Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» у лютому 2022 року звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 3995267209 від 26.02.2021 року в розмірі 191093,47 грн. та сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26.02.2021 року [PERSON] уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» кредитний договір № 3995267209 від 26.02.2021 року. Кредитний договір, Паспорт кредиту та Умови отримання фінансових кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (розміщені на сайті ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» www. kreditmarket.ua. та з якими позичальник ознайомився до укладення договору та до яких Позичальник приєднався підписавши Договір) складають єдиний кредитний договір. За умовами кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у сумі 164858,61 грн. строком на 48 місяців на будь-які законні цілі (п. 1.2 Кредитного договору) на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується своєчасно погашати кредит, сплачувати процентну ставку за користування кредитом відповідно до паспорту кредиту№ 5267209, який є невід`ємною частиною зазначеного договору. Відповідно до п. 1.4 кредитного договору, позичальник доручив ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» перерахувати, за рахунок отриманого кредиту, такі суми грошових коштів: погашення поточної заборгованості за діючим кредитним договором № 5944707662 від 19.05.2020 року у сумі 139343,77 грн.; переказ до запитання на користь [PERSON] , ID-картка [NUMBER] надання кредиту згідно кредитного договору № 3995267209 від 26.02.2021 року в сумі 0,23 грн.; оплата страхового платежу за договором страхування № 3995267209-С від 26.02.2021 року у сумі 19684,29 грн.; оплата страхового платежу за договором страхування № 3995267206-KMZ від 26.02.2021 року у сумі 650,00 грн.; оплата страхового платежу за договором страхування № 3995267209-ЛО від 26.02.2021 року в сумі 800,00 грн.; оплата за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA», SU3995267209 від 26.02.2021 року у сумі 200,00 грн. Оскільки, станом на момент пред`явлення позову до суду відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 3995267209 від 26.02.2021 року, позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість у загальному розмірі 191093,47 грн., з яких: 18085,69 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту; 5,43 грн. прострочена заборгованість за річними процентами; 24661,86 грн. прострочена заборгованість за щомісячними процентами; 144712,61 грн. строкова заборгованість за тілом кредиту; 0,99 грн. строкова заборгованість за річними процентами; 3626,89 грн. строкова заборгованість за щомісячними процентами. 24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який у подальшому було неодноразово продовжено. Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних Херсонському міському суду Херсонської області. Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 р. «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2. Датою початку процесуальної діяльності Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року. Наказом Приморського районного суду м. Одеси суддю Шестакову Я.В. відраховано з 16.11.2023 року у зв`язку із достроковим закінченням відрядження. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.01.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 25.04.2024 року на адресу Херсонського міського суду Херсонської області надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про заміну позивача. Заява обґрунтована тим, що 27.01.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір відступлення прав вимоги № 20230127, відповідно до умов якого ТОВ Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передає, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає права грошової вимоги до боржників згідно реєстру, у тому числі за кредитним договором № 3995267209 від 26.02.2021 року у загальному розмірі 191093,47 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.05.2024 року замінено позивача ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», та здійснено перехід до розгляду справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.01.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема шляхом неодноразового направлення судових повісток про виклик до суду за адресою реєстрації місця проживання відповідача. Відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Пунктом 82-1 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, установлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з адресатом (одержувачем). У разі відсутності адресата (одержувача), будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Отже, відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору відповідач не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280,281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст.130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ч. 4 ст.280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Статтями 13,81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. Судом встановлено, що 26.02.2021 року [PERSON] уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» кредитний договір № 3995267209 від 26.02.2021 року. Кредитний договір, Паспорт кредиту та Умови отримання фінансових кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (розміщені на сайті ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» www. kreditmarket.ua. та з якими позичальник ознайомився до укладення договору та до яких Позичальник приєднався підписавши Договір) складають єдиний кредитний договір. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору № 3995267209 та п. 4 Паспорту кредиту № 5267209 від 26.02.2021 року товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 164858,61 грн. безготівковим шляхом протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору; строк, на який надається кредит 48 місяців. Згідно п. 1.4 Кредитного договору № 3995267209 від 26.02.2021 року, [PERSON] доручає ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» виплатити/сплатити за рахунок отримуваного кредиту, такі суми грошових коштів за наступними реквізитами: 1) погашення поточної заборгованості за діючим кредитним договором № 5944707662 від 19.05.2020 року у сумі 139343,77 грн.; 2) переказ до запитання на користь [PERSON] , ID-картка [NUMBER] надання кредиту згідно кредитного договору № 3995267209 від 26.02.2021 року в сумі 0,23 грн.; 3) оплата страхового платежу за договором страхування № 3995267209-С від 26.02.2021 року у сумі 19684,29 грн.; 4) оплата страхового платежу за договором страхування № 3995267206-KMZ від 26.02.2021 року у сумі 650,00 грн.; 5) оплата страхового платежу за договором страхування № 3995267209-ЛО від 26.02.2021 року в сумі 800,00 грн.; 6) оплата за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA», SU3995267209 від 26.02.2021 року у сумі 200,00 грн. На підтвердження факту виконання ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» п. 1.4 Кредитного договору, позивачем надано Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 3995267209 від 26.02.2022 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 23.11.2021 року, складеного ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» як Первісним кредитором. 29.09.2021 року за вих. № 2021/194 ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» надіслало [PERSON] досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань шляхом сплати заборгованості за кредитним договором № 3995267209 від 26.02.2021 року, яка станом на 29.09.2021 року становить 177571,55 грн., яка складається із: 25624,37 грн. сума простроченої заборгованості; 151946,98 грн. сума поточної заборгованості, та просило повернути заборгованість протягом 30-ти днів з дня отримання вказаного повідомлення. 27.01.2023 між АТ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення права вимоги №20230127, відповідно до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступає Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні їй права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між Позичальником та ТОВ «ФК «ЦФР», по яким відкриті судові провадження до Договору відступлення прав вимоги № 20230127 від 27.01.2023 року, та Акту приймання-передачі Реєстру боржників від 27.01.2023 року до Договору відступлення прав вимоги № 20230127 від 27.01.2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до [PERSON] в сумі 191093,47 грн., з яких: 162798,30 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6,42 грн.- сума заборгованості за річними відсотками; 28288,75 грн. сума заборгованості за щомісячними відсотками. Згідно ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.638ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, в тому числі і ті, що витікають з кредитного договору. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до змісту Заяви-анкети на отримання послуг в ТОВ «ФК «ЦФР» від 26.02.2021 року та Кредитного договору № 3995267209 від 26.02.2021 року, відповідач був ознайомлений і погодився з умовами кредитування, а також з відповідальністю, яка наступає в разі невиконання узгоджених умов кредитного договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Щодо наявного права вимоги у позивача за наведеним кредитним договором на підставі договору факторингу суд зазначає про наступне. Відповідно до положень ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Вивчивши надані суду докази, враховуючи, що договір факторингу, у встановленому законом порядку, не визнаний недійсними, суд вважає, що позивач довів наявність у відповідача кредитної заборгованості за договором, укладеним з первісними кредитором, та наявність права вимоги за ним у позивача. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Крім того, суд зазначає, що в статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» перелічена інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. Зокрема, до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Судом встановлено, що зміст зобов`язання в наведених договорах викладено досить зрозуміло, що дає підстави для висновку про те, що справжня воля сторін договорів зводилась до отримання коштів, які позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю. Відповідно до частини 2 статті 1054 ЦК України та частини 2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У даній справі кредит видано 26.02.2021 року на споживчі цілі, а дострокову вимогу пред`явлено 29.09.2021 року, тобто під час дії Закону України «Про споживче кредитування». Висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 638/13638/15-ц та постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-223цс16, про необхідність виконання банком обов`язкового досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором споживчого кредиту застосовні до спірних правовідносин, адже стаття 25 Закону про споживче кредитування, яка діяла на момент пред`явлення банком досудової вимоги у справі, відображає сформульований Верховним Судом та Верховним Судом України висновок щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості. У справі правове значення для правильного вирішення спору має не лише встановлення факту відправлення банком повідомлення про дострокове повернення кредиту боржнику, а й фактичного повідомлення боржника про наявність такої вимоги, оскільки для неповідомленої особи (для відома якої така вимога не доведена) обов`язок її виконати виникнути не може. ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» звернулося до відповідача з досудовою вимогою від 29.09.2021 року за вих. № 2021/194, в якій повідомило про наявність станом на 29.09.2021 року суми боргу у розмірі 177571,35 грн., з яких: 25624,37 грн. сума простроченої заборгованості; 151946,98 грн. сума поточної заборгованості. Кредитор поставив вимогу щодо виконання договірних зобов`язань шляхом сплати суми поточної та простроченої заборгованості. Належним дотриманням процедури повідомлення боржника про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання. Наведені висновки викладені у постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 361/3222/19 (провадження № 61-2788св21). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту за Кредитним договором № 3995267209 від 26.02.2021 року у розмірі 162798,30 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. За змістом ст. 1056-1 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримала у борг позичальник), стягнути 28295,17 грн. заборгованості за відсотками. Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення його прав, відповідач, в свою чергу, відомостей, що заборгованість погашена чи свого розрахунку заборгованості суду не надала, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором № 3995267209 від 26.02.2021 року в загальному розмірі 191093,47 грн., оскільки відповідачем не спростовано тверджень позивача, тобто позовні вимоги підлягають задоволенню. Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які в даному випадку враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі складають 2866,40 грн. На підставі ст. ст. 207, 526, 530, 626, 628, 633, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved