Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Представник позивача через систему «Електронний Суд» звернулась з позовом, у якому просила стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1537-4045, укладеним між [PERSON] та ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» 08.04.2025 року, у розмірі 27742 грн, що складається з 8400 грн заборгованості за тілом кредиту, 12632 грн заборгованості за процентами, 5450 грн заборгованості за відсотками річних на підставі ст. 625 ЦК України, 1260 грн заборгованості по комісії. Мотивувала позовні вимоги тим, що 08.04.2025 року між ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТзОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1537-4045. Згідно умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 2500 грн; строк кредитування 365 днів; базовий період 22 дні; комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту; знижена відсоткова ставка 1% в день; стандартна відсоткова ставка 1% в день, яка застосовується протягом перших 180 днів; стандартна відсоткова ставка 0,74% в день, яка застосовується у період починаючи з 181 дня. Додатковою угодою №1 від 21.04.2025 року до договору про відкриття кредитної лінії №1537-4045 від 08.04.2025 року сторони дійшли згоди про надання додаткової суми кредитування в розмірі 1500 грн. Додатковою угодою №2 від 23.04.2025 року до договору про відкриття кредитної лінії №1537-4045 від 08.04.2025 року сторони дійшли згоди про надання додаткової суми кредитування в розмірі 1300 грн. Додатковою угодою №3 від 29.04.2025 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1537-4045 від 08.04.2025 року сторони дійшли згоди про надання додаткової суми кредитування в розмірі 5600 грн. ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору, однак, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, не повернув кредитні кошти позивачу, а також не виконав всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем навіть після спливу строку, встановленого в договорі. Враховуючи наведене, просила позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 10.02.2026 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 16.03.2026 року представником відповідача [PERSON] подано відзив на позовну заяву, згідно мотивів якого просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Пояснила, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження укладення кредитного договору № 1537-4045 від 08.04.2025 року саме з [PERSON] , як і підтвердження перерахування грошових коштів на картковий рахунок останнього. Крім цього, сам по собі розрахунок заборгованості не є доказом на підтвердження її існування. В матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов 'язків та оформлена в електронній формі. В силу статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частинами 1, 3 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Судом встановлено, що 08.04.2025 року між ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено електронний кредитний договір № 1537-4045 шляхом підписання одноразовим електронним ідентифікатором А1028, такого, додатку № 2 до нього та правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих послуг) внаслідок чого відповідач отримав кошти на задоволення особистих потреб в сумі 2500 грн строком на 365 днів зі сплатою 1% на день за зниженою відсотковою ставкою протягом 22 днів базового періоду, 1% на день за стандартною відсотковою ставкою, яка застосовується протягом перших 180 днів, та 0,74% на день за стандартною відсотковою ставкою протягом наступного строку кредитування, і одноразової комісії за видачу кредиту у розмірі 15% від суми кредиту. 21.04.2025 року між ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1, 23.04.2025 року додаткову угоду №2, а 29.04.2025 року додаткову угоду №3, шляхом підписання таких, додатків до них та таблиць обчислення загальної вартості кредиту одноразовими електронними ідентифікаторами [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , внаслідок чого відповідач отримав додаткові суми кредитування у загальному розмірі 8400 грн зі строком їх повернення 365 днів та сплатою одноразової комісії за надання грошових коштів у розмірі 15% від суми кредитування. Так, позивач здійснив перерахування коштів відповідачу в загальному розмірі 10900 грн відповідно до умов кредитного договору та додаткових угод до нього на банківську карту № [NUMBER] , яка вказана відповідачем особисто при укладенні з ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» договорів зобов`язання, що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту № 1537-4045 від 08.04.2025 року та листом ТзОВ "ФК "Контрактовий Дім" № 7/17228 від 29.10.2025 року. Таким чином, судом встановлено, що позивач повністю виконав свої зобов`язання за електронним кредитним договором № 1537-4045 від 08.04.2025 року та додатковими угодами до нього. За вказаних обставин не знайшли свого підтвердження покликання представника відповідача в частині відсутності в матеріалах цивільної справи доказів на підтвердження укладення [PERSON] з ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» кредитного договору № 1537-4045 від 08.04.2025 року та додаткових угод до нього, а також відсутності доказів на підтвердження надання відповідачу грошових коштів за такими. Належних та допустимих доказів, які б спростовували факт належності банківської карти № [NUMBER] [PERSON] , а також відсутності у його користуванні електронної адреси [INFO] , на яку скеровувались електронні ідентифікатори для підписання кредитного договору і додаткових угод до нього, суду не надано. Із розрахунку заборгованості за договором № 1537-4045 від 08.04.2025 року вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 22.10.2025 року становить 27742 грн та складається з 8400 грн заборгованості за тілом кредиту, 12632 грн заборгованості за процентами, 5450 грн заборгованості за відсотками річних відповідно до ст. 625 ЦК України та 1260 грн заборгованості по комісії. Перевіривши долучений до матеріалів цивільної справи розрахунок заборгованості за кредитом, суд приходить до висновку, що такий складено відповідно до умов кредитного договору № 1537-4045 від 08.04.2025 року та додаткових угод до нього, в якому відображено щоденне нарахування відсотків, а також часткове погашення відповідачем [PERSON] коштів за грошовим зобов`язанням перед ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» в період з 19.04.2025 року по 05.09.2025 року. Верховний Суд у постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 623/99/17 прийшов до висновку, що до дій, які свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Враховуючи, що відповідач [PERSON] в період з 19.04.2025 року по 05.09.2025 року вносив на користь ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» грошові кошти на загальну суму 5525 грн на виконання зобов`язань за договором № 1537-4045 від 08.04.2025 року та додатковими угодами до нього, у суду відсутні обґрунтовані підстави сумніватися в укладенні вказаного кредитного договору та додаткових угод до нього саме [PERSON] . У зв`язку з цим, покликання представника відповідача на те, що кредитний договір ним не укладався, не знайшли підтвердження в матеріалах справи й оцінюються судом як безпідставні. Водночас, суд не може в повній мірі погодитися з наданим позивачем розрахунком заборгованості, виходячи з наступного. Окрім заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 5450 грн заборгованості за відсотками річних відповідно до статті 625 ЦК України. Разом з тим, у відповідності до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно зі статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на викладене, у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 5450 грн заборгованості завідсотками річних слід відмовити. Таким чином, суд приходить до висновку, що аргументи, якими представник позивача мотивувала позовні вимоги, частково знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому такі слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1537-4045 від 08.04.2025 року в розмірі 22292 грн, що складається з 8400 грн простроченої заборгованості за тілом кредиту, 12632 грн простроченої заборгованості за процентами, 1260 грн заборгованості за комісії. За статтею 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: partial