Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Управління (служба) у справах дітей ЧМР звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому просять: відібрати малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] та батька [PERSON] , без позбавлення їх батьківських прав; у разі відібрання дітей - передати їх Управлінню (службі) у справах дітей ЧМР для подальшого їх влаштування. Позов мотивовано тим, що [PERSON] та [PERSON] мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Родина [PERSON] неодноразово потрапляла в поле зору управління через неналежний стан умов проживання в квартирі та систематичне ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей. При неодноразових моніторингових візитах до родини [PERSON] , спеціалісти управління постійно виявляли в квартирі безлад, брудну підлогу, пошарпані стіни, затхлий запах та інші порушення санітарно-гігієнічного стану. Діти під час візитів перебували в своїх дитячих ліжках, без постільної білизни, на голих дерев`яних дошках, без матраців. У квартирі відсутнє електропостачання та центральне водопостачання через великі борги за комунальні послуги. Продукти харчування у сім`ї з`являлися лише за сприянням благодійників. Батько дітей повідомив, що доля дітей йому не цікава, грошей на утримання їх він не має, змінювати ставлення до дітей не бажає. Було прийнято рішення тимчасово помістити малолітніх дітей до родини патронатного вихователя до подолання батькам складних життєвих обставин. Батьки жодного разу не відвідували своїх малолітніх дітей, не телефонували, не цікавились їх здоров`ям. На засідання комісії з прав захисту дитини, на якому розглядалось питання щодо стану виконання ними батьківських обов`язків, батьки не з`явились. Ухвалою судді від 03.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 22.12.2025 залучено до участі в справі в якості третьої особи на стороні позивача патронатного вихователя [PERSON] , закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Протокольною ухвалою суду від 12.02.2026 розгляд справи було відкладено через неявку відповідачів у судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, рішення просять прийняти з урахуванням інтересів дітей. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертались. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Представник третьої особи Чернігівського міського центру соціальних служб у судове засідання не з`явилась, на адресу суду від директора центру надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримують, проти заочного рішення не заперечують. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. 18.03.2026 ухвалою суду в порядку ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.7,8). Згідно довідки Управління адміністративних послуг ЧМР від 29.04.2025 №2765, станом на 28.04.2025 у кв. [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Згідно акту обстеження умов проживання від 17.04.2025, проведеного за адресою: [ADDRESS] , де проживає сім`я [PERSON] , санітарно-гігієнічний стан жахливий, у квартирі брудно, до підлоги прилипає бруд, речі розкидані, багато немитого посуду, затхлий запах. У ванній кімнаті багато брудних речей, деякі з них замочені у ванній і не один день, тому запах у кімнаті жахливий, унітаз захаращений. Для дітей немає жодних умов проживання, дві старі люльки без матраців, без постільної білизни, діти сплять на дерев`яних дошках, нормальних іграшок немає зовсім (є поламані). Батько у вихованні дітей участі не бере, дітьми ніхто не займається, діти розвиваються погано на свій вік, погано розмовляють, але до матері тягнуться та люблять її. (а.с. 20). Згідно акту обстеження умов проживання від 20.05.2025, проведеного за адресою: [ADDRESS] , де проживає сім`я [PERSON] , санітарно-гігієнічний стан жахливий, у квартирі брудно, речі розкидані, багато немитого посуду, затхлий запах у ванній кімнаті, адже у ванній матір замочує речі на довгий час, унітаз захаращений. Обмежена кількість продуктів харчування, на момент візиту діти були голодні, бо матір не приготувала їжі, дві старі люльки з брудними матрацами, постільна білизна частково відсутня, іграшки є, але вони поламані. Одяг у дітей є за сезоном та за віком. Матір та батько дітьми не займаються, не розвивають їх, але діти до батьків тягнуться та люблять їх (а.с.21). 30.05.2025 [PERSON] звернулась до Управління (служби) у справах дітей ЧМР із заявою з проханням влаштувати її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] до родини патронатного вихователя у зв`язку зі складними життєвими обставинами (а.с. 19). Згідно інформації Чернігівського міського центру соціальних служб щодо сім`ї [PERSON] від 30.07.2025 № 3176 встановлено, що згідно протоколу № 256 Наказом № 01-08/1039 від 06.11.2023 комісії координаційної ради з питань соціального супроводу сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах, сім`я [PERSON] була поставлена на облік центру за неналежне виконання батьківських обов`язків, низький виховний потенціал матері, педагогічну занедбаність дітей. Під час регулярних моніторингових візитів у родину фахівців із соціальної роботи з [PERSON] проводилися бесіди щодо належного виховання та догляду за малолітніми дітьми, постійного прибирання квартири. Під час розмови з вихователем-методистом ДНЗ № 14 з`ясовано, що діти перебували у садочку, завжди були одягнені охайно та відповідно до сезону. Вихователі контролювали регулярність відвідування дітей дитячого закладу та постійно проводили профілактичні бесіди з матір`ю щодо належного виконання батьківських обов`язків. У травні 2025 жінка отримувала гуманітарну допомогу від центру - дитячий одяг та матрац на дитяче ліжко, яким не скористалася. Продукти харчування в сім`ї з`являлися лише за сприяння центру, від РБФ «Лайф Інтернешнл», який раз на місяць привозив продуктові пакети. Неодноразові рекомендації фахівців центру щодо підвищення власного виховного потенціалу, батьки ігнорували. Жінка неодноразово заявляла про намір відмовитися від дітей через скрутне матеріальне становище. Фактично розвитком та утримуванням їх майже не займалася. Вважають, що [PERSON] та [PERSON] наразі мають дуже низький батьківський потенціал, відповідальність, що наражатиме життя та здоров`я дітей на небезпеку (а.с. 17). Згідно інформації Чернігівського міського центру соціальних служб щодо сім`ї [PERSON] від 01.09.2025 № 3624, 18.08.2025 було здійснено візит у родину. Двері помешкання були відчинені, проте вдома нікого не було. У квартирі безлад, розкидані речі, немитий посуд, залишки їжі у мисках на підлозі. Вважають, що [PERSON] та [PERSON] наразі мають дуже низький батьківський потенціал, батьками не створено належних умов для проживання та виховання дітей, жодних позитивних змін у родині після вилучення дітей не відбулося (а.с. 18). Згідно довідки Служби у справах дітей Ніжинського району Чернігівської області від 03.09.2025 № 10-12/57, за весь час перебування (починаючи з 04 червня 2025 року) [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у родині патронатного вихователя [PERSON] , батьки цих дітей [PERSON] та [PERSON] жодного разу не відвідували їх, не телефонували та ніяким іншим чином не цікавилися їх здоров`ям, розвитком, тощо (а.с. 15). Згідно довідки КНП «Лосинівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ніжинського району Чернігівської області № 179 від 05.09.2025, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] мають діючі декларації з сімейним лікарем [PERSON] . За період нагляду (з 11.06.2025 по 04.09.2025) батьки не зверталися до сімейного лікаря з питаннями щодо здоров`я дітей. Дітей на профілактичні огляди приводить патронажний вихователь. Діти при зверненнях мали добрий стан здоров`я (а.с. 16). Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 17.09.2025 № 498 затверджено висновок про доцільність відібрання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] та батька [PERSON] , без позбавлення їх батьківських прав (а.с. 22, 23-24). Статтею 3 Конвенцію про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальності своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства", встановлено право кожної дитини на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; повинні поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Частиною 1 ст. 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частинами 1, 4 ст. 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Відповідно ч. 1, ч. 4 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п. 2-5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній ч. 1 ст. 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. Згідно ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Отже, батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або навчальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (п. 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України). Ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). За положеннями ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Розглядаючи вказану справу, суд ураховує, що відповідачі жодного разу не з`явилися в судові засідання та не повідомили про своє бажання брати участь у вихованні дітей, не надали суду жодних доказів на підтвердження факту їх участі у вихованні дітей і створення ними необхідних належних умов для проживання дітей, забезпечення їх необхідними предметами вжитку і розвитку з урахуванням віку дітей. За таких обставин, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дітей, суд дійшов висновку про необхідність відібрання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] та батька [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав, передавши дітей Управлінню (службі) у справах дітей ЧМР для подальшого їх влаштування. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір.

Outcome: approved