за відсотками. Відповідач не міг в односторонньому порядку зупинити дію кредитного договору, оскільки не виконав свої зобов`язання належним чином. Докази користування відповідачем кредитною лінією є й отримання кредитних коштів 4691,33 грн. Відповідач 14.03.2026 подав додаткові пояснення де наполягав на своїх доводах. Також зазначив, що згідно до виписки банку, яка отримата у порядку витребування доказів, видача йому коштів 4691,33 грн 06.07.2022 відбулася в межах іншої угоди з іншим номером: 26209000395702/0046 і не являлася користування кредитним лімітом. Кредитний ліміт після 13.12.2021 більше не відновлювався. У зв`язку із тим, що представник позивача вважав можливим розглядати справу на підставі наданих доказів та з врахуванням його письмових пояснень з приводу спірних питань, суд ухвалює рішення без отримання пояснень від представника позивача у судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 13.12.2018 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено договір про встановлення кредитного ліміту №26209000395702, відповідно до умов якого АТ «Банк Кредит Дніпро» за п.1.1 договору, банк в порядку цього договору та УБДО здійснює кредитне обслуговування рахунку клієнта №26209000395702 відкритого у банку шляхом встановлення ліміту кредитної лінії у вигляді відкличної кредитної лінії. Метою договору є проведення платежів за товари. За пунктом 1.2.1 ліміт кредитної лінії становить 35400 грн та протягом дії договору може бути змінений банком. За пунктом 1.2.2 строк дії договору 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту; якщо не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії кредитного ліміту жодна із сторін у встановленому в УДБО порядку не заявить про припинення строку дії Кредитного ліміту, строк дії Кредитного ліміту продовжується на той же строк та на тих же умовах. За пунктом 1.2.3 договору, процентна ставка є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом 48% річних і на прострочену заборгованість за кредитом 56% річних; пільговий період 67 днів, розмір процентної ставки протягом пільгового періоду 0,01% річних. (а.с. 30 том1) Згідно до розрахунку заборгованості за договором №26209000395702, загальна заборгованість [PERSON] складає 55957,40 грн та складається з 30418,69 грн простроченого кредиту та 25538,71 грн прострочених відсотків. Сума виданого кредиту зазначена у 35400 грн. При цьому вбачається, що користування кредитними коштами у колонці «отримання кредиту» відбувалося регулярно у період з 14.12.2018 по 02.12.2021; після цієї дати наступний і єдиний запис щодо кредитного ліміту: 06.07.2022 «4691,33 грн». Нарахування відсотків відбувалося з 13.12.2018 по 27.03.2024; в даній таблиці наявні записи і за 06.07.2022 «винос відсотків на прострочку 4691,33грн» та «погашення прострочених відсотків 4691,33грн». (а.с. 35-37 том1) Згідно до виписки з особового рахунку [PERSON] , за 06.07.2022 наявна транзакція «винесення на прострочену заборгованість згідно умов к/д 26209000395702 від 13.12.2018» 4691,33 грн. контрагент: [PERSON] (зворотній бік а.с. 242 том 1) Згідно до відповіді АТ «Банк Кредит Дніпро», отриманої на ухвалу про витребування доказів, до суду надано виписку руху коштів за рахунком [NUMBER] [PERSON] за 06.07.2022 та зазначено дві операції на суму 4691,33 грн: о б 11.32 год. №2511 «погашення прострочених відсотків згідно кредитного договору 26209000395702 від 13.12.2018» та о 13.07 год. №33267 «перерахування коштів згідно кредитної угоди №26209000395702/0046 від 06.07.2022 [PERSON] , без ПДВ» (а.с. 82 том 2) [PERSON] склав на адресу АТ «Банк Кредит Дніпро» заяву (датована 13.10.2021) про припинення дії кредитного ліміту за договором №26209000395702 від 13.12.2018, та відповідно до п.1.2.2 договору заявив про припинення строку дії кредитного ліміту з 13.12.2021. також, зазначено, що ця заява підписана КЕП (43-44, 46 том 2) До даної заяви про припинення кредитного ліміту додано протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису файлу «заява з КЕП про припинення дії кредитного ліміту від 13.12.2018.pdf» та створено підписаний файл: ««заява з КЕП про припинення дії кредитного ліміту від 13.12.2018.pdf.p7s» (а.с. 44 том 2) Як вбачається зі скріншоту поштової системи «mail.gov.ua», [PERSON] з електронної пошти [INFO] (що відповідає його коду РНОКПП) надіслав на електронну адресу [INFO] 14.10.2021 файл: заява з КЕП про припинення дії кредитного ліміту. (а.с. 46 том 2) З 01 квітня 2025 року електронний поштовий сервіс «mail.gov.ua» припинив своє функціонування. (а.с. 18 том 2) Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). 28.03.2024 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу №28/03/24, відповідно до якого Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» права вимоги до боржників. За пунктом 6.2.2, права вимоги переходять за підписаними сторонами та скріпленими їх печатками актами приймання-передачі прав вимог. (а.с. 15-18 том 1) Відповідно до Додатку № 1 - витягу з реєстру боржників до договору факторингу №28/03/24 від 28.03.2024, грошова вимога у розмірі 56835,10 грн до боржника [PERSON] за договором № 26209000395702 була передана від кредитора АТ «Банк Кредит Дніпро» до нового кредитора ТОВ «Цикл Фінанс». (а.с. 10 том 1) Таким чином, ТОВ «Цикл Фінанс» набув права вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За частиною 1 статті 1077, частиною 3 статті 1079 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно зі статтею 514, частиною 1 статті 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під час розгляду даної справи, відповідачем визнано факт укладення кредитного договору №26209000395702, погодження за цим договором процентів та строків повернення кредиту, а також визнає наявність заборгованості з тіла кредиту 23.02.2022 у розмірі 25727,36 грн - тому, в силу положень ст.82 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню. Окрім того, відповідач визнав наявність заборгованості перед банком на суму 4691,33 грн, яку він отримав 06.07.2022. Проте, відповідач заперечував, що ця сума була видана йому у якості кредитного ліміту на умовах договору №26209000395702 та визнав, що вона була отримана за іншою угодою: №26209000395702/0046 від 06.07.2022. (а.с. 84-85, 113-114 тому 2) Відповідач наполягав, що строк користування кредитним лімітом було припинено за з його ініціативи з 13.12.2021 внаслідок подання ним заяви відповідно до умов договору. Суд погоджується з таким твердження відповідача на підставі наступного. За пунктом 1.2.2 Договору, сторони погодили, що строк дії договору становить 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту; якщо не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії кредитного ліміту жодна із сторін у встановленому в УДБО порядку не заявить про припинення строку дії Кредитного ліміту, строк дії Кредитного ліміту продовжується на той же строк та на тих же умовах. [PERSON] на виконання п.1.2.2 подав кредитору 14.10.2021 заяву про припинення строку кредитного ліміту наступним чином. Як вбачається зі скріншоту поштової системи «mail.gov.ua», [PERSON] з електронної пошти [INFO] (що відповідає його коду РНОКПП) надіслав на електронну адресу [INFO] 14.10.2021 файл: заява з КЕП про припинення дії кредитного ліміту. (а.с. 43,44, 46 том 2) З 01 квітня 2025 року електронний поштовий сервіс «mail.gov.ua» припинив своє функціонування. (а.с. 18 том 2) Електронна пошта [INFO] зазначена на офіційному Інтернет-сайті АТ «Банк Кредит Дніпро». За таких обставин, суд вважає доведеним факт надсилання [PERSON] з власної електронної пошти на домені mail.gov.ua на електронну пошту кредитора АТ «Банк Кредит Дніпро» заяву, підписану КЕП 14.10.2021 про припинення дії кредитного ліміту за договором №26209000395702 від 13.12.2018, відповідно до п.1.2.2 договору де заявив про припинення строку дії кредитного ліміту з 13.12.2021. За таких обставин, суд вважає доведеним, що [PERSON] своєчасно вжив усі належні дії для припинення строку кредитного ліміту з 13.12.2021. Припиненням строків кредитування обмежується право позичальника нараховувати відсотки за користування кредитом у зв`язку із наступним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначається, що: - проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу) (пункт 81); - припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91); - на період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 97); - при цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність (пункт 106); - на відміну від розміру процентів за «користування кредитом», розмір процентів як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання може бути зменшений судом (пункт 8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18) (пункт 107). - можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (пункт 128). Станом на момент припинення строків кредитування 13.12.2021 відповідно до розрахунку заборгованості позивача, у [PERSON] була наявною заборгованість за кредитним лімітом у розмірі 26788,17 грн (а.с. 36 том 1) та заборгованість за відсотками 1776,09 грн. (зворотній бік а.с. 36 том 1), Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню борг за кредитним лімітом (тілом кредиту) 26788,17 грн та несплачені відсотки за користування кредитним лімітом у період строку кредитування з 13.12.2018 по 13.12.2021 у розмірі 1776,09 грн. Відповідач визнав, що відсотки, нараховані після 13.12.2021 можна трактувати, як відповідальність у порядку ч.2 ст.625 ЦК України, із погодженою процентною ставкою 56% річних, та визнав борг за таким нарахуванням у період з 13.12.2021 по 24.02.2022 на суму 1084,27 грн. Тому, суд вважає, що сума 1084,27 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у порядку ч.2 ст.625 ЦК України, як визнана відповідачем. Подальші нарахування 56% відсотків річних на суму заборгованості в порядку ч.2 ст.625 ЦК України суперечать законодавству у зв`язку з наступним. У пункті 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зазначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан продовжувався, і триває до цього часу. Таким чином, судом встановлено, що вірним розрахунком заборгованості за договором №26209000395702 від 13.12.2018 є сума 29648,53 грн, що складається з заборгованості: 26788,17 грн за тілом кредиту ; 776,09 грнза несплаченими процентами за період кредитування з 13.12.2018 по 13.12.2021; 1084,27 грн визнані відповідачем, як відповідальність у порядку ч.2 ст.625 ЦК України (за ставкою 56 % річних). Що стосується суми грошових коштів 4691,33 грн, яку відповідач отримував від банку 06.07.2022, суд зазначає наступне. Дана сума за первинними банківськими документами рахується як транзакція «винесення на прострочену заборгованість згідно умов к/д 26209000395702 від 13.12.2018» «4691,33 грн. контрагент: [PERSON] » (зворотній бік а.с. 242 том 1) За випискою з банківського рахунку на аркуші справи 82 тому 2 ця сума обліковується, як кошти, видані за угодою №26209000395702/0046 від 06.07.2022. За цих обставин за наданими позивачем доказами, можливо встановити правову природу отриманих [PERSON] коштів 06.07.2022 у розмірі 4691,33 грн, як отриманих в межах іншої угоди: №26209000395702/0046 від 06.07.2022. У розрахунку боргу ця сума вказана, як «винос відсотків на прострочку 4691,33грн» та були зараховані на «погашення прострочених відсотків на прострочку 4691,33грн» Тому суд вважає, що нарахування банком [PERSON] на його рахунок 06.07.2022 грошових коштів у розмірі 4691,33 грн не можна вважати продовженням надання саме кредитного ліміту за договором №26209000395702. З врахуванням того, що станом на 06.07.2022 строк кредитування у кредитному договорі №26209000395702 був припинений, банк не мав правових підстав зараховувати 4691,33 грн у кредитний ліміт по кредитному договорі №26209000395702. Отже, надання 4691,33 грн відповідачу у безготівковій формі було здійснено в межах іншої угоди №26209000395702/0046 від 06.07.2022. Разом із цим, позивачем не надано до суду відомостей про основні умови угоди №26209000395702/0046 від 06.07.2022 про надання [PERSON] грошових коштів 4691,33 грн. Таким чином, позивачем не надано доказів про умови, за якими позичальник [PERSON] отримав від банку у користування грошові кошти 4691,33 грн. За таких обставин, з врахуванням визнання [PERSON] отримання грошових коштів 4691,33 грн в межах іншої угоди із банком (№26209000395702/0046 від 06.07.2022) та неповернення цих коштів - ці кошти підлягають стягненню на користь позивача. Таким чином з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 26209000395702 від 13.12.2018 у загальному розмірі 29648,53 грн, а також заборгованість за угодою №26209000395702/0046 від 06.07.2022 в сумі 4691,33 грн, що разом становить 34339,86 грн. Судом встановлено, що стороною позивача до винесення рішення по суті заявлені до стягнення з відповідача витрати на правову допомогу та подано докази розміру понесених судових витрат на правничу допомогу. Так, з матеріалів справи вбачається, що правову допомогу ТОВ «Цикл Фінанс» відповідно до ордеру та договору від 02.01.2025 № 43453613 надавав адвокат Дорошенко М.А. (а.с. 12-14 том 1) До даного договору була прийнята додаткова угода №26209000395702 від 02.04.2025 згідно до якої представник здійснює представництво інтересів клієнта у справі щодо заборгованості [PERSON] (а.с. 23 том 1) Адвокатом Дорошенко М.А. складено детальний опис робіт, виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги за позовом ТОВ «Цикл Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості. Так правовий аналіз спірних правовідносин зайняв 1,5 год і оцінений 2250 грн; складання позовної заяви та попередній розрахунок судових витрат зайняв 3 год та оцінений у 3000 грн, формування доказів до позову зайняло 1 год та оцінене у 750 грн. разом 6000 грн. (а.с. 11 том 1) Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому суд стягує частково з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у зв`язку зі зверненням з позовом до суду у наступних розмірах. Сума задоволених вимог 34339,86 грн складає 60,42% від 56835,10 грн заявлених вимог. Судовий збір позивачем було сплачено у розмірі 2422,40 грн. Витрати на правову допомогу позивачем оцінені у 6000 грн. Тому, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 66,52 % судових витрат, що складаються зі сплаченого зі сплати судового збору, тобто 1473,66 грн та витрат на правову допомогу, тобто 3625,31 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial