Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

29.10.2025 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 145 560, 00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.02.2025 позивач позичив вдповідачці [PERSON] кошти в сумі 3 000, 00 євро. Строк повернення коштів до 18.03.2025. На підтвердження укладеного договору позики відповідач [PERSON] надала позивачу власноручно написану письмову розписку, де вказано, що відповідач [PERSON] взяла в борг у позивача [PERSON] гроші в сумі 3 000, 00 євро, які вона зобов`язується повернути в строк до 18.03.2025. По закінченню вище зазначеного строку відповідач [PERSON] борг не повернула. Згідно з довідкою офіційний курс Національного банку України станом на 17.10.2025 становить 4 800, 52 грн за 100 євро. Посилаючись на статті 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 145 560, 00 грн та судові витрати у сумі 1 455, 60 грн. Разом з позовною заявою до суду подана заява про забезпечення позову, в якій позивача просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та не рухоме майно [PERSON] та тимчасово обмежити громадянину України [PERSON] право виїзду за межі України на строк до виконання взятих на себе зобов`язань. 29.10.2025 автоматизованим розподілом судової справи між суддями головуючим суддею у справі визначено суддю Березовську О. А. Справа передана судді 29.10.2025. Інформаційна довідка з Реєстру Вінницької міської територіальної громади від 04.11.2025 вих. № 34972 про реєстрацію місця проживання відповідача [PERSON] одержана судом 04.11.2025. Ухвалою суду від 07.11.2025 відмовлено позивачу [PERSON] з задоволенні заяви про забезпечення позову. Ухвалою суду від 11.11.2025 вище вказана позовна заява була прийнята до розгляду, відкрите провадження та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. В судові засідання 06.01.2026 о 14 год. 00 хв., 10.03.2026 о 16 год. 00 хв. та 18.03.2026 о 17 год. 00 хв. відповідач не з`явилася; про час, дату та місце слухання справи була повідомлена відповідно до вимог законодавства, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.25-26, 31-32). Від відповідачки до суду відзив не надійшов, а також не надійшла заява з повідомленням про причини неявки в судове засідання. Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 23.01.2023 у справі №496/4633/18 (провадження № 61-11723св22), що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Куйдан О. І. надав пояснення аналогічні викладеному в позовній заяві, а також надав суду оригінал розписки від 18.02.2025, яка за клопотанням адвоката долучена до матеріалів справи. Просив стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 145 560, 00 грн та судові витрати в сумі 1 455, 50 грн. 17.03.2026 на адресу суду від представника позивача надійшла заява, вкій він просить суд судове засідання, призначене на 17 год. 00 хв. 18.03.3036 провести без участі позивача та його представника. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, надані позивачем, встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі з таких підстав. 18.02.2025 між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримала від [PERSON] гроші в борг в сумі 3 000, 00 євро, строком на один місяць, які зобов`язувалась повернути до 18.03.2025. На підтвердження укладення договору позики відповідачем була надана власноручно написана та підписана розписка (а.с.34). В борговому документі відповідач підтверджує факт одержання відповідної суми коштів від позивача та вказує, що з вимогами діючого законодавства ознайомлена. Отже, судом встановлено, що між сторонами виникли цивільні правовідносини на підставі договору позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Надана суду позивачем розписка містить всі істотні умови договору позики та свідчить про додержання сторонами його форми, встановленої зазначеними нормами ЦК України. Ця розписка як письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є також доказом факту передачі грошової суми позичальнику. Ст. 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Наявність оригінала боргової розписки у позивача, свідчить про те, що боргове зобов`язання відповідачем не виконане. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем [PERSON] жодних доказів на спростування доводів позивача, зазначених ним у позовній заяві, або ж доказів сплати останньому боргу за договором позики до суду не подано. Отже, враховуючи те, що розписка від 18.02.2025 підтверджує факт укладення сторонами договору позики, а відтак і отримання коштів [PERSON] та виникнення у неї обов`язку з їх повернення, який нею не виконаний у строк встановлений в договорі, тобто до 18.03.2025, оскільки оригінал боргової розписки знаходиться у позивача по справі, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за договором позики в сумі 3 000 євро, що станом на 17.10.2025 складає 145 560, 00 грн. На підтвердження курсу євро до гривні України, встановленого Національним банком України станом на 17.10.2025, позивачем наданий електронний доказ, а саме роздруківка сторінки веб-сайту Національного банку України (а.с.6). Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України суд у зв`язку з повним задоволенням позову з відповідача на користь позивача має стягнути судовий збір в сумі 1 455, 60 грн. Сплата судового збору підтверджується квитанцією №76341661-1 від 29.10.2025 (а.с.12 а). Враховуючи вище наведене суд доходить висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved