Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

05 грудня 2025 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Житомирська міська рада, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заяву обґрунтовано тим, що [PERSON] придбала у власність квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 06 червня 2003 року, який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області, зареєстрований в реєстрі за № 297. 11 листопада 2025 року заявниця звернулась до ЦНАПу м. Житомира з метою реєстрації місця проживання своєї матері. Після опрацювання поданих документів працівник Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради звернув увагу на те, що в паспорті ім`я заявниці зазначено як « [PERSON] », тоді як у договорі купівлі-продажу квартири як « [PERSON] ». [PERSON] пояснює, що на момент укладення вказаного договору купівлі-продажу та на час реєстрації права власності на квартиру в неї був паспорт серії [NUMBER] , виданий 04 листопада 1997 року Богунським РВ УМВС України в Житомирській області, в якому її ім`я значилось як « [PERSON] ». Цей паспорт вона отримала після укладення шлюбу із [PERSON] та на підставі відповідного свідоцтва про шлюб, в якому внаслідок неправильного перекладу її імені « [PERSON] » з російської на українську мову було допущено помилку та вказано її ім`я як « [PERSON] ». 20 січня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції їй було видане повторне свідоцтво про шлюб, в якому зазначено українською мовою її ім`я як « [PERSON] ». З врахуванням повторного виданого свідоцтва про шлюб вона також отримала новий паспорт громадянки України серії [NUMBER] від 29 січня 2011 року, в якому її повне ім`я зазначено як « [PERSON] ». Внаслідок наявності розбіжності в написанні імені заявниці в паспорті ( [PERSON] ) та в договорі купівлі-продажу квартири ( [PERSON] ) виникла необхідність у встановленні факту належності їй правовстановлюючого документу. Такий факт заявниця не може довести в позасудовому порядку, оскільки внесення змін до договору купівлі-продажу квартири не передбачено. На підставі наведеного заявник просить встановити факт належності [PERSON] договору купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , укладеного 06 червня 2003 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , посвідченого 06 червня 2003 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Сербіною О. П., зареєстрованого в реєстрі за № 297. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 12 грудня 2025 року заяву [PERSON] про встановлення факту прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Заявниця [PERSON] заявою від 17 березня 2026 року просить розгляд справи здійснювати без її участі. Представник заінтересованої особи Житомирської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Предметом розгляду заяви є встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту належності правовстановлюючого документу. З дослідженої судом копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що « [PERSON] » (записано російською мовою) народилась [INFO] в місті Архангельськ. Копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] одружились 18 жовтня 1997 року, внаслідок чого дружина змінила прізвище на [PERSON] . З копії паспорта громадянки України серії [NUMBER] , виданого 04 листопада 1997 року Богунським РВ УМВС України в Житомирській області, [PERSON] народилась [INFO] в місті Архангельськ. Суд установив, що 06 червня 2003 року між продавцями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та покупцем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Цей договір 06 червня 2003 року посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Сербіною О. П., зареєстрований в реєстрі за № 297. Ім`я покупця квартири у вищевказаному правовстановлюючому документів (договорі купівлі-продажу квартири) зазначено як [PERSON] . 20 січня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції повторно видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] одружились 18 жовтня 1997 року, внаслідок чого дружина змінила прізвище на [PERSON] . Копією паспорта громадянки України серії [NUMBER] , виданого 29 січня 2011 року Корольовським РВ УМВС України в Житомирській області, підтверджено зміну імені заявниці та її повне найменування [PERSON] . Досліджені судом письмові докази дають підстави для висновку, що внаслідок перекладу імені заявниці з російської на українську мову її ім`я в свідоцтві про одруження в 1997 році було зазначено як [PERSON] . На підставі цього свідоцтва про одруження заявниця в 1997 році отримала паспорт громадянки України, де її ім`я також було зазначено [PERSON] . Згодом, в 2011 році після отримання повторного свідоцтва про шлюб та виправлення імені з [PERSON] на [PERSON] , заявниця отримала новий паспорт, де її повне найменування значиться як [PERSON] . Копією картки фізичної особи-платника податків, виданою 03 лютого 2011 року підтверджено, що [PERSON] присвоєно ідентифікаційний код [NUMBER] . Відповіддю з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджено, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] 01 серпня 2003 року на підставі договору купівлі-продажу № 297 від 06 червня 2003 року. Ідентифікаційний код [PERSON] станом на дату реєстрації права власності - 2037215320. Таким чином, достовірно підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини першої статті 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Досліджені судом докази вказують на належність [PERSON] правовстановлюючого документа (договору купівлі-продажу квартири від 06 червня 2003 року). Виявлені розбіжності в написанні імені заявниці як « [PERSON] » та « [PERSON] » зумовлює необхідність встановлення факту, що має юридичне значення в судовому порядку. Встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документу, який посвідчує її право власності на нерухоме майно, для заявника має юридичне значення, оскільки надасть їй можливість реалізувати свої права власника. З наведених мотивів суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 294 ЦПК України судові витрати по справам окремого провадження не відшкодовуються, тому суд відносить судові витрати на рахунок заявника по справі.

Outcome: approved