Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, а також вони є батьками [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем. Подружжі відносини між ними фактично припинено та на даний час вони проживають окремо. Дитина проживає з позивачем. Позивач у зв`язку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною не працює та її матеріальне становище важке. Відповідач має офіційний дохід, оскільки проходить військову службу, однак добровільної матеріальної допомого не надає. Враховуючи наведені вище обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частини з усіх його видів заробітку (доходів), починаючи з дати звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.01.2026 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Позивача належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав. Відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Вказаною ухвалою суду відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов. 05.03.2026 до суду, через засоби поштового зв`язку надійшов відзив на позов, який мотивовано тим, зокрема, що відповідач уже сплачує аліменти на утримання спільної дитини з позивачем в розмірі частини його доходу. Він проходить службу в лавах ЗСУ по мобілізації, та витрачає кошти на своє лікування, оскільки має незадовільний стан здоров`я. За таких обставин позовні вимоги просить задовольнити лише частково, оскільки він має змогу сплачувати на утримання дружини лише 1/10 частину свого доходу. Разом з тим, жодного документу про розмір отриманих доходів суду не надав та про такий розмір не вказав у відзиві. Факт того, що дитина проживає з позивачем у відзиві не заперечувався. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані позивачем та відповідачем докази в їх сукупності, суд приходить до такого висновку. 23.06.2023 сторони спору уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Як стверджує позивач, подружжі відносини між сторонами фактично припинено та на даний час кожен з них проживає окремо. Дитина сторін спору проживає з позивачем. Відповідач у своєму відзив дані обставини не заперечував. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з реєстру територіальної громади №2024/000693244. На підтвердження тієї обставини, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу, позивачем надано до суду копію довідки ВЧ [NUMBER] №1848/7/577 від 07.01.2026 про перебування відповідача на військовій службі по мобілізації. Аналогічну довідку надав суду і відповідач. Жодна із сторін спору не надала суду довідку про доходи відповідача. Відповідач надав суду документи, що стосуються його стану здоров`я, а саме з приводу звернення до лікаря 10.09.2025 та 12.11.2025, а також 24.12.2025 де йому було призначено лікування на 15 днів та рекомендовано повторити УЗД дослідження через 6 місяців. При ухваленні даного рішення суд зважає на те, що стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідач заперечуючи проти задоволення позовних вимог у розмірі 1/6 частини його доходу зазначив, що бажає сплачувати лише 1/10 частину свого доходу зазначив, що він уже сплачує аліменти на утримання спільної дитини сторін спору в розмірі частини свого доходу, а також витрачає кошти на своє лікування, однак обсяг таких витрат суду не повідомив так, як і не надав жодного доказу придбання будь-яких ліків чи оплату інших витрат з приводу свого лікування. Також, відповідач не надав суду жодного документу з якого суд міг би встановити розмір його доходу та обрахувати тверду грошову суму, яка становить, як 1/6 частину його доходу так і 1/10 частину. Враховуючи положення вказаних вище норм, те що відповідач є працездатною особою, відсутність відомостей про диспансерні обліки та розміру витрат, які він несе на своє лікування, а також розміру його доходу і, зважаючи на викладене вище суд, дійшов висновку про можливість ухвалення рішення про стягнення з відповідача на користь позивача на її утримання аліментів саме в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) з дня звернення до суду, а саме з 07.1.2026 (відбиток поштового штемпеля про відправлення позову до суду) і до досягнення дитиною сторін спору трирічного віку, що відповідатиме принципу розумності та справедливості, оскільки враховуючи сплату аліментів на утримання дитини в розмірі частини доходу та на утримання дружини в розмірі 1/6 частини доходу, фактично на своє утримання у відповідача залишається ще 58,33 % від його доходу, що є більшою частиною доходу ніж він буде сплачувати дитині та дружині разом. Інформації з приводу наявності у відповідача інших утриманців суду повідомлено не було. Зважаючи на те, що позивач звільнена від сплати судового збору, згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved