Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, посилаючись на наступні обставини. Заявник є братом [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки МСЕК від 21.06.2011 року [PERSON] встановлена 2 група інвалідності з дитинства, безстроково, в зв`язку з чим має обмеження до самообслуговування, здатності до спілкування та контролю своєї поведінки, їй встановлений діагноз розумова відсталість в ступені дебільності, стійкі залишкові явища дитячого церебрального паралічу та потребує постійного стороннього догляду внаслідок психічного розладу. З цих підстав виникли підстави для визнання її недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення його її опікуном. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги заявника підтримала у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Виконавчий комітет Апостолівської міської ради в судове засідання не з`явився, надав подання, в якому вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном над [PERSON] у разі визнання її недієздатною. Суд, вислухавши заявника, представника особи, відносно якої встановлюється опіка, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, згідно копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , виданого 21 серпня 1982 року Кам`янською сільською радою Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис №52, батьками є: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , виданого 15 травня 1976 року Кам`янською сільською радою Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис №52, батьками є: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.7). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданою виконкомом Апостолівської міської ради, [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.5). Згідно довідки до Акта огляду МСЕК Серії 10 ААА №552735 від 21.06.2011 року, [PERSON] встановлена 2 група інвалідності з дитинства, безстроково (а.с.9). Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №552 від 03.06.2024 року, [PERSON] є інвалідом 2 групи внаслідок психічного розладу, встановленої 21.06.2011 року, проживає разом з [PERSON] за адресою [ADDRESS] . За рівнем обмеження життєдіяльності: обмеження самообслуговування, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку. Хвора [PERSON] потребує постійного стороннього догляду (а.с.10). Згідно довідки №212 від 14.06.2024 року, виданої лікарем-психіатром КП «Апостолівської ЦРЛ», [PERSON] перебуває в реєстрі психічно хворих КП «Апостолівської ЦРЛ». Діагноз: розумова відсталість в ступені дебільності. Стійкі залишкові явища дитячого церебрального паралічу (а.с.11). Згідно ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Правилами ст.41 ЦК України передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун; відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Враховуючи у судовому засіданні обставини та зважаючи на приписи чинного цивільного законодавства, суд вважає, що є підстави для визнання [PERSON] недієздатною. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Положеннями ст.63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе призначити опікуном [PERSON] над його рідною сестрою [PERSON] . За таких обставин, заява про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved