Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, посилаючись на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та відповідачкою [PERSON] 30 грудня 2019 року було укладено договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0984858963. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачці за умовами договору №0984858963 було надано грошові кошти у розмірі 2 500 грн, на умовах визначених зазначеним вище договором, а [PERSON] в свою чергу зобов`язалася повернути кошти, сплатити узгоджені сторонами проценти за користування коштами на умовах та в терміни, що визначені договором. На підставі договорів факторингу позивач набув права вимоги до відповідачки за зазначеним вище договором. Оскільки відповідачка не виконала зобов`язання за договором, за нею обліковується заборгованість у загальному розмірі 49 662 грн 50 коп., яка складається із заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 2 500 грн та заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 47 162 грн 50 коп. Враховуючи викладене вище, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» просить суд стягнути з відповідачки на свою користь 49 662 грн 50 коп. та судові витрати, зокрема 2 662 грн 40 коп. - сплаченого судового збору та 16 000 грн - витрат на правову допомогу. В судове засідання представник позивача не з`явився. За змістом позовної заяви заявлені вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити і справу розглянути у відсутності представника. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи; про причини неявки до суду не повідомила, заяв чи клопотань від неї до суду не надходило. Правом на відзив на позов не скористалася. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Суд установив, що 30 грудня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та [PERSON] укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0984858963, за умовами якого розмір кредиту складає 2 500 грн, максимальний строк 30 календарних днів, зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 1,75 %, узгодженими цим договором. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 7І6s0f. Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» виконало свої зобов`язання, перерахувавши [PERSON] кредитні кошти у сумі 2 500 грн. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 0984858963 від 30 грудня 2019 року, сформованого Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» заборгованість [PERSON] складає 26 300 грн, яка складається із: 2 500 грн заборгованість за тілом кредиту, 23 800 грн заборгованість по процентам. 14 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 14-07/21, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» передало (відступило) Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги відносно боржників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС», у тому числі відносно відповідачки. Згідно Реєстру боржників до договору факторингу № 14-07/21 від 14 липня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» відступило факторові - Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги заборгованостей до боржників, зокрема до боржника [PERSON] (порядковий номер реєстру 2166) на загальну суму 26 300 грн. 10 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги позивачеві відносно відповідачки. Відповідно до Реєстру боржників до Договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до відповідачки у сумі 49 662 грн 50 коп., із яких 2 500 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 47 162 грн 50 коп. сума заборгованості за нарахованими процентами. 28 серпня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 28-08/25, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило право вимоги позивачеві відносно відповідачки. Відповідно до Реєстру боржників до Договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 28-08/25 від 28 серпня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права грошової вимоги до відповідачки за договором №0984858963 від 30 грудня 2019 року у сумі 49 662 грн 50 коп., із яких 2 500 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 47 162 грн 50 коп. сума заборгованості за нарахованими процентами. Суд установив, що договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0984858963 від 30 грудня 2019 року підписаний відповідачкою з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що передбачено положеннями Закону України «Про електронну комерцію». [PERSON] , будучи обізнаною з умовами кредитування, свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню за тілом кредиту та відсотками на користь позивача, який набув право вимоги первинного кредитора згідно з договором факторингу. Частина першта статті 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частина друга статті 15 Цивільного кодексу України). Так, за приписами статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статтей 1054, 1055 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно за статтями 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Відповідно до частини першої статті 80 Цивільного процесуального кодексу України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Із матеріалів справи встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» і [PERSON] у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов договору надання позики, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, підстав сплати комісії, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо. [PERSON] , у порушення умов договору надання позики не повернула позичені кошти, не сплатила проценти в установлений договором строк, а тому первісний кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» обґрунтовано нарахувало заборгованість. Надалі первісний кредитор відступив права вимоги до відповідача Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», яке в свою чергу відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», а Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило позивачеві. Суд установив, що станом на день відступлення права вимоги первісним кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» факторові - Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованість [PERSON] перед первісним кредитором за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0984858963 від 30 грудня 2019 року становила 26 300 грн. Тобто, Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» передало право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до відповідачки на суму 26 300 грн. У подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги, зокрема до [PERSON] на суму 49 662 грн 50 коп., а Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило позивачеві право вимоги до відповідачки у розмірі 49 662 рн 50 коп. Із зазначеного вище вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» здійснювалися подальші нарахування процентів, зокрема, на суму 23 362 грн 50 коп. (47 162 грн 50 коп. 23 800 грн), які є незаконними та такими, що суперечать істотним умовам Договору, який сторони узгодили та уклали між собою. Слід зазначити, що позивач не надав суду детальної виписки, яким чином та на яких підставах Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» здійснювало подальше нарахування відповідачці процентів за користування позикою в розмірі 23 362 грн 50 коп., а тому у задоволенні позову в частині стягнення процентів слід відмовити. За приписами частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд зазначає, що надані представником позивача докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу є належними, тому заявлені витрати на правничу допомогу підлягають до задоволення пропорційно до задоволених вимог, а саме у розмірі 8 473 грн 60 коп. (52,96 %) як і стягнення з відповідачки на користь позивача судового збору у розмірі 1 410 грн 01 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial