Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

08.12.2025 ТОВ «ФК «Єврокредит», від імені та в інтересах якого діє представник Журавльов С.Г., звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.03.2021 між АТ «Мегабанк» та [PERSON] було укладено Заяву-Договір №TDB.2021.0413.6026 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, який складається з публічної частини договору, яким є Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank з додатками, розміщений у місці інформування Клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua та в мережі інтернет www.todobank.com, та індивідуальної частини, якою є вказана Заява - Договір. На Поточний рахунок у гривні Банк надав Клієнту кредит, встановивши Доступний ліміт кредитної лінії у межах Максимального ліміту кредитної лінії, що встановлений у п.4. розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору. Відповідач порушила умови кредитування та не виконує належним чином зобов`язання, в результаті чого станом на 03.09.2024 виникла заборгованість у розмірі 26367,50 грн., з яких: 9352,04 грн. - заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена); 17015,46 грн. - заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена). 03.09.2024 між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» укладено Договір №GL1N426240 відступлення прав вимоги, на підставі якого до нового кредитора перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №TDB.2021.0413.6026. В подальшому, 27.12.2024 між ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК Єврокредит» укладено Договір №1/12 про відступлення прав вимоги, на підставі якого до нового кредитора перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №TDB.2021.0413.6026. Таким чином, просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість, судовий збір та витрати на правничу допомогу. Ухвалою судді від 27.01.2026 прийнято до свого провадження справу та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 17.02.2026 представник відповідача Осіпова Ю.Ю. подала відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що Кредитний договір передбачає строк кредитування 12 місяців. Такі ж умови викладені у паспорті споживчого кредиту та наданих позивачем тарифах банку у пакеті «todobank». Згідно з ч. 1 ст. 1069 ЦК України, яка врегульовує правовідносини щодо кредитування рахунка, цей строк обраховується від дня здійснення платежу з використанням кредитного ліміту. Кредитний ліміт фактично використовувався відповідачем у період з 12.03.2021 до 02.02.2022. Строк кредитування тривалістю 12 місяців, таким чином, слід відраховувати з дати кожного використання [PERSON] коштів з використанням кредитного ліміту. Тому строк кредитування розпочався 12.03.2021 і завершується через 12 місяців після здійснення останньої операції з використання кредитного ліміту, а саме 02.02.2023 року. Відповідно до даних банківських виписок, у цей період нарахована заборгованість за процентами на загальну суму 4472 грн. 30 коп. Після завершення строку кредитування банк продовжив нарахування заборгованості за процентами на підставі умов кредитного договору та Тарифів todobank (п. 8.11), що передбачають відповідальність боржника за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту у формі застосування процентної ставки 80% річних. Згідно з наданими виписками та довідкою-розрахунком, у період з 12.03.2021 по 03.09.2024 банк нарахував заборгованість за відсотками у розмірі 17015 грн. 46 коп. Крім цього, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи обставини цієї справи, що вказані вище, складність та категорію справи, а також положення ЄСПЛ та практику Верховного Суду щодо стягнення витрат на правову допомогу в цілому, вважає розмір витрат позивача є завищеним, неспівмірним, тому необхідно зменшити такі витрати на суму до 2000,00 грн. Просить задовольнити частково позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 9352,04 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 4472 грн. 30 коп., та 2000 грн. витрат на правничу допомогу. 24.02.2026 від представник позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він зазначає, що позивач ознайомився із Відзивом на позовну заяву представника Відповідача та перевіривши розрахунки, підтверджує, що за період з дати укладання Кредитного договору (11.03.2021) до 02.02.2023 заборгованість Відповідача по сплаті відсотків (в тому числі прострочена) становить 4472,30 гривень. З метою якнайшвидшого вирішення спору та враховуючи часткове визнання позовних вимог Відповідачем, Позивач вважає за необхідне зменшити розмір позовних вимог. Відтак, загальна сума заборгованості Відповідача становить 13824,34 гривень та складається з: заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена): 9352,04 гривень; заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена): 4472,30 гривен. Крім цього, список документів, з якими потрібно було працювати адвокату для підготовки Позовної заяви, становить більше 20 одиниць, займає велику кількість часу та потребує знань щодо перевірки розрахунків заборгованості та роботи з банківськими виписками по рахунку. Зі сторони Позивача надано усі необхідні докази на підтвердження розміру понесених ним витрат на правничу допомогу. Представник Відповідача ж не довів перед судом неспівмірність витрат, понесених Позивачем на правову допомогу та не надав жодних доказів у зв`язку із чим, на його думку, слід зменшити розмір витрат на правничу допомогу. На підставі вищевикладеного, вважають, що судові витрати у заявленому розмірі, понесені Позивачем, відповідають критеріям реальності (їх дійсності та необхідності), розумності. Розмір таких витрат є обґрунтованим. 25.02.2026 представник відповідача Осіпова Ю.Ю. подала заперечення, в якому зазначає, що дана справа є типовою та нескладною, вказаний позов було подано шляхом його направлення через систему «Електронний суд», а розгляд самої справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження, адвокатом у позові було заявлено клопотання про розгляд справи без їх участі, тому виникають сумніви щодо часу витраченого представником позивача на надання правової допомоги згідно вказаного у Акті приймання-передачі. Крім того, розмір витрат на правничу допомогу майже сягає розміру заборгованості, яка виникла лише через те, що Відповідач не мала змогу й надалі погашати кредит через визнання АТ «Мегабанк» неплатоспроможним та через закриття відділення банку в м. Олександрія. Спроби поповнити картку через термінали були невдалими, оскільки кошти поверталися без зарахування на рахунок, що позбавило відповідача фізичної можливості виконувати зобов`язання. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Направив до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися. Представник відповідача у відзиві та запереченні просить розгляд справи проводити без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 11 березня 2021 року [PERSON] звернулася до АТ «Мегабанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву-Договір (індивідуальна частина) № TDB.2021.0413.6026 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, а також паспорт споживчого кредиту, відповідно до яких відповідач отримав Ліміт кредитної лінії до 200 000 грн., процентна ставка todobank фіксована 56% річних. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого банком нарахована заборгованість, яка станом на 03.09.2024, з урахуванням зменшення позовних вимог, становить 13824,34 грн. Згідно з копією Договору №GL1N426240 про відступлення прав вимогивід 03.09.2024 та Реєстру боржників, Акціонерне товариство «Мегабанк» відступає, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» набуває права грошової вимоги, зокрема і до Кредитного договору № TDB.2021.0413.6026, укладеного з [PERSON] . Згідно з копією Договору № 1/12 про відступлення прав вимогивід 27.12.2024 та Реєстру боржників, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» відступає, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» набуває права грошової вимоги, зокрема і до Кредитного договору № TDB.2021.0413.6026, укладеного з [PERSON] . Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У силу ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, відкривши відповідачу розрахунковий рахунок, що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку позичальника. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що позивач зменшив розмір позовних вимог, які відповідач визнає, суд приходить до висновку про те, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 13824,34 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 9352,04 грн.; заборгованість по відсоткам - 4472,30 грн., обґрунтований та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 141, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У відповідності до положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Водночас, в силу вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем додано: Договір про надання правничої допомоги №1/07 від 01.07.2025; акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги №12108783 від 14.08.2025 до якого входить проведення юридичного аналізу 1 на суму 1200 грн., складання і подання позову 1 на суму 10000 грн. Однак, суд вважає, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу є завищеним. У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved