Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Представник ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами №4207448 від 30.08.2021, №774994631 від 07.10.2021 у розмірі 43803,49 грн, а також понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] 30.08.2021 уклали Договір №4207448, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачу кредит в сумі 12000,00грн, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» взяті на себе зобов`язання виконало, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Договору. Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] 07.10.2021 уклали Договір №77499431, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» надало відповідачу кредит в сумі 4300,00 грн, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» взяті на себе зобов`язання виконало, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Договору. Відповідач, у свою чергу не виконала умови кредитних договорів - не повернула отримані в кредит кошти, а також не виконала всі інші грошові зобов`язання перед позикодавцями за кредитними договорами, у зв`язку з чим утворилася заборгованість: за договором №4207448 від 30.08.2021 в розмірі 28290,12 грн, яка складається з 5024,00грн - заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 23266,12 грн. - заборгованості за нарахованими процентами. За договором №774994631 від 07.10.2021 заборгованість в розмірі 15513,37 грн, яка складається з 5000,00 грн заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 10512,55 грн - заборгованості за нарахованим процентами та 0,32 грн - нарахованих 3% річних 22.02.2022 було укладено договір №22/02/2022, відповідно до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №77499431. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №77499431. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором №77499431. 15.12.2021 було укладено договір №15/12-2021-22 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4207448. 10.03.2023 було укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4207448. Оскільки, відповідач належним чином не виконувала свої кредитні зобов`язання, то станом на день звернення з даним позовом до суду її заборгованість становить за договором №77499431 від 07.10.2021 15513,37 грн, та за договором № 4207448 від 30.08.2021 28290,12 грн. Зазначена сума заборгованості відповідачем на даний час не погашена, що підтверджується розрахунком заборгованості, тому позивач просить позов задовольнити, стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою суду від 05.01.2026 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Зі змісту прохальної частинни позовної заяви вбачається, що представник позивача просив розглядати справу без її участі, позовні вимог підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення. Від відповідача відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали Договір № 77499431 відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» надало відповідачу кредит в сумі 4300,00 грн, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти і комісію за користування кредитом. Договір про споживчий кредит підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Суд вважає неналежним доказом Довідку ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» від 18.08.2025 року №КД-000044359/ТНПП про те, що за умовами Договору № 23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між вказаною компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було здійснено успішний переказ 08.10.2021 на суму 700 грн. на карту № [NUMBER] , номер якої також зазначено у договорі позики, але цей номер не є повний, оскільки замість повного набору цифр містить зірочки, а тому за таким номером апріорі неможлива ідентифікація власника платіжної карти та карткового рахунку відповідачки. Оскільки представник позивача не довів, що відповідачці були надані кредитні кошти на її картковий рахунок, як це передбачено умовами договору кредиту суд дійшов висновку про недоведеність цих обставин. Суд також відхиляє наданий представником позивача розрахунок заборгованості, який не відповідає наведеним у ст.ст. 77-79 ЦПК України вимогам щодо належності, допустимості та достовірності доказів. Суд зазначає, що представнику позивачу при стягненні заборгованості за договором позики, як реальним договором, треба доводити сам факт передачі коштів відповідачу. Водночас, з наявних в матеріалах справи документів, які долучив представник позивача до своєї позовної заяви, вбачається, що представником позивача не надано жодного первинного бухгалтерського документа, що підтверджував факт здійснення господарської операції в тому числі, але не виключно, надання кредитних коштів первісним кредитором відповідачу, оплати відповідачем певних сум по договору позики, нарахування відсотків, тощо. У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.01.2018 року по справі №161/16891/15-ц знаходить відображення стала позиція Верховного Суду стосовно необхідності дослідження саме первинних документів в справах щодо стягнення кредитної заборгованості. Причому важливими є наступні висновки: «Відмовляючи в задоволенні позову, суди виходили з того, що позивач у порушення вимог частини першої статті 60 ЦПК України в редакції Кодексу, що діяла на час розгляду справи, не довів належними доказами (первинними документами, оформленими відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність») наявність заборгованості у відповідача перед банком.». Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.» Тобто, для доведення існування ймовірної заборгованості та встановлення розміру даної ймовірної заборгованості відповідача перед первісним кредитором (а отже, і перед позивачем). Позивач зобов`язаний був надати банківські виписки, платіжні доручення, меморіальні ордери та/або інші первинні бухгалтерські документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Окрім того, як встановлено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Більше того, відповідно до абз.2 ч.1 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Тобто, для того щоб стягувати з відповідача якусь уявну заборгованість позивач зобов`язаний був довести належними та допустимими доказами (первинними бухгалтерськими документами, оформленими відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні») сам факт надання коштів відповідачу первісним кредитором, що зроблено не було. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»: «1. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).» За відсутності вищевказаних первинних документів суд позбавлений можливості з`ясувати дійсні обставини щодо отримання кредитних коштів та розміру заборгованості, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині. Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] 30.08.2021 уклали Договір №4207448, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачу кредит в сумі 12000,00 грн, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» взяті на себе зобов`язання виконало, надавши відповідачу кредит відповідно умов до укладеного Договору. Договір про споживчий кредит підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» взяті на себе зобов`язання виконало, надавши відповідачу кредит відповідно до умов кредитного договору. Відповідач, у свою чергу не виконав умови кредитного договору - не повернув отримані в кредит кошти, а також не виконав всі інші грошові зобов`язання перед позикодавцем, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за договором №4207448 від 30.08.2021 28290,12 грн, яка складається з 5024,00 грн заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) та 23266,12 грн - заборгованості за нарахованим процентами. 15.12.2021 було укладено договір № 15/12-2021-22 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4207448. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4207448. Вказаний перехід підтверджується Витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу №15/12-2021-22 від 15.12.2021 та Витягом з Реєстру боржників до Договору №10-03/2023/01 про відступлення прав вимоги від 10.01.2023. Заборгованість відповідача перед позивачем не погашена, що підтверджується розрахунком заборгованості. В матеріалах справи наявна копія платіжного доручення № 1748775909 від 30.08.2021 про перерахування коштів в сумі 12000 грн. ТОВ «Мілоан» на картковий рахунок [NUMBER] , призначенням платежу вказано кошти згідно договору 4207448. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст. 638 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді, визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п. 5 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4, 5 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, факт укладення вищевказаного договору, знайшов своє підтвердження. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно правил ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства, відповідач порушила взяті на себе зобов`язання, щодо своєчасної сплати кредиту. Відповідачем факт укладення зазначеного вище кредитного договору не спростовано, тому суд вважає доведеним факт укладання вказаного договору, проте відповідач прийняті на себе зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконала. Крім того, відповідач не надала суду доказів того, що вона не отримувала зазначену суму коштів на картку. З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача є підлягають частковому задоволенню. Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд, при визначенні суми відшкодування має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно договору № 01-07/2024 про надання правової допомоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» уклало з адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», за умовами якого адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Відповідно до заявки про надання юридичної допомоги № 2084 від 03.11.2025 вартість адвокатських послуг склала 16000,00 грн. Докази надані ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на підтвердження витрат на правничу допомогу, їх обсяг та час витрачений на надання такої допомоги, не є безумовними підставами для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі з іншої сторони, оскільки розмір таких витрат має бути не лише доведений та документально обґрунтований, а й бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання послуг, їх обсяг та ціну позову, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати за правничу допомогу у сумі 3000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог на підставі ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1564,48 грн.

Outcome: partial