Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. Представник позивача звернувся до суду з позовом (з урахуванням уточнень) до відповідача про стягнення заборгованості за розподіл природного газу, мотивуючи свої вимоги тим, що у період з січня 2020 року по жовтень 2025 рік відповідачу було надано послуги з розподілу природного газу у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , на загальну суму 4343.26 грн. Позивач, посилаючись на те, що за вказаний період відповідачем не здійснено оплату за надані послуги, просить стягнути у судовому порядку суму заборгованості за надані послуги за вказаний період у сумі 4343.26 грн., а також сплачений при подачі позовної заяви судовий збір. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. У судове засідання представник позивача не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомої суду причини. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотання представника позивача про слухання справи за його відсутності та в зв`язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2025 позов Акціонерного товариства «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за розподіл природного газу, залишено без руху. 06.11.2025 року від АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ» надійшла уточнена позовна заява до відповідача [PERSON] . Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2025 року відкрито провадження по справі, ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, учасникам справи встановлено строк для подачі заяв по суті справи. ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Акціонерне товариство «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ» з 1 липня 2015 року, на підставі ліцензії з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності та користуванні, та здійснює щодо неї функції оперативно - технологічного управління. Як вбачається з договору про надання послуг з газопостачання від 02.09.2009 року між ВАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» та [PERSON] було укладено угоду про надання послуг за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.1 Договору, за цим Договором виконавець зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Відповідно до довідки про фінансовий стан споживача ( [PERSON] ) від 04.11.2025 за адресою: [ADDRESS] спожито: 01.2024 - 120,410м.куб газу, 02.2024 - 48,000м.куб газу, 03.2024 - 40,000м.куб газу, 04.2024 - 1,000м.куб газу, 10.2024 - 2,000м.куб газу, 11.2024 7,000м.куб газу, 12.2024 - 24,000м.куб газу, 01.2025 - 6,000м.куб газу, 02.2025 136,000м.куб газу, 03.2025 - 24,000м.куб газу, 04.2025 - 10,000м.куб газу, 05.2025 2,000м.куб газу, 06.2025 - 1,000м.куб газу, 07.2025 - 2,000м.куб газу, 08.2025 3,960м.куб газу, 09.2025 - 4 ,150м.куб газу. Відповідно до наданої позивачем копії акту про демонтаж-монтаж /пломбування ЗВТ від 19.01.2024 року, виконані певні роботи, лічильник та встановлені на ньому пломби здані під відповідальність за їх збереження споживачу [PERSON] , що підтверджується підписом останньої та підписами працівників АТ «Запоріжгаз». Матеріалами справи встановлено, що за відомостями Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради, відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 04.08.1998 по теперішній час. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.06.2025, встановлено, що [PERSON] належить на праві власності нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , з 24.12.2015 року. Попередній власник- [PERSON] (з 2009 по 23.12.2015 роки). V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Так, за приписами п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач визначений як фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та побутовими споживачами регулюються, зокрема, Законом України "Про ринок природного газу", Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг N 2496 від 30 вересня 2015 року (далі Правила N 2496) та Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг N 2494 від 30 вересня 2015 року. Відповідно до пункту 37 частини першої статті Закону України "Про ринок природного газу" споживач фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини. Так, 30.10.2025 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя первісний позов АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ» до відповідача [PERSON] було залишено без руху з тих підстав, що відсутні відомості, що відповідач користувався послугами та проживав за спірною адресою у вказаний період, оскільки остання не була ані власником приміщення, ані особою, яка зареєстрована за адресою вказаного приміщення. Натомість, позивач подає уточнений позов до іншого відповідача- власника спірного житла - [PERSON] , яка зареєстрована за іншою адресою. Разом з тим, в якості доказів того, що [PERSON] споживала надані послуги з газопостачання, надано акт про демонтаж-монтаж /пломбування ЗВТ від 19.01.2024 року, де споживачем зазначено [PERSON] (написано власноруч), та її підпис. Тобто, позивачем не надано доказів того, що саме [PERSON] була споживачем послуг з газопостачання за адресою: [ADDRESS] . Якзазначалося вище, Закон України «Про житлово-комунальні послуги» надає визначення терміну індивідуальний споживач як фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання. З наданих позивачем доказів неможливо визначити, чи є відповідач [PERSON] споживачем наданої позивачем послуги. Позивачем надано докази із суперечливими даними. Так, як вбачається з уточненого позову, подання позовної заяви до [PERSON] обумовлюється тим, що вона є власником будинку. Разом з тим, всі інші докази, в тому числі довідки про фінансовий стан, претензії, договір про надання послуг, акт про демонтаж-монтаж стосуються іншої особи- [PERSON] . Більш того, як зазначено вище, вказаний акт від 19.01.2024 року підписаний особисто [PERSON] як споживачем наданих послуг. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено той факт, що [PERSON] є стороною зобов`язань щодо оплати житлово-комунальних послуг, які надавалися за вказаною адресою. У позивача були процесуальні обов`язки належним чином довести наявність правових підстав для стягнення суми боргу з відповідача, однак позивачем не доведено, що відповідач [PERSON] була споживачем спірного приміщення та відповідно учасником правовідносин з приводу постачання природного газу у період з січня 2020 року по жовтень 2025 рік. Отже, у задоволенні позовних вимог відносно останньої слід відмовити. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на позивача, з огляду на відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed