Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу покликаючись на те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, а також різні характери, втратили почуття любові та поваги один до одного. На даний часхоч і проживають разом та подружніх відносин не підтримують. Сторони зареєстрували шлюб 13 липня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Буського управління юстиції. Від подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Вважає, що шлюб носить формальний характер, примирення між сторонами не можливе, оскільки вони не підтримують подружніх відносин, а тому просить шлюб розірвати. 24.02.2026 року відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибва, належно та вчасно був повідомлений про день, час, місце розгляду справи. До матеріалів справи додав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не прибла, належно та вчасно була повідомлена про день, час, місце розгляду справи. До матеріалів справи додала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю, просить позов задоволити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Дослідивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Сторони зареєстрували шлюб 13 липня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Буського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 24, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 13 липня 2002 року. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя та відносини в сім`ї, сторони не розуміють один одного, втратили почуття любові та поваги. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім`єю. Сторони не проживають разом, шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що сім`я розпалась остаточно, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved