Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить встановити факт прийняття спадщини спадкодавцями після смерті спадкоємців та визнати за нею право власності на частину квартири в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона народилася [INFO] в м. Знам`янка Кіровоградської області, батьками є [PERSON] та [PERSON] , які перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 1969 року, проживали в [ADDRESS] . Батьками її матері були [PERSON] та [PERSON] . Позивач була зареєстрована разом із дідом та бабою за адресою [ADDRESS] . Вказана квартира була приватизована ними трьома. Незважаючи на реєстрацію, дід та баба проживали фактично із матір`ю позивача [PERSON] з 1987 року. [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] . Після їх смерті [PERSON] прийняла спадщину, фактично вступивши в управління та володіння майном, однак спадкових прав на майно не оформила. Після смерті [PERSON] позивач є єдиним спадкоємцем, однак не може оформити право власності на частину квартири за адресою [ADDRESS] , через що звернулася до суду. Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник надав заяву, відповідно до якої підтримав вимоги позову та просить їх задовольнити, просить проводити розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без участі представника, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, крім цього ст.16 ЦК України зазначає, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. За приписами ст.93 ЦПК України в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України судом можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінка доказів здійснюється судом за приписами ст.89 ЦПК України, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину звернулася донька [PERSON] . Інші спадкоємці відсутні. Позивач отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. Разом з цим отримала також роз`яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] заву про прийняття спадщини у встановлений законом строк після померлої [INFO] [PERSON] , до нотаріальної контори не подала, факт вступу в управління або володіння спадковим майном не доведено, на час відкриття спадщини постійно із спадкодавцем не проживала, вважається такою, що не прийняла спадщину. Рекомендовано звернутися до суду із заявою щодо встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] , що дасть право позивачу подати нотаріуса заяву про прийняття спадщини та відповідно оформити свої права. Відповідно до п.4, 5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (2003 року) та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.02.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до [INFO] , фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР ). Відповідно до п.3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року N 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», яка була чинна на час відкриття спадщини, якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. Як визначено ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, - прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За загальними правилами спадкування до складу спадщини входять усі права та обов`язки, а також майно, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, колі і оскільки воно не замінено заповітом. Відповідно до пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5 доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] видане Знам`янським відділком Одеської залізниці, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , спадкоємцем якого за законом відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та п.4.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав і померла [INFO] . Згідно з даними інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), спадкова справа після смерті [PERSON] заводилась Першою знам`янською державною нотаріальною конторою Кіровоградської області 20.03.1996 с/с №106/1996, спадкоємцем якого за законом була дружина [PERSON] та за заповітом посвідченим державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Цурканом О.С. - 16 вересня 1995 року зареєстрованого у реєстрі за № 2067 на мотоцикл МТ-10-3 6 випуску 1983 року був [PERSON] . Спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилась, заповіти не посвідчувались. Відповідно до довідок голови ОСББ «Парковий-9» встановлено, що [PERSON] проживала разом зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] на час їх смерті в [ADDRESS] , здійснювала за ними догляд, здійснила їх поховання. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] на час смерті матері [PERSON] постійно проживала разом з нею, однак не була зареєстрована за місцем проживання, успадкувала предмети домашнього вжитку, то її можна визнати такою, що вступила в управління та володіння спадковим майном. Вимога про визнання права власності на частину квартири не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] [INFO] , із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину звернулася донька [PERSON] . Останній не відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 2/3 частини спірної квартири, а тільки рекомендовано звернутися до суду із заявою щодо встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] , що дасть право позивачу подати нотаріуса заяву про прийняття спадщини та відповідно оформити свої права, тому вимога про визнання права власності на спадкове майно є передчасною та задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: approved