Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

Представник позивача, 15.07.2025 подав до суду позовну заяву, в якій позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ директора КНП "Знам`янська міська лікарня ім.А.В.Лисенка" Знам`янської міської ради №05/1-с від 09.04.2025 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] " Вимоги обгрунтовані тим, що позивач [PERSON] є лікарем хірургом та завідуючим хірургічним відділенням КНП «Знам`янська міська лікарня імені А.В.Лисенка» Знам`янської міської ради. Наказом директора КНП «Знам`янська міська лікарня імені А.В.Лисенка» Знам`янської міської ради №05/1-с від 09.04.2025 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] » позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та за неналежне виконання своїх лікарських обов`язків оголошено догану. Зі змістом даного наказу [PERSON] ознайомлено 21.04.2025, про що свідчить його підпис. Вказаний наказ сторона позивача вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не доведено, в чому саме полягає порушення або неналежне виконання [PERSON] своїх професійних обов`язків, покладених п.7 розділу ІІ Посадової інструкції лікаря-ординатора (лікаря-хірурга, лікаря-уролога хірургічного відділення стаціонару). Наказ прийнятий на підставі результатів службового розслідувнаня, яке не відображає дійсних обставин випадку та проведене лікарями без досвіду стаціонарної хірургічної роботи. Необхідно, щоб таку оцінкунадавали лікарі з досвідом стаціонарної хірургічної робти та повним, всебічним і об`єктивним дослідженням усіх істотних обставин випадку. Комісією взагалі не взято до уваги пояснювальну позивача, якою спростовувалися факти, викладені у заяві [PERSON] 04.08.2025 представником відповідача на позовну заяву подано відзив, в якому він просить відмовити у задоволенні позову та вказує наступне. Відповідно до п.7 розділу II «Завдання та обов`язки» посадової інструкції лікаря ординатора (лікаря-хірурга, лікаря-уролога хірургічного стаціонару): «Лікар-ординатор складає і виконує науково обґрунтований план обстеження і лікування хворих. ...», що, відповідно до наявних у медичних картах стаціонарного хворого [PERSON] №1415, 1446 призначень лікарських засобів, не виконувалось, оскільки призначені лікарем препарати, які не входять до Національного переліку основних лікарських засобів, що свідчить про усвідомлене порушення наказу директора №01/204 від 09 серпня 2024 року «Про дотримання вимог НСЗУ щодо своєчасності, повноти та якості медичного обслуговування населення» яким передбачено неухильне дотримання лікарями КНП «Знам`янська міська лікарня ім.А.В.Лисенка» Знам`янської міської ради науково обгрунтованих медичних стандартів, уніфікованих клінічних протоколів надання медичної допомоги з метою забезпечення якості, доступності та ефективності медичної допомоги; використання лікарських засобів та виробів медичного призначення, що зареєстровані в Україні та включені до «Національного переліку основних лікарських засобів», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2017 №180 (зі змінами)». Завідувачі відділень ознайомлені із зазначеним наказом під особистий підпис. Позивачем були призначені лікарські засоби, які: 1.Не входять до "Національного переліку основних лікарських засобів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2022 №333. 2.Не передбачені "клінічними протоколами" або адаптованими клінічними настановами МОЗ України. 3.Не мали консиліумного або письмового обґрунтування в історії хвороби. 4.Призначались без документально підтвердженої «інформованої згоди пацієнта» щодо застосування препаратів поза межами стандартної терапії, тобто непередбаченими Національним переліком та протоколами лікування. Зокрема, були призначені такі засоби: Реосорбілакт/Сорбілакт, Аргітек - не входять до Національного переліку, не рекомендовані жодними затвердженими МОЗ або міжнародними протоколами, відсутні рандомізовані контрольовані дослідження ефективності (RCT). Урсохол, Пантопразол, Кеторолак, Омепразол (ін`єкційний) препарати, що входять до Національного переліку або рекомендовані протоколами, тому призначення їх не викликало зауважень. Лотарді (пробіотик) допустиме застосування при антибіотико-асоційованій діареї, але, лише з відповідним інформуванням пацієнта. Наказом МОЗ України від 14.02.2012 №110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за №661/20974 (зі змінами, внесеними наказом МОЗ України від 10.12.2024 № 2067, враховуючи зміни, внесені наказом МОЗ України від 19.12.2024 №2117) затверджено вичерпний перелік форм облікової документації з інструкціями щодо їх заповнення. Заклад охорони здоров`я може розробити власний бланк інформованої згоди або протоколу інформування за макетами та форматом, які є зручними в користуванні для лікарів і пацієнтів (законодавством зміст такого власного бланку не врегульовано), у якому детально, з урахуванням особливостей окремих форм медичного втручання, викласти інформовану згоду. Затверджувати форму локального бланка має керівник юридичної особи відповідно до розподілу посадових обов`язків у статутних документах закладу: п.7.6.7. Статуту КНП «Знам`янська міська лікарня ім.А.В.Лисенка» Знам`янської міської ради «У межах своєї компетенції видає накази та інші акти, дає вказівки, обов`язкові для всіх підрозділів та працівників підприємства.» Прес-служба МОЗ 03.05.2017 оприлюднила на сайті МОЗ роз`яснення, за змістом яких затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення передбачає встановлення вимог щодо найменування пунктів та їх черговості на бланку, а не вимог до макету відповідного бланка. МОЗ не заперечує проти виготовлення, замовлення виготовлення бланків форм первинної облікової документації структурними підрозділами з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міськдержадміністрацій та/або закладами охорони здоров`я. «Протокол інформування» (наявні у медичних картах стаціонарного хворого [PERSON] №1415 та №1746), відповідно до якого пацієнтка [PERSON] погодилась купувати за власні кошти лікарські засоби, які не входять до Національного переліку, не є затвердженою директором лікарні формою і являє собою розроблений всередині відділення бланк, про який адміністрації лікарні нічого не відомо, що свідчить про його нікчемність та протиправність використання. Разом з тим, у цьому «Протоколі інформування» відсутнє пряме посилання на згоду пацієнта на використання у процесі її лікування лікарських засобів, які не входять до Національного переліку, та не встановлено чітке розуміння пацієнта наслідків використання таких лікарських засобів та виробів медичного призначення. У медичній практиці правомірно застосовувати лише ті ліки, які дозволило МОЗ (ст.44 Основ законодавства України про охорону здоров`я). Заклади охорони здоров`я зобов`язані використовувати методологію доказової медицини, клінічні протоколи, протоколи надання реабілітаційної допомоги й медичні стандарти. Лікарі виписують рецепти на лікарські засоби й медичні вироби відповідно до правил, які затверджує МОЗ (Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з медичної практики, затверджені постановою КМУ від 02.03.2016 №285). Разом з тим, призначення лікарських засобів, які не входять до Національного переліку можливе за умови входження їх до протоколів лікування хвороби. Оскільки в діях лікаря вбачаються порушення посадових обов`язків та стандартів медичної допомоги, йому було обґрунтовано винесено догану на підставі ст.147 КЗпП України. Дане дисциплінарне стягнення не передбачає звільнення чи обмеження трудових прав лікаря. Догана є обґрунтованим дисциплінарним стягненням, яке не стосується клінічного результату, а пов`язане з порушенням нормативного порядку призначення препаратів та засобів, які не входять до затверджених стандартів МОЗ, належного ведення медичної документації. Водночас, відповідачу відомо про досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄДР за №42025120040000049 від 09.04.2025 за фактом невиконання чи неналежного виконання лікарем-хірургом КНП «Знам`янська міська лікарня ім.А.В.Лисенка» Знам`янської міської ради [PERSON] своїх професійних обов`язків, що спричинило тяжкі наслідки для [PERSON] . Метою винесення догани не було покарання за результат лікування, а навпаки - забезпечення відповідності медичних призначень чинному законодавству України та принципам доказової медицини. 08.09.2025 представником позивача подано до суду додаткові пояснення по справі від 05.09.2025, в яких вказано, що позиція сторони відповідача у відзиві є необґрунтованою. Щодо призначення [PERSON] препаратів та засобів, які не входять до затверджених стандартів МОЗ України відзначено, що не всі лікарські засоби, які входять до клінічних протоколів лікування хірургічних хворих, включені до «Національного переліку основних лікарських засобів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №333 від 25.04.2022. Більше того, клінічні протоколи лікування невідкладних хірургічних станів досить стандартизовані, і при всій різноманітності хірургічних захворювань та їх сполучень не можуть у повній мірі охопити, відобразити та передбачити в повному обсязі всі можливі сполучення синдромів, захворювань і клінічних станів, які виникають в ургентних хірургічних хворих і потребують хірургічного лікування. Національний перелік, за своєю ідеєю, включає ліки, які мають бути закуплені та надані пацієнту безкоштовно за Програмою державних медичних гарантій, без обмежень закупівлі інших зареєстрованих в Україні та наявних в галузевих стандартах лікарських засобів, які необхідні кожній конкретній лікарні. Як відомо, основою для формування Національного переліку став так званий Базовий перелік основних лікарських засобів Всесвітньої організації охорони здоров`я, який переглядається раз на 1-2 роки. При складані Національного переліку були встановлені пріоритетні для держави захворювання та стани такі, від яких українці страждають найбільше. Саме тому об`єктивно Національний перелік не є вичерпним та охоплює далеко не всі лікарські засоби, які дозволені до застосування в Україні та які дозволено призначати пацієнтам. Цей документ містить виключно базові лікарські засоби, якими держава безкоштовно забезпечує пацієнтів. Твердження, що у медичній практиці правомірно застосовувати лише ліки, які дозволило МОЗ України (ст.44 Основ законодавства України про охорону здоров`я) абсолютно правильне. І всі лікарські засоби, які використовувались при лікуванні хворої [PERSON] мають дозвіл МОЗ України, в тому числі і згадані медичні препарати: - реосорбілакт (інструкція для медичного застосування лікарського засобу реосорбілакт затверджена Наказом МОЗ України №629 від 21.03.2019 зміни внесено наказом МОЗ України №510 від 22.03.2022); - сорбілакт (інструкція для медичного застосування лікарського засобу сорбілакт затверджена Наказом МОЗ України №629 від 21.03.2019 зміни внесено наказом МОЗ України №68 від 12.01.2023); - аргітек (інструкція для медичного застосування лікарського засобу аргітек затверджена Наказом МОЗ України №1397 від 03.08.2023 ). Всі ці лікарські засоби використовувались суворо за показаннями, які відображені в тому числі і в інструкціях для медичного застосування даних лікарських препаратів. Відповідно до ст.9 Закону України «Про лікарські засоби», лікарські засоби допускаються до застосування в Україні після їх державної реєстрації, крім випадків, передбачених цим Законом. Реосорбілакт, сорбілакт, аргітек є лікарськими засобами, які зареєстровані в Україні та дозволені до застосування при лікуванні гострих хірургічних станів згідно з інструкцією, затвердженою МОЗ України. Лікарі, як інтелектуальні особи, які здобули вищу медичну освіту, мають право на вільний вибір апробованих форм лікарських засобів. Згідно з п.г ст.77 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», медичні і фармацевтичні працівники мають право на вільний вибір апробованих форм, методів і засобів діяльності, впровадження у встановленому порядку сучасних досягнень медичної та фармацевтичної науки і практики. Згідно зі ст.12 Європейської хартії прав пацієнтів, кожен пацієнт має право на діагностичні чи лікувальні процедури, за можливості адаптовані до його/її особистих потреб, тобто кожен пацієнт має право на індивідуальний підхід до його/її лікування. У своїй роботі лікар зобов`язаний дотримуватись Конституції, законів України та інших чинних нормативних документів щодо лікарської практики, з урахуванням особливостей захворювання, використовувати методи профілактики, діагностики і лікування, які він вважає найбільш ефективними в кожному конкретному випадку, виходячи з інтересів хворого. Під час надання допомоги хворому за обставин, не передбачених законодавством, нормативними актами та посадовими інструкціями, лікар зобов`язаний враховувати, насамперед інтереси хворого, принципи лікарської етики і моралі (п.3.2 Етичного кодексу лікаря України, прийнятий і підписаний на Всеукраїнському з`їзді лікарських організацій та Х З`їзді Всеукраїнського лікарського товариства від 27.09.2009). Кожен пацієнт України має відповідне право на охорону здоров`я, що передбачає кваліфіковану медичну допомогу, включно з вільним вибором лікаря, вибором методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров`я (п. д ч.1 ст. 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я»). Законодавство України дає лікареві свободу вибору методів лікування та лікарських засобів за умови використання зареєстрованих лікарських засобів у межах відповідних інструкцій щодо їхнього медичного застосування. Відповідні можливості лікаря забезпечують дотримання прав пацієнта, передбачених, зокрема, Європейською хартією прав пацієнта до ключових з яких належать: право на інформовану згоду; право вибору; право на використання сучасних технологій; право на індивідуалізоване лікування; право на отримання інформації; право на безпеку; право на допомогу, яка відповідає прийнятим стандартам якості. На сьогоднішній день, в медичний практиці впроваджується стратегія спільного прийняття рішення (sharing decision making) це спеціальна модель спілкування, з висвітленням імовірних переваг і ризиків застосування того чи іншого засобу, яка приводить до прийняття консенсусного рішення і легітимізує можливість відштовхуватись в окремих нестандартних випадках від наявних рекомендацій, протоколів, настанов. Ця стратегія надає можливість більш якіснішого та ефективнішого лікування гострих невідкладних хірургічних станів, які як правило протікають нестандартно та дуже індивідуалізовано. Лікарі як інтелектуальні особи не позбавлені можливості самостійно дати оцінку фармакологічним властивостям препарату та оцінити ефективність лікарського засобу для пацієнта. Усе вищенаведене вказує на право лікаря на прийняття самостійних рішень на підставі власних знань, а також інтересів та індивідуальних обставин кожного пацієнта. Відповідні рішення лікаря будуть максимально захищені за умови, що: призначена методика лікування та лікарські засоби відповідають відповідним інструкціям застосування; застосування лікарських засобів відповідає українській або світовій практиці; рішення лікаря відповідає обґрунтованим потребам пацієнта; застосування лікарських засобів пояснене та обговорене з пацієнтом та від нього отримана інформована письмова згода. Згідно пп.6 п.19 Договору, підписаному між НСЗУ та відповідачем, надавач (тобто лікарня) зобов`язується: використовувати для надання медичних послуг лікарські засоби та медичні вироби, що дозволені до застосування в Україні. Тобто, лікарі мають право для лікування хворих застосовувати не тільки медичні препарати, що входять до Національного переліку основних лікарських засобів, а всі лікарські засоби та медичні вироби, які зареєстровані та дозволені для використання в Україні. Щодо неналежного ведення [PERSON] медичної документації, у додаткових поясненнях вказано, що протокол інформування хворого фактично є інформованою письмовою згодою пацієнта на придбання та використання у процесі лікування медичних препаратів, які не входять до Національного переліку основних лікарських засобів і відповідно забезпечуються Програмою державних медичних гарантій Національної служби здоров`я України. Така письмова згода може бути зроблена у довільній формі, навіть написана власноруч, є законною і правомірною та не потребує обов`язкового затвердження керівником закладу. Форма даного Протоколу інформування складена згідно з додатком 9 «Методики розробки та впровадження медичних стандартів медичної допомоги на засадах доказової медицини», затвердженої наказом МОЗ № 751 від 28.09.2012. Також у додаткових поясненнях представник позивача вказав, що згадування про досудове розслідування у кримінальному впровадженні, внесене до ЄРДР за №42025120040000049 від 09.04.2025 стосовно лікаря-хірурга [PERSON] трактується, як тиск на суд тому, що факт невиконання чи неналежного виконання [PERSON] своїх професійних обов`язків не доказаний. На переконання сторони позивача ці додаткові пояснення повною мірою спростовують заперечення, викладені відповідачем у відзиві, та підтверджують їх позицію щодо недоведеності факту порушення трудової дисципліни [PERSON] . Наказ про накладення на позивача дисциплінарного стягнення не відповідає вимогам трудового законодавства, зокрема у ньому не зазначено, коли мало місце і в чому конкретно полягає порушення позивачем трудових обов`язків. Зі змісту оскаржуваного наказу взагалі не зрозуміло коли (якого числа) та що саме лікар-хірург зробив з порушенням своїх обов`язків. Яка дія чи бездіяльність лікаря призвела до накладення на нього дисциплінарного стягнення. Відповідачем не надано доказів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку, а тому позов підлягає задоволенню. 13.10.2025 представником відповідача до суду подано заперечення на позовну заяву, в яких вказано, що КНП «Знам`янська міська лікарня ім.А.В.Лисенка» вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. Догана накладена правомірно, з дотриманням вимог трудового законодавства, наказів МОЗ України та внутрішніх нормативних актів закладу. Відповідно до Постанови КМУ №333 від 25.04.2022 «Про Національний перелік основних лікарських засобів» (див.джерело: https://guidelines.moz.gov.ua/documents/4), лікарні зобов`язані застосовувати у межах Програми державних медичних гарантій саме лікарські засоби з Нацпереліку. Призначені [PERSON] препарати хоч і зареєстровані в Україні, але відсутні у клінічних протоколах, стандартах медичної допомоги та настановах МОЗ. Це є порушенням наказів МОЗ: №751 від 28.09.2012 (джерело: https://guidelines.moz.gov.ua/documents/2), №1422 від 29.12.2016 (джерело: https://guidelines.moz.gov.ua/documents/3), а також інших стандартів медичної допомоги (див. перелік: https://guidelines.moz.gov.ua/documents/5), та внутрішнього наказу лікарні. На спростування доводів позивача щодо «інформованої згоди» пацієнта, а саме , що він отримав згоду пацієнтки у довільній формі у запереченні вказано, що наказ МОЗ №751 передбачає чіткі вимоги до оформлення інформованої згоди (джерело: https://guidelines.moz.gov.ua/documents/2). У лікарні затверджена стандартизована форма протоколу інформування. Довільна записка не може вважатися належним документом і не звільняє лікаря від обов`язку діяти відповідно до стандартів. Щодо «права лікаря на вільний вибір» та посилання позивач на ст.77 «Основ законодавства України про охорону здоров`я» та Європейську хартію прав пацієнтів у запереченні вказано, що право лікаря на вибір методів лікування обмежується клінічними протоколами МОЗ та Програмою медичних гарантій (див. стандарти: https://guidelines.moz.gov.ua/documents/5). Самовільне застосування препаратів, не передбачених жодним наказом МОЗ, є відхиленням від стандартів і кваліфікується як порушення трудової дисципліни. Щодо доводів позивача про форму наказу про дисциплінарне стягнення, що наказ не містить конкретики у запереченні представник відповідача вказав, що факт порушення підтверджено актами службового розслідування, протоколами комісії, медичною документацією пацієнта та поясненнями інших працівників. Наказ є законним та містить усі істотні реквізити, а додаткові документи подані суду разом із відзивом. Позивач та його представник стверджують, що наказ № 05/1-с не містить конкретики щодо вчиненого дисциплінарного проступку. Проте, ці твердження є безпідставним, оскільки наказ посилається на: заяву пацієнтки [PERSON] від 26.03.2025; висновок комісії службового розслідування від 01.04.2025. Ці документи є невід`ємною частиною дисциплінарного провадження і містять детальний опис проступку. Наказ є підсумковим актом, що узагальнює результати розслідування і формулює вид дисциплінарного стягнення, як це передбачено ст.147-149 КЗпП України. У висновку комісії службового розслідування від 01.04.2025 встановлено: лікар [PERSON] призначив лікарські засоби (Реосорбілакт, Сорбілакт, Аргітек), які не входять до Національного переліку основних лікарських засобів (Постанова КМУ №333 від 25.04.2022 https://guidelines.moz.gov.ua/documents/4); зазначені препарати не передбачені жодним наказом МОЗ чи клінічною настановою, зокрема наказами МОЗ №751 (https://guidelines.moz.gov.ua/documents/2) та №1422 (https://guidelines.moz.gov.ua/documents/3); інформована згода пацієнтки була оформлена неналежним чином, що суперечить вимогам наказу МОЗ №751 та внутрішнім нормативним актам лікарні. Таким чином, лікарем було порушено п. 7 розділу II посадової інструкції лікаря-хірурга, що є підставою для дисциплінарної відповідальності. Наказ містить усі обов`язкові реквізити та відповідає вимогам трудового законодавства. Водночас, відповідно до висновку за результатами клініко-експертної оцінки медичних карт стаціонарного хворого [PERSON] (№1415 та №1746) проведеної профільними спеціалістами КНП «Кіровоградська обласна лікарня КОР», вбачається підтвердження наявності помилок у веденні медичної документації: Відсутній запис про доопераційне визначення білірубіну; в анамнезі відсутні дані про наявність хронічного захворювання печінки, відсутні дані про зловживання алкоголю, прийом токсичних речовин та гепатоксичних медикаментів; відсутній запис про проведення антибіотикопрофілактики. Не обгрунтовано призначення антибіотика з 06.03 по 12.03.2025. Згідно наказу МОЗ №1513 необхідно перегляд антибіотикотерапії через 48-72 години і при можливості (якщо необхідно) перехід на пероральний прийом - недотримання нормативної документації; призначення контривену (апротиніну) недостатньо обгрунтоване з врахуванням цінаефективність. В протоколі лікування та профілактики гострого панкреатиту, з точки зору доказової медицини, не входить. Необґрунтоване одночасне призначення солу-медролу та преднізалону 19.03.2025 МКСХ1746; протокол операції датований 05.03.2025, у той час, як фактично операція проведена 06.03.2025 тощо. Отже, Наказ №05/1-с від 09.04.2025 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] » є законним та обгрунтованим, оскільки: винні дії працівника встановлені та задокументовані комісією; наказ грунтується на матеріалах службового розслідування; дисциплінарне стягнення відповідає вимогам ст. 147-149 КЗпП України. Усі зазначені перед цим і вище обставини та докази прямо вказують на навмисне та свідоме порушення п.7 розділу II «Завдання та обов`язки» Посадової інструкції лікаря-ординатора (лікаряхірурга, лікаря-уролога хірургічного стаціонару): «Лікар-ординатор складає і виконує науково обґрунтований план обстеження і лікування хворих....». Позивач у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги. Представник позивача в ході судового розгляду підтримував позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені ним письмово у додаткових поясненнях. Представники відповідача позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити в їх задоволенні з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву та запереченнях, що додані до матеріалів справи. Також пояснили, що при лікуванні пацієнтів можна використовувати лише препарати, передбачені Нацпереліком №333 від 25.04.2022 та клінічними протоколами МОЗ. Препарати (реосорбілакт, сорбілакт, аргітек) зареєстровані МОЗ, але їх застосування не передбачене жодним клінічним протоколом чи стандартом. Це порушення наказів МОЗ №751, №1422, а також внутрішнього наказу лікарні. Недотримання форми інформованої згоди є порушенням. Інформована згода має бути складена за формою, затвердженою наказом МОЗ №751 і внутрішнім наказом закладу. Довільна записка не є належним документом. Право лікаря на вибір методів лікування обмежується стандартами МОЗ та Програмою медичних гарантій. Самовільне відхилення без консиліуму й погодження з адміністрацією = дисциплінарний проступок. Факт порушення підтверджено документально: службовим розслідуванням, протоколами комісії, медичною документацією, поясненнями. Наказ містить істотні реквізити, а деталі підтверджуються додатками. Догану накладено за порушення стандартів і дисципліни, незалежно від наявності/відсутності кримінальної справи. Заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] обіймає посади лікаря хірурга та завідувача хірургічним відділенням КНП «Знам`янська містка лікарня імені А.В.Лисенка» Знам`янської міської ради. Директором КНП «Знам`янська містка лікарня імені А.В.Лисенка» Знам`янської міської ради Пушкаренком Р.В. 09.04.2025 видано наказ №05/1-с «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] », яким лікарю-хірургу [PERSON] за неналежне виконання своїх лікарських обов`язків оголошено догану. Наказ видано за результатами службового розслідування, проведенного на підставі заяви громадянки [PERSON] від 26.03.2025, якій було проведено оперативне втручання та лікування в хірургічному відділенні КНП «Знам`янська міська лікарня ім.А.В. Лисенка» Знам`янської міської ради встановлений факт неякісного виконання лікарських обов`язків лікарем хірургом [PERSON] , а саме п.7 розділу II «Завдання та обов`язки» посадової інструкції лікаря-хірурга хірургічного відділення. Враховуючи Висновок комісії службового розслідування від 01.04.2025, з метою недопущення в подальшому подібних фактів,

Outcome: approved