Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-19 00:00:00

Позивач, звернувся у суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-67227298 від 18.03.2023 в розмірі 36450 грн. та судових витрат. Стислий виклад позиції позивача. Позивач обґрунтовує позовні вимоги фактом укладення з відповідачем 18.03.2023 електронного договору кредитної лінії № 00-67227298, за умовами якого позичальнику було надано кошти в розмірі 9 450,00 грн, що підтверджується відповідною інформаційною довідкою. Позивач наголошує на правомірності дистанційного підписання договору за допомогою одноразового ідентифікатора згідно із Законом України «Про електронну комерцію» та вказує на систематичне порушення відповідачем зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків. У зв`язку з простроченням платежів, ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» просить суд стягнути з [PERSON] загальну суму заборгованості в розмірі 36 450,00 грн (з яких 27 000,00 грн нараховані проценти), а також компенсувати витрати на сплату судового збору та професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Заяви, клопотання та процесуальні дії вчинені в рамках цивільної справи. Ухвалою судді від 02 квітня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 серпня 2024 року зазначену цивільну справу передано до розгляду судді Цитульському В.І. здійсненого на підставі розпорядження керівника апарату суду від 14 серпня 2024 року №397. Ухвалою судді від 19 серпня 2024 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Цією ж ухвалою витребувано інформацію щодо руху коштів та належності карткового рахунку. Фактичні обставини встановлені судом. Між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] з метою отримання фінансових послуг 18.03.2023 було укладено договір кредитної лінії № 00-67227298 у формі електронного документа. Відповідач підписала вказаний Договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» підтверджує прийняття умов оферти та прирівнює правочин до письмового. Відповідно до п. 1.1, 1.2 умов Договору, Кредитодавець зобов`язався надати Позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії з лімітом 9 450,00 грн., а Позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за фактичне користування коштами. Умовами договору передбачено застосування зниженої процентної ставки (1,5% на добу) протягом перших 20 днів та стандартної ставки (2,5% на добу), починаючи з 21-го дня користування кредитом. ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, надавши Відповідачу грошові кошти, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ФК Контрактовий Дім» від 20.09.2023. У зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань щодо повернення коштів, станом на момент подання позовної заяви утворилася заборгованість у розмірі 36 450,00 грн, яка згідно з наданим розрахунком складається з: ?9 450,00 грн заборгованість за основною сумою кредиту (тіло кредиту); ?27 000,00 грн заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом. На вимогу суду було отримано відповідь з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» згідно якої на імя [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ) було зараховано кошти на суму 9000 UAН за період 18.03.2023-18.03.2023, що також підтверджується випискою по рахунку. Норми права застосовані судом. Публічна пропозиція (оферта) у розумінні статей 641, 644 ЦК України визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору, однак всі інші істотні умови які є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, зазначено в Індивідуальній частині договору про надання фінансового кредиту - Кредитному договорі. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Так, відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями статті 1048 ЦК України, яка на підставі частини 2 статті 1054 цього Кодексу застосовується до відносин за кредитним договором), передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 1055 цього Кодексу встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно положень пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Стаття 514 цього Кодексу визначає, щодо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. У цій частині йде мова про денну процентну ставку. Відповідно до ч.5 ст.12 вказаного закону, умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Висновки суду. Встановлено, що 18.03.2023 сторони уклали електронний договір кредитної лінії №00-67227298, підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, що згідно зі ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. Факт надання коштів у розмірі 9 000,00 грн підтверджується випискою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про зарахування суми на картку № [NUMBER] , емітовану на ім`я [PERSON] . Відповідно до ст. 526, 611, 629, 1054 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач не надала відзиву та не спростувала розрахунок заборгованості, суд вважає доведеним факт порушення нею зобов`язань. Щодо суми заборгованості, то розрахунок заборгованості слід обмежити строком кредитування (120 днів, що погоджено сторонами) та розміром денної процентної ставки, передбаченої ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування (1%). Розрахований у такий спосіб сума залишку кредитної заборгованості становить 9 000 грн, сума процентів 10 800 грн. При цьому, не підлягає врахуванню комісія в сумі 450 грн за надання кредиту я, оскільки такі витрати за споживчим кредитом відносяться до загальних та включаються до денної процентної ставки. Відтак їх окреме та додаткове до денної процентної ставки встановлення обмежує права споживача порівняно з правами, встановленими Законом України «Про споживче кредитування», тому відповідні положення договору є нікчемними. Що стосується судових витрат, то суд вирішив це наступним чином. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 147,20 грн. Відповідно до наданого Акту приймання-передачі виконаних робіт від 27.09.2023, Адвокатом було надано послуги на загальну суму 8 000,00 грн. Водночас, детальний аналіз розрахунку вартості цих послуг виявив невідповідність між заявленим часом та сумою оплати за окремі види робіт: консультація та узгодження позиції: 1 година 2 000,00 грн.; підготовка проєкту позовної заяви: 5 годин 4 000,00 грн. (що становить 800 грн./год); адвокатський запит та клопотання: по 1 годині по 1 000,00 грн. за кожен документ. Вирішуючи питання про співмірність витрат, суд враховує приписи ст. 137 ЦПК України та виходить з того, що дана справа є малозначною та типовою, а правовідносини у сфері мікрокредитування мають сталу та сформовану судову практику. Підготовка позовної заяви у такій категорії справ не потребує значних затрат часу (5 годин), оскільки документ базується на стандартних шаблонах та аналогічних правових позиціях. Крім того, суд звертає увагу на необґрунтовану різницю у вартості однієї години роботи адвоката (від 800 до 2000 грн.) за різні види технічної та інтелектуальної роботи в межах однієї справи, що не відповідає принципу розумності. З огляду на критерії реальності, співмірності та розумності обсягу наданих послуг, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, зменшивши їх загальний розмір до суми, що відповідає складності справи та фактичному обсягу необхідної роботи, а саме 4 000 грн.

Outcome: partial