Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-19 00:00:00

Рішенням Володимирського міського суду Волинської області від 29.01.2026 року задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 21.12.2023-100003579 від 26.12.2023 року у розмірі 18854 грн. 88 коп., а також сплачені при подачі позову судові витрати в розмірі 2422 гривні 40 копійок судового збору. 11.02.2026 року представник позивача Медведєва Н.О. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача є клопотання в поданій заяві про розгляд питання про ухвалення додаткового рішення у його відсутності. Відповідач повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила суду. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши заяву та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з п.4 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд може ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За змістом ст.ст.137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи. Судом встановлено, що рішенням Володимирського міського суду Волинської області від 29.01.2026 року задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 21.12.2023-100003579 від 26.12.2023 року у розмірі 18854 грн. 88 коп., а також сплачені при подачі позову судові витрати в розмірі 2422 гривні 40 копійок судового збору. Після винесення судового рішення, протягом строку, визначеному ЦПК України, представник позивача подав заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. На підтвердження своїх вимог надав Договір про надання правничої допомоги № 01-25-СЦ від 01.04.2025 року, Додаткову угоду № 6 від 31.12.2025 року до Договору про надання правничої допомоги № 01-25-СЦ від 01.04.2025 року, платіжну інструкцію № 6СЦ00076970 від 10.02.2026 року про сплату 6000 грн. за надання послуг правничої допомоги; Звіт про виконану роботу відповідно до Договору про надання правничої допомоги № 01-25-СЦ від 28.01.2025 року. Враховуючи зазначені докази, а також те, що позов задоволений повністю, складність справи та перелік проведених дій, відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, суд вважає, що заява про винесення додаткового рішення підлягає задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 6000 грн. витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved