Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення кредитної заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 08 вересня 2022 року ТОВ «ФК Інвеструм» та відповідач уклали договір про надання фінансового кредиту № 07222-09/2022. На виконання умов договору на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти у розмірі 3000 грн. Таким чином, ТОВ «ФК Інвеструм» свої зобов`язання перед відповідачем виконало у повному обсязі. Однак, з причини неналежного виконання умов договору у відповідача сформувалась заборгованість у сумі 11775 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3000 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 8775 грн. Також, 08 вересня 2022 року ТОВ «ФК Інвеструм» та відповідач уклали договір про надання фінансового кредиту № 07233-09/2022. На виконання умов договору на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти у розмірі 4000 грн. Відповідач [PERSON] належним чином не виконує своїх зобов`язань за договором, внаслідок чого за вищевказаним договором сформувалась заборгованість у сумі 16100 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4000 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 12100 грн. 09 травня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір позики № 4726274. На виконання умов договору на картковий рахунок відповідача було перераховано грошові кошти у розмірі 2000 грн. З причини неналежного виконання умов договору у відповідача сформувалась заборгованість у сумі 9244 грн. 20 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2000 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 8744 грн. 20 коп. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача зазначену заборгованість, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. Представник позивача адвокат Білосорочка С.А. у судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Крім того, від представника позивача Паладич А.О. до суду надійшло клопотання про зменшення позовних вимог, в частині стягнення з відповідача відшкодування витрат на правничу допомогу. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належним чином, про причини неявки не повідомив. Правом на подання відзиву не скористався. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків. 08 вересня 2022 року між ТОВ «ФК Інвеструм» та відповідачем [PERSON] в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» укладено договори про надання фінансових кредитів № 07222-09/2022 та № 07233-09/2022. При укладенні договорів відповідача було ознайомлено з їх умовами, графіком платежів, паспортом кредиту (інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтованої річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти). За умовами договору про надання фінансового кредиту № 07222-09/2022 від 08 вересня 2022 року, відповідачу надано кредит в розмірі 3000 грн. (п. 1.1. Договору), строком на 25 днів до 02 жовтня 2022 року (п. 1.2. Договору), зі сплатою 912,5 відсотків (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,50 відсотків (процентів) на добу (п. 1.3. Договору). На виконання умов договору на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти у розмірі 3000 грн. (довідка вих. № 2919_250318185839 від 18 березня 2025 року). Таким чином ТОВ «ФК Інвеструм» належним чином виконало свої зобов`язання за договорами про надання фінансових кредитів № 07222-09/2022 та № 07233-09/2022 від 08 вересня 2022 року перед відповідачем [PERSON] 04 жовтня 2022 року відповідачем сплачено 1140 грн. заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 07222-09/2022 та оформлено заявку на відстрочення виконання зобов`язання за зазначеним договором на термін 20 днів, про що між ТОВ «ФК Інвеструм» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 3 від 04 жовтня 2022 року. В подальшому, з причини неналежного виконання умов договору у відповідача сформувалась заборгованість, яка станом на 18 березня 2025 року становить 11775 грн. та складається з: заборгованості за тілом кредиту 3000 грн.; заборгованості за відсотками 8775 грн. За умовами договору про надання фінансового кредиту № 07233-09/2022 від 08 вересня 2022 року, відповідачу надано кредит в розмірі 4000 грн. (п. 1.1. Договору), строком на 30 днів до 07 жовтня 2022 року (п. 1.2. Договору), зі сплатою 912,5 відсотків (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,50 відсотків (процентів) на добу (п. 1.3. Договору). На виконання умов договору на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти у розмірі 4000 грн. (довідка вих. № 2919_250318185840 від 18 березня 2025 року). Однак, з причини неналежного виконання умов договору у відповідача сформувалась заборгованість, яка станом на 18 березня 2025 року становить 16100 грн. та складається з: заборгованості за тілом кредиту 4000 грн.; заборгованості за відсотками 12100 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). 25 квітня 2023 року між ТОВ «ФК Інвеструм» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині ТОВ «Свеа Фінанс») укладено договір факторингу № 25042023, відповідно до якого ТОВ «ФК Інвеструм» відступило на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» право грошової вимоги до боржника за договорами про надання фінансового кредиту № 07222-09/2022 та № 07233-09/2022 від 08 вересня 2022 року, що укладені між ТОВ «ФК Інвеструм» та [PERSON] . Відповідно до приписів статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З урахуванням викладеного, судом встановлено, що позивач ТОВ «Свеа Фінанс» на підставі укладеного договору факторингу № 25042023 від 25 квітня 2023 року набуло право вимоги за договорами про надання фінансового кредиту № 07222-09/2022 та № 07233-09/2022 від 08 вересня 2022 року, що укладені між ТОВ «ФК Інвеструм» та [PERSON] . Також, 09 травня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та відповідачем [PERSON] в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» укладено договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 4726274. При укладенні договору, відповідача було ознайомлено з його умовами, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, паспортом споживчого кредиту (інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтованої річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти). За умовами договору позики № 4726274 від 09 травня 2023 року, відповідачу передані грошові кошти у сумі 2000 грн. (п. 2.1. Договору), строком на 30 днів (п. 2.2. Договору), зі сплатою процентної ставки та пені визначених п. 2. Договору. На виконання умов договору на картковий рахунок відповідача було перераховано грошові кошти у розмірі 2000 грн. (довідка вих. № КД-000030982/ТНПП від 20 травня 2025 року). Таким чином ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» належним чином виконало свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] . Однак, в порушення умов договору, у відповідача сформувалась заборгованість, яка станом на 27 грудня 2023 року становить 9244 грн. 20 коп. та складається з: заборгованості за тілом кредиту 2000 грн.; заборгованості за відсотками 8744 грн. 20 коп. 27 грудня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині ТОВ «Свеа Фінанс») укладено договір факторингу № 01.02-92/23, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» відступило на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» право грошової вимоги до боржника за договором позики № 4726274 від 09 травня 2023 року, що укладений між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] . Отже, позивач ТОВ «Свеа Фінанс» на підставі укладеного договору факторингу набуло право вимоги за договором позики № 4726274 від 09 травня 2023 року, який укладений між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] . Згідно положень ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, що визначено ч. 1 ст. 638 ЦК України. Згідно зі ст. 634 ЦК України, договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до положень ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (утому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Натомість заявлена заборгованість відповідачем не спростована, контр розрахунку не надано, докази які б підтверджували факт сплати коштів фактору або первісному кредитору, відсутні. За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягненню виниклої у відповідача заборгованості на користь позивача. Ухвалюючи рішення суду в цій справі, судом враховується, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представником позивача при подачі позову до суду сплачений судовий збір у належному розмірі 2422 грн. 40 коп. (платіжна інструкція № 466 від 08 липня 2025 року). Отже, оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати зі сплати судового збору у зазначеному розмірі. На підставі викладеного та

Outcome: approved