Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Виконавчий комітет Кропивницької міської ради, у грудні 2025 року звернувся до суду з позовом про відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , від батьків [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Дитину [PERSON] , [INFO] , залишити на опікуванні Виконавчого комітету Кропивницької міської ради, як органу опіки та піклування та стягнення з відповідачів аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1/4 частки заробітку (доходу) з кожного на користь тих осіб або установ, яким буде передана дитина. На обґрунтування позову вказав, що батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . 09.10.2025 року до Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради надійшло повідомлення Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у Кіровоградській області Національної поліції України про виявлений факт домашнього насильства, де потерпілою була дитина [PERSON] , [INFO] . Згідно з висновком потреб сім`ї, складеного спеціалістами Кропивницького міського центру соціальних служб 17.10.2025 року відповідно до акту оцінки потреб сім`ї № 786, встановлено, що сім`я перебуває у складних життєвих обставинах, наявними ознаками та чинниками, що спричиняють складні життєві обставини є домашнє насильство з боку матері. [PERSON] взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Вважають, що батьки нехтують своїми батьківськими обов`язками, що тягне за собою відповідальність, передбачену законодавством України. Ухвалою судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 05 грудня 2025 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. На підставі частини третьої статті 53 Цивільного процесуального кодексу України залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунальний заклад «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради (а.с.35). Ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 05 грудня 2025 року за заявою Виконавчого комітету Кропивницької міської ради вжито заходи забезпечення позову, шляхом накладення заборони на відчуження будинку, який належить на праві власності [PERSON] та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право користування яким має дитина [PERSON] , [INFO] (а.с. 36-37). У свою чергу представником відповідача [PERSON] , адвокатом Петренко К.О. подано до суду відзив на позовну заяву (вх. № 1600 від 14.01.2026 року), в якому остання заперечує проти позову. Вказує, що батьками для доньки створені усі належні умови для навчання та виховання. Дитина забезпечена усім необхідним для зростання, навчання та розвитку як особистості. У жовтні 2025 року у родині трапився невеличкий конфлікт, який наразі залагоджено. Мати дитини жалкує, що не стрималась, але любить свою дочку, бажає її повернення у родину та вживає необхідних заходів в зв`язку з цим, виявляє інтерес до судової справи, займає активну позицію щодо повернення доньки в родину. Відповідачка кожен день відвідує дочку в комунальному закладі, намагається забезпечити усі її потреби (а.с. 58-69). Ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 14 січня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, призначено судове засідання. За клопотанням представника позивача постановлено з`ясувати думку дитини [PERSON] , [INFO] , щодо розгляду позову про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в судовому засіданні в присутності психолога. Залучено до участі у судовому засіданні, під час з`ясування думки дитини, психолога Кропивницького міського центру соціальних служб, який повинен надати в судовому засіданні підтверджуючі документи на право займатися діяльністю за фахом у сфері психології (а.с. 74). Також, іншим представником відповідача [PERSON] , адвокатом Люблінська В.М., подано до суду письмові пояснення (вх. № 9819 від 02.03.2026 року), в яких зазначає, що правову позицію з цього питання чітко сформульовано у постанові Верховний Суд від 13 серпня 2025 року у справі № 369/8018/23 (провадження № 61-7530св24). Верховний Суд зазначив, що під час вирішення спору про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав суд перевіряє наявність підстав саме на час ухвалення рішення, а не на момент прийняття рішення органом опіки про негайне відібрання. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, зазначила, що бажає повернути дитину назад у сім`ю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні також просив відмовити в задоволенні позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунальний заклад «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради», повідомляла про обставини перебування дитини у Комунальний заклад «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради, проте правової позиції щодо суті спору не висловила. Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (повторно) серії [NUMBER] від 14 грудня 2010 року (актовий запис за № 975) виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с. 4). Відповідно до листа Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у Кіровоградській області Національної поліції України № 11106/41/34/02-2025 від 09.10.2025 року «Щодо інформування про виявленні факти домашнього насильства», повідомлено Департамент соціальної політики Кропивницької міської ради та Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, про те, що 08.10.2025 року працівниками УПП в Кіровоградській області ДПП були складені матеріали відносно [PERSON] , [INFO] за частиною другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення за фактом вчинення домашнього насильства, фізичного та психологічного характеру, стосовно своєї прийомної доньки [PERSON] . Також встановлено, що відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» потерпілим вищевказаного факту домашнього насильства стала дитина [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). На лист управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради від 14.10.2025 року № 1973/19 «Про надання інформації» Кропивницький міський центр соціальних служб повідомив, що фахівцем із соціальної роботи спеціалізованої Служби первинного соціально-психологічного консультування осіб, які постраждали від домашнього насильства або насильства за ознакою статі спільно зі спеціалістом Управління було здійснено виїзд в сім`ю [PERSON] за місцем проживання та проведено оцінку потреб сім`ї/особи. За результатами оцінювання встановлено, що сім`я перебуває в складних життєвих обставинах та складено акт оцінки потреб сім`ї/особи від 17.10.2025 № 786. [PERSON] разом з донькою було запрошено до Центру, з метою з`ясування всіх причин конфлікту та спроби знайти шляхи налагодження стосунків між матір`ю та дитиною, запропонувати отримання соціальних послуг. Під час бесіди дівчина перебувала в пригніченому стані, постійно плакала. Її мати навпаки поводилася агресивно, кричала і заявила, що не піде на жодні поступки і відмовляється від доньки. Крім того, 10.11.2025 року вона має намір виїхати за кордон. Також, під час розмови було виявлено приховані ознаки домашнього насильства. Мати та донька тривалий час перебувають у ворожих стосунках, прихильність між ними не сформована. Матір у вихованні часто вдається до погроз та шантажу, обмежує спілкування доньки з іншими родичами. Зі слів [PERSON] декілька разів мати виганяла її проти ночі з дому. Потім, через деякий час заспокоївшись, телефонувала, що можна повернутись. Донька не має власного простору. Мати забороняє усамітнюватися в кімнаті, порушує особистісні межі доньки, погрожує позбавити матеріальної підтримки. На прохання заповнити заяву для отримання Альбіною соціальної послуги консультування [PERSON] категорично відмовилася. Дівчина особисто оформила відповідну заяву (а.с. 7). Згідно з висновком потреб сім`ї, складеного спеціалістами Кропивницького міського центру соціальних служб 17.10.2025 року відповідно до акту оцінки потреб сім`ї № 786, встановлено, що сім`я перебуває у складних життєвих обставинах, наявними ознаками та чинниками, що спричиняють складні життєві обставини є домашнє насильство з боку матері (а.с. 8-11). Постановою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 21 листопада 2025 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн (а.с. 96). Крім того, 16.10.2025 року до Управління надійшла заява від громадян [PERSON] , [PERSON] про те, що вони відмовляються від доньки [PERSON] (а.с. 12). Але 21.10.2025 року до Управління надійшла заява [PERSON] , про залишення поданої нею заяви щодо відмови від доньки, без розгляду (а.с. 16). Згідно з актом обстеження умов проживання, складеного спеціалістами Управління та Кропивницького міського центру соціальних служб 17.10.2025, за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] встановлено, що між членами цієї сім`ї напружені стосунки, відсутнє взаємопорозуміння (а.с. 15). Дитину, [PERSON] взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, що підтверджується наказом № 303-о від 29 жовтня 2025 року «Про взяття дитини [PERSON] на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах» (а.с. 17). В акті обстеження умов проживання, складеного спеціалістами Управління та Кропивницького міського центру соціальних служб 12.11.2025, за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] зазначено, що під час обстеження встановлено наявність усіх необхідних зручностей, меблів, побутової техніки та предметів першої необхідності. Неповнолітня [PERSON] має власну кімнату та облаштоване місце для навчання. Дитина має одяг по сезону у необхідній кількості, засоби особистої гігієни. Батьки працюють, наявність шкідливих звичок не встановлено. Дитина повідомила, що проти неї вчиняється домашнє насильство з боку матері (а.с. 18). 12.11.2025 неповнолітня [PERSON] написала заяву-пояснення до Управління, про те що вона не хоче проживати з батьками і просить вилучити її та помістити до притулку, у зв`язку з конфліктом з її мамою [PERSON] (а.с. 19). Згідно направлення № 2245/19 від 13.11.2025 року Управління з питань захисту прав дітей направило до Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради на тимчасове влаштування [PERSON] , [INFO] (а.с. 20). Рішенням Виконкому Кропивницької міської ради від 18.11.2025 року № 1224 «Про негайне відібрання дитини», дитину [PERSON] , відібрано від її батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). Відповідачі під час розгляду справи заперечували проти позову та вказували на прикрий випадок, який призвів до таких несприятливих наслідків. На підтвердження того, що жалкують і просять повернути їм дитину подали відомості з місця роботи, які мітять їх характеризуючи ознаки. Зокрема, відповідно до характеристики [PERSON] від 31.12.2025 року, виданої Товариством з додатковою відповідальністю «М`ясокомбінат «Ятрань», остання прийнята з 01.08.2012 року машиністом вакуум-пакувальної машини ковбасного цеху № 2. З 15.03.2018 року переведена на більш відповідальну роботу оператором пакувальних автоматів (ліній). Звільнена з роботи за власним бажанням 30.09.2024 року. [PERSON] відповідально ставилась до виконання посадових обов`язків, самостійно вирішувала складні завдання, мала ґрунтовну професійну підготовку. Пакування готової продукції виконувала ефективно, старанно, звертала увагу на деталі, була наставником у молодих працівників, має високе почуття відповідальності, добросовісна та комунікабельна, користувалась повагою в колективі, трудової дисципліни не порушувала. За сумлінну працю їй у 2019 році була оголошена подяка (а.с. 64). Згідно характеристики [PERSON] , останній працює на посаді вантажника в ВВРР на ПОГ «АПВТ «Фірма Ласка». За період роботи зарекомендував себе як розумний та відповідальний працівник, висококваліфікований спеціаліст. Під час виконання своїх посадових обов`язків не мав дисциплінарних стягнень, сумлінно виконував поставлені перед ним завдання. Серед колективу користувався заслуженим авторитетом (а.с. 64 на звороті). Відповідно до довідки про проходження психологічної діагностики [PERSON] перебуває під психологічним спостереженням/консультацією у психолога [PERSON] . Звернення здійснено з метою проходження психологічної діагностики у зв`язку з судовим розглядом питання щодо повернення дитини в сім`ю. На момент дослідження: у клієнтки немає даних про клінічний розлад особистості; виявлені риси (імпульсивність, емоційність, залежний стиль прив`язаності) не є патологічними й не перешкоджають виконанню батьківських функцій; мати демонструє емоційну замученість, турботу, рефлексію; відносини «мати-донька» мають потенціал для відновлення та стабілізації за умови психоедукації та підтримки; немає ознак, що мати становить небезпеку для дитини чи неспроможна забезпечити її базові потреби. Рекомендації: продовження психологічної підтримки матері з метою розвитку навичок саморегуляції та ненасильницького спілкування; консультації щодо побудови коректних меж із підлітком; за можливості сімейна терапія після повернення дитини; підтримка емоційної дистанції та автономії підлітка; залучення ресурсів соціальної підтримки (школа, психолог, родичі) (а.с. 65-66). В матеріалах справи міститься медична виписка від 18.02.2026 року КНП «Обласна клінічна лікарня Кіровоградської обласної ради», яка стосується госпіталізації та лікування [PERSON] , що відбулися після її відібрання та після закриття підготовчого провадження. Відповідно до пояснень [PERSON] від 20.02.2026 року остання станом на 19.02.2026 року перебуває у Кіровоградській обласній дитячій клінічній лікарні на лікуванні. Не хоче повертатися до центру, а хоче повернутися додому та відновити навчання. Наразі вона хоче все виправити і повернутися до своєї родини, їй дуже важко перебувати окремо від батьків, просить максимально сприяти її поверненню додому. В судовому засіданні в присутності психолога Кропивницького міського центру соціальних служб була з`ясована думка дитини [PERSON] , яка вказала, що хоче повернутися якнайшвидше в родину. Надаючи правову кваліфікацію встановленим обставинам, суд зазначає, що спірні правовідносини з приводу відібрання дітей від батьків з позбавленням/без позбавлення батьківських прав, врегульовані положеннями Конституції України, Конвенції про права дитини, Закону України «Про охорону дитинства», а також нормами Сімейного кодексу України. При цьому, застосовуючи правові норми до спірних правовідносин та визначаючи їх зміст шляхом тлумачення, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка є джерелом права в Україні, та відповідно до якої національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 06.12.2007, справа «Воловік проти України», заява №15123/03). Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частини перша, друга статті 15 Цивільного кодексу України). Відповідно до вимог частин третьої, четвертої статті 12, частин першої, другої статті 13, частин першої, сьомої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини перша, друга статті 89 Цивільного процесуального кодексу України). Щодо відібрання дитини без позбавлення батьківських прав суд зазначає, що основний Закон Держави передбачає, що кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (стаття 51 Конституції України). Відповідно до Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, Держава Україна взяла на себе ряд зобов`язань щодо забезпечення належного розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша, друга статті 3 Конвенції). Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (частина перша стаття 18 Конвенції). Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (частини перша, друга статті 27 Конвенції). Аналогічні норми закріплені у Законі України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-III, відповідно до статті 8 якого кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно із статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 15 вказаного Закону дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 Сімейного кодексу України). За приписами частин першої-третьої, п`ятої статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню (частини перша-четверта статті 157 Сімейного кодексу України). Ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України). Згідно з національним законодавством, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва (пункти 2-5 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України»). Якщо рішення мотивується захистом дитини від небезпеки, має бути доведено реальне існування такої небезпеки. При ухваленні рішення про відібрання дитини слід з`ясувати, чи зазнаватиме вона жорстокого поводження, недостатнього піклування чи емоційної підтримки, або чи виправдане встановлення державної опіки станом її здоров`я. Водночас, потенційно більш сприятливе середовище не є достатньою підставою для примусового відібрання дитини від батьків, а проблеми у сім`ї можна вирішувати менш радикальними заходами, зокрема через соціальне консультування та цільову підтримку (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України»). Отже, з кумулятивного аналізу зазначених положень нормативно-правових актів логічно випливає, що при вирішенні будь-якого спору, який стосується інтересів дитини, превалюють інтереси дитини. Належний та гармонійний розвиток дитини в усіх сферах сімейного та суспільного життя є предметом захисту Держави та обов`язком кожного з батьків. При цьому, забезпечуючи належний розвиток дитини, батьки є рівними як в правах так і в обов`язках. Так, основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 Сімейного кодексу України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у наведеній нормі частина перша статті 170 Сімейного кодексу України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Отже, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються доказами, обсяг батьківських прав може бути обмежений або припинений. Водночас, суд зазначає, що при розгляді даної цивільної справи встановлено, що відповідачі усвідомили свою протиправну поведінку, наразі створили належні умови для проживання з донькою, вибачились пере нею, розуміють важливість відповідального ставлення до батьківства, життя та здоров`я власного та дитини, усвідомлюють переваги виховання дитини у біологічній сім`ї та вважають, що дочці буде краще перебувати з ними. Даючи оцінку поведінці та діям матері та батька під час судового провадження суд вважає, що дії останніх загалом направлені на покращення ситуації щодо виховання доньки, наразі відсутня небезпека для життя, здоров`я та морального виховання дитини, а залишення її з батьками відповідає якнайкращим інтересам дитини, відповідає бажанню самої дитини, сприяє збереженню сімейних зв`язків та підтриманню стабільного, безпечного і сприятливого середовища для її розвитку. Постановою КЦС ВС від 13 серпня 2025 року у справі № 369/8018/23 встановлено, що суд перевіряє наявність підстав для позбавлення батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав саме на час ухвалення рішення, а не на момент прийняття відповідного рішення органом опіки та піклування про негайне відібрання дитини. Якщо суд дійде висновку, що обставини для позбавлення батьківських прав або відібрання дитини на момент ухвалення рішення відпали, він відмовляє у задоволенні позову. Наведене вище узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 у справі № 402/428/16. Отже, проаналізувавши матеріали справи та позиції сторін, враховуючи бажання дитини, суд доходить до висновку, що відсутні підстави для відібрання дитини від батьків, адже відсутня небезпека для життя, здоров`я, морального виховання для неповнолітньої дитини [PERSON] під час її проживання з батьками, що дозволяє залишити дитину під опікою батьків. Окрім того, родина перебуватиме під наглядом Служби у справах дітей Кропивницької міської ради та спеціалістів Кропивницького міського центру соціальних служб Кіровоградської міської ради. Оскільки суд дійшов висновку, що немає підстав для відібрання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від батьків, підстав для стягнення аліментів з відповідачів за позовом органу опіки та піклування не вбачається. Водночас, суд погоджується, що наразі відібрання дитини не буде ґрунтуватися на суттєвих і достатніх причинах у контексті національного законодавства та практики ЄСПЛ. Проте встановлені судом обставини справи вказують на наявність підстав для того, щоб попередити відповідачів про необхідність змінити ставлення до виконання своїх обов`язків щодо виховання дочки [PERSON] , [INFO] . Суд звертає увагу, що залишення поза увагою попередження суду про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків в подальшому може бути визнано достатньою підставою для відібрання дитини, а також позбавлення батьківських прав. За приписами частин першої, третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у справі має місце дві позовні вимоги: по першій - судовий збір не справляється (пункт 12 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір»), по другій, у якій необхідно відмовити позивач звільнений від його сплати (пункт 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»), відтак судові витрати у цій справі компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed