Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 31.07.2010 року перебуває з відповідачем у шлюбі, у якому в них народились двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання вказаних дітей не надає, не бере участі у додаткових витратах, не цікавиться життям дітей, їхнім здоров`ям. Позивачу важко самостійно утримувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний та духовний розвиток, оскільки збільшились ціни на продукти харчування, предмети першої необхідності, а тому діти потребують матеріальної допомоги батька. Відповідач є здоровим та працездатним, офіційно не працевлаштований, однак, працює та отримує стабільний дохід, а отже спроможний сплачувати аліменти на утримання їхніх дітей. Крім того, у його власності станом на 28.01.2026 року перебуває 4 транспортні засоби. Тому позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання вказаних дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення останніми повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу, орієнтовний розрахунок яких визначено в сумі 10 000 грн. Позивач в судове засідання не з`явилася. 16.03.2026 року представник позивача, адвокат Гринів Я.В. подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує, а також просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу, а розгляд справи проводити в її та позивача відсутності (а. с. 36). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про одержання ним судової повістки-виклику. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності. Відповідач 10.03.2026 року надіслав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що він постійно спілкується з дітьми та проводить з ними немало часу; бере участь в їхньому матеріальному забезпеченні, що підтверджується копіями квитанцій про переказ коштів. Окрім того, кошти неодноразово передавались при зустрічі. Вказав, що транспортні засоби марки Kawasaki KLE 500, 498 та Peugeot Expert, 1868 перебувають у його власності, марки Viper VM200-R2, 196 знищений, а марки Opel Vectra 1,8, 1800 - переданий на потреби ЗСУ у 2022 році. Вважає заявлений розмір правничої допомоги завищеним та необґрунтованим; представник позивача не надав детального опису наданих послуг. Відповідач усвідомлює свій обов`язок участі в утриманні та вихованні дітей, не ухиляється від таких обов`язків, однак, через відсутність постійної роботи і сталого доходу не вбачає за можливе визначення аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх його доходів. Просить визначити розмір аліментів на утримання дітей в сумі 2 000 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повнолітня, а в задоволенні вимог щодо стягнення з нього витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. відмовити. За таких обставин, з урахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони одружилися 31.07.2010 року. Шлюб зареєстровано виконкомом Молодятинської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1 (а. с. 8). Відповідно до даних копій свідоцтв про народження сторони є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ( а.с. 9, 10 ). Факт реєстрації місця проживання вказаних дітей з позивачем стверджується даними довідки №182 про реєстрацію місця проживання особи, сформованої 25.01.2019 року виконавчим комітетом Печеніжинської селищної ради об`єднаної територіальної громади, та витягів з реєстру територіальної громади №2026/000309529 та №2026/000309530 від 08.01.2026 від року, виданих Печиніжинською територіальною громадою (а.с. 7, 11, 12). Відповідно до даних копії листа Головного сервісного центру МВС №31/305АЗ-1867-2026 від 29.01.2026 року станом на 28.01.2026 року за [PERSON] зареєстровані наступні транспортні засоби: марки Kawasaki KLE 500, 498 дата операції 29.08.2018 року; марки Viper VM200-R2, 196 дата операції 30.04.2015 року; марки Peugeot Expert, 1868 дата операції 11.02.2015 року; марки Opel Vectra 1,8, 1800 дата операції 03.09.2010 року (а.с. 13 ). Згідно з даними відповіді №2461826 від 16.03.2026 року щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела доходів та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, за період з 1 кварталу 2022 року по 4 квартал 2025 року, інформація щодо сум нарахованого доходу та сум утриманого з них податку щодо [PERSON] відсутня (а.с. 59-60). З копій квитанції встановлено, що відповідачем перераховано на користь [PERSON] 10.05.2025 року 800 грн.; 15.03.2025 року 2 000 грн.; 03.07.2025 року, 11.06.2025 року, 31.07.2025 року, 05.09.2025 року, 06.12.2025 року та 09.11.2025 року по 4 000 грн.; інша частина наданих копій квитанцій нечитабельна ( 31-34 ). Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Ч.3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ч.1 ст.183 цього Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі наведеного, враховуючи вік дітей сторін та пов`язані з цим витрати на їхнє харчування, лікування при необхідності, забезпечення найбільш необхідними речами, майновий стан платника аліментів, а також те, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків дитини, разом з яким проживає дитина, суд вважає можливим визначити аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів відповідача, що відповідатиме вимогам розумності і справедливості, та установленій судовій практиці. Крім того, відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з положеннями ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас, за змістом ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20). Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved