Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Позивач ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 38869 гривень 99 копійок. Свої вимоги мотивував тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачкою [PERSON] 17 червня 2024 року було укладено договір № 1575188 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» в електронній формі на сайті товариства «https//selfiecredit.com.ua», згідно якого відповідачка отримала від кредитодавця грошові кошти у розмірі 10000,00 грн. строком на 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів; стандартна ставка за весь строк користування кредитом 9089,90% річних; стандартна процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору; знижена процентна ставка 1% в день застосовується, якщо Споживач, як учасник Програми лояльності Товариства, до 17.07.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. 20 січня 2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 01.02-01/25, у відповідності до умов якого, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за плату, права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» і боржниками. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 20.01.2025 року № 01.02-01/25, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 38869,99 грн., з яких: 9999,99 грн. сума основного боргу за кредитом, в валюті кредиту; 26250,00 грн. сума нарахованих процентів, в валюті кредиту; 2620,00 грн. сума штрафних санкцій. Внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за договором споживчого кредиту, в останньої утворилася заборгованість за кредитним договором станом на 20.01.2025 року становить 38869,99 грн., з яких: 9999,99 грн. заборгованість по тілу; 26250,000 грн. заборгованість по відсотках; 2620,00 грн. пеня. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с. 68,69). Надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення (а.с. 7). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується оголошенням на офіційному веб-порталі «Судова влада України» (а.с. 71). Згідно ч. 11 ст.128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за відсутності та відзиву на позов відповідачка не надала, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, тобто про заочний розгляд справи, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачкою [PERSON] 17.06.2024 року було укладено договір № 1575188 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» в електронній формі на сайті товариства «https//selfiecredit.com.ua», згідно якого відповідачка отримала від кредитодавця грошові кошти у розмірі 10000,00 грн. строком на 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів; стандартна ставка за весь строк користування кредитом 9089,90% річних; стандартна процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору; знижена процентна ставка 1% в день застосовується, якщо Споживач, як учасник Програми лояльності Товариства, до 17.07.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту (а.с. 10-14). Відповідно до пп. 9.2. Договору, договір діє з моменту його підписання електронними підписами сторін і до строку, вказаного в п. 1.3. договору (включно), а у випадку, якщо після закінчення вказаного строку, за договором будуть наявні невиконані грошові зобов`язання, договір продовдує діяти до повного виконання споживачем зобов`язань за ним. Згідно пп. 2.1. Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . Як визначено пп. 2.4. Договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (його частини) за реквізитами, згідно п.2.1. Договору. Для підписання кредитного договору [PERSON] використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором А276, відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», (а.с. 14), що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір. ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання перед відповідачкою [PERSON] за кредитним договором виконав та надав їй кредит в сумі 10000,00 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки № [NUMBER] 17.06.2024 року, що підтверджується копією повідомлення ТОВ «ПЕЙТЕК» Вих. № 20250120-3124 від 20.01.2025 року (а.с. 32). 20 січня 2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 01.02-01/25, у відповідності до умов якого, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за плату, права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» і боржниками (а.с. 33-39). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 20.01.2025 року № 01.02-01/25, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 38869,99 грн., з яких: 9999,99 грн. сума основного боргу за кредитом, в валюті кредиту; 26250,00 грн. сума нарахованих процентів, в валюті кредиту; 2620,00 грн. сума штрафних санкцій (а.с. 46). Згідно з матеріалами справи, позивач є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, має право на здійснення таких видів економічної діяльності, як, зокрема, 64.19 Інші вили грошового посередництва; 64.92 Інші види кредитування (а.с. 57). Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Пункт 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як визначено ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк. Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису усіма сторонами електронної правової угоди; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до правових висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що зобов`язання за кредитним договором [PERSON] не виконала, доказів погашення заборгованості суду не надала. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 № 3498-ХІ (далі - Закон № 3498-ХІ), відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Зазначений Закон № 3498-ХІ набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-ХІ, установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинностізакономчи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні взаконі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-ІХ встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Отже, якщо договір було укладено раніше 24 грудня 2023 року, то розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22 квітня 2024 року); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 22.04.2024 до 20.08.2024 року). Як видно з копії розрахунку заборгованості ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» за Договором № 1575188 про надання споживчого кредиту від 17.06.2024 року, сума заборгованості [PERSON] за вищевказаним договором становить: 9999,99 грн. тіло кредиту; 26250,00 грн. відсотки за користування; 2620,00 грн. штрафні санкції (а.с. 28-31). Відповідачкою [PERSON] 17.07.2024 року було сплачено 560,00 грн. та 29.07.2024 року 5740,00 грн. в рахунок погашення відсотків за користування кредитом; 29.07.2024 року 2380,00 грн. в рахунок погашення штрафних санкцій; 0,01 грн. (29.07.2024 року) в рахунок погашення тіла кредиту. Враховуючи те, що договір № 1575188 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» було укладено 17.06.2024 року, тобто після набрання чинності Законом № 3498-ХІ, первісний кредитор ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», не враховуючи п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», нараховував відсотки за договором у розмірі 1,5% на день (з 21.08.2024 року по 20.01.2025 року включно). У постанові Верховного Суду від 22 червня 2022 року № 296/7213/15 визначено, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за договором № 1575188 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 17.06.2024 року в сумі 28599,99 грн., що складається з: 9999,99 грн. тіло кредиту; 18600,00 грн. відсотки за користування (153 дні (з 21.08.2024 року по 20.01.2025 року включно) з використанням процентної ставки 1% в день (100х153=15300) + 3300,00 грн. (нараховані відсотки за ставками 1% та 1,5% в день з 17.06.2024 року по 20.08.2024 року включно) = 18600). Що стосується позовної вимоги позивача про стягнення з відповідачки штрафних санкцій у сумі 2620,00 грн. за договором № 1575188 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 17.06.2024 року, суд виходить з наступного. Як зазначено у п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та Законом України "Про затвердження Указу Президента Україн «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.01.2026 року № 14366 строк дії воєнного стану в Україні продовжено строком на 90 діб з 05 години 30 хвилин 03 лютого 2026 року до 04 травня 2026 року. Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачки штрафних санкцій у сумі 2620,00 грн. за договором № 1575188 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 17.06.2024 року у період дії воєнного стану, оскільки це не відповідає вимогам Закону. Згідно із ч.1, ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позов майнового характеру задоволено на 73,58% (28599,99 : 38869,99 х 100), а тому понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2662,40 грн. (а.с. 9) підлягають розподілу за правилами ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідно становить 1958,99 грн. (2662,40 х 73,58 = 1958,99) судового збору.

Outcome: partial