Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

І. Описова частина Короткий виклад позиції позивача та відповідача. [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20.07.2013 сторони уклали шлюб про, що складено відповідний актовий запис № 05. У цьому шлюбі сторони спільних дітей не мають. Причиною розпаду сім`ї стало те, що сторони мають протилежні погляди на ведення господарства, спільне проживання разом суперечить іхнім інтересам. Фактичні шлюбні відносини припинено 30.07.2025. Примирення між сторонами неможливе. У зв`язку з цим позивачка посилаючись на приписи законодавства просила суд розірвати шлюб. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 19.01.2026 позивач [PERSON] звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст. 36, 37 ЦПК України, того ж дня було визначено головуючу суддю Шарую Л.О. та передано їй дану справу. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначений розгляд справи. Позивачка у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві та клопотанні просила розглянути справу без її участі, на позовних вимогах наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке вручено особисто відповідачу 18.02.2026. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки судом вживалися вимоги закону щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, він вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, не подав відзив, а позивачка не заперечує проти заочного вирішення справи, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІ. Мотивувальна частина рішення Застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічна норма закріплена і в ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України гарантується право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 статті 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 20.07.2013 між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб у виконавчому комітеті Франківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, актовий запис № 05. Після чого позивачці присвоєно шлюбне прізвище - [PERSON] (а.с. 3). Фактично шлюбні відносини між сторонами припинилися. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу або наявності встановлених ч. 2 ст. 110 СК України перешкод для розірвання шлюбу суду не надано та судом не встановлено. При цьому, сторони не бажають поновлювати сімейні стосунки, а тому надання строку на примирення не дасть позитивних результатів. Суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивачки понесені останньою судові витрати. При поданні позову, позивачем сплачений судовий збір в розмірі 1331,20 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved