Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.06.2026 ухвалено задовольнити позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Суд ухвали розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 21.12.2019 Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №3078, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 1064,96 грн. При ухваленні рішення у справі суд не вирішував питання понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача у позові заявляв про намір подати докази щодо понесених судових витрат упродовж п`яти днів після ухвалення судового рішення відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] - адвокат Петелько Інна Василівна звернулась до суду 09.03.2026 із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. Тобто, заяву подано у межах п`ятиденного строку. Суд, розглянувши заяву та дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Суд установив, що між [PERSON] та адвокатом Петелько Інною Василівною укладено Договір про надання правничої допомоги № 07/02/2026 від 07 лютого 2026 року, предметом якого є надання Клієнту професійної правничої допомоги. Адвокатом Петелько Інною Василівною видано ордер на надання правничої допомоги [PERSON] у Вінницькому міському суді Вінницької області. Відповідно до пункту 4.1 Договору про надання професійної правничої допомоги №07/02/2026 від 07 лютого 2026 року сторони погодили фіксований розмір гонорару адвоката у сумі 8000 грн. На підтвердження фактичного виконання адвокатом взятих на себе зобов`язань 13 лютого 2026 року між сторонами підписано Акт виконаних робіт до вказаного Договору, у якому визначено обсяг та зміст виконаних робіт у межах справи №127/4436/26. Остаточний детальний опис виконаних адвокатом Петелько Інною Василівною робіт у справі № 127/4436/26 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу складає: 1. Попередня консультація Клієнта, з`ясування фактичних обставин справи, вивчення наданих документів (свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження дитини), аналіз правових підстав для розірвання шлюбу, роз`яснення порядку судового розгляду справи 1,5 години. 2. Збір та систематизація доказової бази, формування правової позиції, підготовка пакету документів для звернення до суду 1 година. 3. Складання позовної заяви про розірвання шлюбу з належним правовим обґрунтуванням відповідно до вимог ЦПК України, підготовка та оформлення доданих до неї матеріалів, направлення копії позовної заяви відповідачу та подання документів до суду 2,5 години. 4. Моніторинг стану відкриття провадження у справі через Єдиний державний реєстр судових рішень та автоматизовану систему документообігу суду, контроль процесуальних строків 1 година. 5. Складання та подання заяви про стягнення судових витрат, підготовка детального опису виконаних робіт, формування та долучення доказів оплати правничої допомоги - 2 години. Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За змістом ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East|WestAlianceLimited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial