Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

02.01.2026 року ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ» звернулось до Вільшанського районного суду Кіровоградської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 16.03.2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" та відповідачем укладено договір №3534025 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» надала відповідачу кредит на суму 3000 грн. строком на 359 днів, стандартна процентна ставка - 1,99% на день. 26.10.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК Профіт» укладено договір факторингу № 26102023, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «ФК Профіт» право вимоги за кредитним договором. Надалі ТОВ «ФК Профіт» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «Сіті Колект» відповідно до договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025 року. Відповідач порушив умови кредитного договору, і станом на дату подання позову непогашена заборгованість складає 15220 грн.. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитним договором №3534025 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 16.03.2023 у розмірі 15220 грн., витрати щодо сплати судового збору та витрати на правову допомогу. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 14.01.2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ» в судове засідання не з`явився. Разом із позовною заявою надіслав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу за відсутності представника позивача. При ухваленні заочного рішення по справі представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не надав. Розгляд справи здійснюється на підставі ст. 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. В порядку спрощеного позовного провадження вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини: 16 березня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір №3534025 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Після того як відповідач здійснив реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора та заповнив електронну заявку на отримання споживчого кредиту на вебсайті первісного кредитора в мережі Інтернет (https://credit7.ua/), ТОВ «Лінеура Україна» того ж дня направило відповідачу пропозицію (оферту) укласти кредитний договір №3534025 у вигляді розміщення в особистому кабінеті позичальника на сайті повного тексту договору (за обраними Позичальником параметрами строку і суми кредиту). В процесі реєстрації та оформлення заявки первісний кредитор здійснив ідентифікацію позичальника (отримання його ідентифікаційних даних) і верифікацію (підтвердження належності цих даних позичальнику) у порядку, передбаченому п. 2 розділу ІІІ «Порядку ідентифікації, верифікації клієнта (представника клієнта)» (Додаток 2 до Положення про здійснення установами фінансового моніторингу, затвердженні Постановою Правління НБУ від 28.07.2020 р. № 107), з використанням системи BankID НБУ. Таким чином, особу, яка вчиняла дії в ІТС первісного кредитора (особистому кабінеті на сайті https://credit7.ua/), було однозначно встановлено як відповідача (позичальника). 16 березня 2023 року позичальник, після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір (офертою) у формі договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який містив усі істотні умови, і маючи технічну можливість відмовитися від підписання договору, висловив однозначну згоду з умовами договору шляхом натискання відповідної електронної кнопки в ІТС первісного кредитора. У свою чергу, ТОВ «Лінеура Україна» 16 березня 2023 року надіслало відповідачу через телекомунікаційну систему на номер телефону, зазначений позичальником у своїй анкеті (SMS на номер, що належить відповідачу), одноразовий ідентифікатор №Н769, який того ж дня о 16:15:33 був введений/відправлений відповідачем у відповідному розділі ІТС. Цими діями відповідач прийняв (акцептував) пропозицію укласти кредитний договір №3534025 на умовах, визначених офертою. Таким чином, 16 березня 2023 року о 16:15:33 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем був укладений кредитний договір шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Згідно з розділом 1, Кредитного договору, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати позичальнику грошові кошти (кредит) у сумі 3000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит надається строком на 359 днів, стандартна процентна ставка 1,99% на день. ТОВ «Лінеура Україна» належним чином виконало свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] . Факт надання кредитних коштів підтверджується документом від надавача платіжних послуг ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» (ліцензія НБУ № 3 від 11.11.2013 р. на переказ коштів без відкриття рахунку) (а.с.23). Відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, допускаючи прострочення сплати чергових платежів, сплачуючи платежі не в повному обсязі або не сплачуючи їх взагалі, що призвело до виникнення простроченої заборгованості. Відповідач здійснював часткові платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №3534025 від 16 березня 2023 року. Останній платіж відповідач здійснив 05 квітня 2023 року в сумі 10 грн.. Здійснюючи платежі, відповідач своїми конклюдентними діями підтвердив прийняття умов укладеного кредитного договору, який створив для нього цивільні права та обов`язки (частину з яких позичальник виконав). 26 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК ПРОФІТ» було укладено договір факторингу №26102023, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «ФК ПРОФІТ» право вимоги за договором №3534025. Надалі ТОВ «ФК ПРОФІТ» відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» відповідно до договору факторингу №ДО-20250909/001 від 09 вересня 2025 року. За умовами цього договору ТОВ «ФК ПРОФІТ» відступає (передає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги кредитора за визначеними кредитними договорами, сплативши ТОВ «ФК ПРОФІТ» грошові кошти в розмірі ціни відступлення, у порядку та строки, встановлені договором. Згідно з Додатком 1 (Реєстр боржників) до договору факторингу №ДО-20250909/001 від 09 вересня 2025 р., заборгованість відповідача за кредитним договором №3534025 становить 15220 грн.. Станом на 26.10.2023 року заборгованість відповідача за кредитним договором №3534025 від 16 березня 2023 року становить: тіло кредиту - 3000 грн.; нараховані відсотки - 12220 грн., усього - 15220 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.20-23). Згідно з частиною 1 статті 626 ЦПК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Згідно зі статтею 3 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей 509, 510, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (статті 525, 625 ЦК України). Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (статті 612 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , у встановлені Кредитним договором строки кредит не повернув та не сплатив проценти за користування кредитом, а отже має заборгованість, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеним договором факторингу. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження належного виконання умов договору відповідачем. Здійснений позивачем розрахунок заборгованості відповідач не заперечив та не спростував. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесених витрат, представником позивача було надано договір №25 про надання правової допомоги від 17 жовтня 2025 року укладений між ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ»та адвокатом Бацюк О.М., заявки про надання правової допомоги №1241 від 23.12.2025 року, витягом з акту про надання правової допомоги №1241 до договору №25, платіжної інструкції №711 від 01.12.2025 року. На підставі наведеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, для стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ»витрат на правничу допомогу в розмірі 9000 грн.. Частиною 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої квитанції, позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн., що підлягає відшкодуванню пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що вимоги позивача слід задовольнити.

Outcome: approved