Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент-банк» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 37443,93 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір. В обґрунтування вимог позивач зазначає, що 13.06.2022 [PERSON] було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банку». На підставі вказаної заяви, відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписанням цієї заяви відповідач погодився та підтвердив, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, складає кредитний договір, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, а клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Зазначає, що всі основні умови кредитування доведені відповідачеві, про що свідчить його підпис в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надало відповідачеві кредит у розмірі, відповідно до умов договору. Відповідач, у свою чергу, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 10.11.2025 має заборгованість 37443,93 грн, яка складається із: 33220,99 грн заборгованості за кредитом; 4222,94 грн заборгованості за відсотками. Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 19 січня 2026 року відкрито провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відзиву на позов від відповідача [PERSON] до суду не надходило. Представник позивача у судове засідання не з`явився, згідно із позовною заявою просить справу розглядати за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоч належним чином повідомлялася про місце, час та дату розгляду справи, шляхом направлення судової повістки, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву, а представник позивача не заперечив проти заочного вирішення справи. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що 13.06.2022 [PERSON] підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» та Запевнення до договору надання банківських послуг. У заяві зазначено, що дана анкета-заява разом з паспортом споживчого кредиту та Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк», що розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua, між нею та АТ «А-Банк» становлять договір про надання банківських послуг. Відповідач засвідчила генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним їй відкритим ключем, що буде використовуватися нею для вчинення правочинів та платіжних операцій. Визнала, що УЕП є аналогом власноручного підпису. Крім того, 13.06.2022 [PERSON] електронним підписом підписала Паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена», який містить основні умови кредитування. Відповідно до умов п.п. 3,4,5 Паспорту споживчого кредиту, тип кредиту - поновлювальна кредитна лінія (ліміт) з пільговим періодом використання; сума/ліміт кредитування - до 200 000 грн; мета отримання кредиту - на споживчі цілі; спосіб та строк кредиту - кредитні кошти надаються клієнту у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку кредитодавця, строк надання кредиту протягом одного дня. Пільгова процента ставка - 0,000001% на місяць; базова процента ставка 40,8% річних; тип процентної ставки - фіксована (може бути змінена за згодою кредитодавця та споживача шляхом укладання додаткової угоди до договору про споживчий кредит); реальна річна процентна ставка 49,34%. Кількість та розмір платежів, періодичність внесення - щомісяця до останнього дня поточного місяця включно, в розмірі не менше 4% від заборгованості та не менше 100 грн, й не може перевищувати повного розміру заборгованості. Як слідує з довідки за картами, долученої позивачем, [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано наступні картки: картку № [NUMBER] , строком дії до грудня 2031 року, картку № [NUMBER] , строком дії до вересня 2028 року. Згідно довідки за лімітами, долученої до матеріалів справи, встановлено, що [PERSON] відповідно до кредитного договору від 13.06.2022 за період з 13.06.2022 по 10.11.2025 встановлено такі кредитні ліміти: 13.06.2022 встановлено кредитний ліміт 0,00 грн, 09.10.2023 збільшено кредитний ліміт до 5000 грн та 09.10.2023 збільшено кредитний ліміт до 5000 грн. З виписки по рахунку відповідача [PERSON] вбачається, що відповідач користувалася встановленим банком кредитним лімітом, знімала кредитні кошти з кредитної картки та здійснювала часткове погашення заборгованості. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 13.06.2022 станом на 10.11.2025 становить 37443,93 грн, яка складається із: 33220,99 грн - заборгованість за тілом кредиту та 4222,94 грн - заборгованість за процентами. Частини 1,2 ст.509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 та від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Як вбачається із матеріалів справи кредитний договір від 13.06.2022 між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] укладений в електронній формі та підписаний за допомогою електронного підпису позичальника. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про належне укладення кредитного договору між сторонами. Так, ст.525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). При цьому відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно Анкети-заяви, відповідач підтвердив, що у разі виходу з пільгового періоду, який становить до 62 днів, на кредит буде нараховуватись процентна ставка 3,4% на місяць. Згідно Паспорту споживчого кредиту, процентна ставка, яка застосовується щодо повернення кредиту при невиконанні - 6,8% у місяць, базова процентна ставка 40,8 % на рік. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором від 13.06.2022 за користування кредитом відповідачу нараховано проценти в розмірі 4222,94 грн. Таким чином, підписавши кредитний договір відповідач погодилася із встановленим розміром відсотків за користування кредитом, а тому такі також підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Із розрахунку заборгованості, наданого АТ «Акцент-Банк», вбачається, що відповідач не належним чином виконувала свої зобов`язання, у зв`язку з чим, станом на 10.11.2025 у неї виникла заборгованість в сумі 37443,93 грн, яка складається з наступного: 33220,99 грн - заборгованість за кредитом; 4222,94 грн - заборгованість за відсотками. Відтак, суд встановив порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] в користь АТ «Акцепт-Банк» заборгованості кредитним договором від 13.06.2022 року у сумі 37443,93 грн. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Крім того, вимогами ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Отже, з відповідача в користь позивача підлягає до стягнення сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням №6005315529685 від 10.11.2025.

Outcome: approved