Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

13 лютого 2026 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг. В позові зазначено, що 04 жовтня 2024 року відповідач встановив мобільний додаток monobank, що дозволяє надавати клієнтові банківські послуги через смартфон за допомогою мобільного додатку. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит, у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Зобов`язання по сплаті кредиту відповідач належним чином не виконував, в зв`язку з чим станом на 04 січня 2026 року виникла заборгованість, в сумі 38568,12 грн. На підставі зазначеного просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, розмірі 38568,12 грн. та витрати на оплату судового збору, в розмірі 3328,00 грн. В судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача в позові зазначив про розгляд справи в його відсутність, підтримання позовних вимог та не заперечення проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судового виклику рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації, однак в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не направляв (а.с.49). За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК України, судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 04 жовтня 2024 року між позивачем та [PERSON] було підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг "Monobank". Згідно укладеного договору позивач відкрив відповідачу поточний рахунок і випустив платіжну картку з встановленим кредитним лімітом, вказаним у мобільному додатку (а.с.6,11). Положеннями Анкети-заяви визначено, що вона разом із Умовами і правилами обслуговування, тарифами та паспортом споживчого кредиту, складають договір про надання банківських послуг (а.с.12-32). Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники вищезазначених документів у мобільному додатку і зобов`язався виконувати умови кредитного договору. За умовами договору, визначеному у паспорті споживчого кредиту, відповідачу відкривається поновлювальна кредитна лінія з лімітом до 500000 грн. (в залежності від суми, яка погоджена у заявці на кредит та відображена у мобільному застосунку), на строк 25 років, на споживчі потреби, з пільговою процентною ставкою 0,00001%, базовою процентною ставкою 3,1% в місяць, штрафами за порушення зобов`язань: від 1 до 30 днів, у розмірі 50,00 грн, від 31 до 90 днів, у розмірі 100,00 грн, від 91 до 210 днів за формулою:100,00 грн. + 6,2% від суми заборгованості, що виникла на перший день відповідного календарного місяця та претензійним штрафом, що сплачується у разі непогашення протягом 60 календарних днів простроченого грошового зобов`язання: 500 грн. + 5% від суми загальної заборгованості з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій (а.с.29-31). Крім того за умовами укладеного договору, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, з 121 дня прострочення з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 74,4% річних. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок з 04 жовтня 2024 року, що підтверджується випискою по рахунку, однак зобов`язань за договором не виконав, кошти на погашення заборгованості вносив не в повному обсязі (а.с.10). Розрахунок заборгованості проведений позивачем станом на 04 січня 2026 року свідчить, що загальна сума заборгованості відповідача становить 38568,12 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту, в розмірі 24830,38 грн., заборгованості за пенею, в розмірі 5187,45 грн. та заборгованості за порушення грошового зобов`язання, в розмірі 8550,29 грн. (а.с.8). Згідно п.п.10.11. ст.1 Закону України "Про споживче кредитування", споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до ст.14 вказаного Закону договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. За змістом ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність", відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного Кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частини 1 та 2 ст.625 ЦК України передбачають, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк чи інша фінансова установа надає кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Верховний Суд у справі № 335/248/16-ц від 14.03.2018, предметом якої був спір про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, зробив правовий висновок, що статтями 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк виконав свої зобов`язання за договором, видавши відповідачу право розпоряджатися кредитними коштами, у максимальному розмірі 500000,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, однак, в порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим, станом на 04 січня 2026 року, у нього виникла заборгованість за кредитним договором, зокрема за тілом кредиту, в розмірі 24830,38 грн. За такого, враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань, а тому з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 04 жовтня 2024 року, зокрема за тілом кредиту, в розмірі 24830,38 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача пені, в розмірі 5187,45 грн. та 74,4% річних за порушення грошового зобов`язання, в розмірі 8550,29 грн. то за вимогами ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Крім того, згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні в зв`язку з російською агресією введено воєнний стан, який продовжено дотепер. За такого, враховуючи, що відповідачу нараховано заборгованість за пенею та відсотками за прострочення виконання грошового зобов`язання в період з 02 червня 2025 року до 01 січня 2026 року, тобто в період дії в Україні воєнного стану, суд дійшов висновку про відмову позивачу в стягненні з відповідача заборгованості за пенею, в розмірі 5187,45 грн. та за порушення грошового зобов`язання, в розмірі 8550,29 грн. Посилання позивача в позовній заяві на ЗУ «Про споживче кредитування», як на підставу для стягнення неустойки та відсотків за невиконання грошового зобов`язання, в якому будь-якої заборони на її нарахування не передбачено, судом до уваги не приймаються, оскільки вони вказаних висновків суду не спростовують та не спростовують вимог ЦК України про звільнення позичальника від відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на оплату судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в розмірі 2142,59 грн. (а.с.42).

Outcome: partial