Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» - (далі ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ») звернулося до суду з позовною заявою до відповідача, просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ`заборгованість за кредитним договором № 22032000511746 від 24.06.2021 року у розмірі 41 399,37 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.06.2021 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22032000511746. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, Кредитор надає Позичальнику кредит в сумі 26 002,25 грн. (двадцять шість тисяч дві) гривні 00 коп. строком на 24 місяці - з 24.06.2021 року по 24.06.2023 року (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту, як День повернення кредиту. 28.05.2025 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», укладено договір № 28/05/25/1 про відступлення прав вимог до боржника [PERSON] кредитним договором № 22032000511746 від 24.06.2021 року. 28.05.2025 року передача права вимоги за кредитним договором № 22032000511746 від 24.06.2021 року відбулась до ТзОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ». Тому, АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» направив відповідне повідомлення до [PERSON] про те, що відбулось відступлення прав вимоги за договором № 22032000511746 від 24.06.2021 року до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», яке в свою чергу має право вимагати від [PERSON] погашення кредитної заборгованості. У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 28.10.2025 року у Позичальника утворилась загальна сума заборгованості за Договором № 22032000511746 від 24.06.2021 року у розмірі 41 399,37 грн., яка складається з: - залишок простроченого кредиту: 27 784,32 грн; -залишок прострочених відсотків: 0,75 грн; -залишок прострочених комісій: 13 614,30 грн; Відтак відповідач перед позивачем має невиконані зобов`язання з повернення коштів, які в добровільному порядку не виконує, що зумовило звернення до суду з відповідним позовом та стягнення заборгованості в судовому порядку. Процесуальні дії суду Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 грудня 2025 року справу № 456/6584/25 передано за підсудністю до Миколаївського районного суду Львівської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 січня 2026 року справа передана для розгляду судді Рябчун А. В. Ухвалою суду від 21 січня 2026 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в судове засідання на 19 лютого 2026 року. Ухвалою суду від 19 лютого 2026 року справу № 456/6584/25 відкладено у зв`язку з неявкою учасників справи. У судові засідання 19 лютого 2026 року, 19 березня 2026 року представник позивача не з`явився, однак у подав заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судові засідання 19 лютого 2026 року, 19 березня 2026 року не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином в розумінні вимог пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. З дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства суд направив відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення ухвалу про відкриття провадження у справі за зареєстрованим місцем проживання, отриманим за відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру у порядку ст.187 ЦПК України. За таких обставин, відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі та ухвалити рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24 жовтня 2024 року у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23), якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (див. постанову Верховного Суду від 03 травня 2022 року у справі № 520/5386/15-ц). З огляду на наявність достатніх матеріалів у справі, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. На підставі положень статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи Із паспорта споживчого кредиту, пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту № 22032000511746 від 24.06.2021 року, встановлено, що АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» надано [PERSON] грошові кошти в розмірі 26 002,25 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, строком до 24.06.2023 року. Згідно розрахунку заборгованість відповідача за договором про надання кредиту станом на 28.05.2025 року складає- 41 399,37 грн., яка складається з: -залишок строкового кредиту: 0,00грн; -залишок нарахованих строкових відсотків: 0,00 грн; -залишок нарахованих строкових комісій: 0,00 грн; - залишок простроченого кредиту: 27 784,32 грн; -залишок прострочених відсотків: 0,75 грн; -залишок прострочених комісій: 13 614,30 грн; 12.08.2025 року ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до [PERSON] , була відправлена вимога про необхідність сплати заборгованості по кредиту протягом 30 календарних днів. 28.05.2025 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», укладено договір факторингу № 28/05/25/1 про відступлення прав вимог до боржника [PERSON] кредитним договором № 22032000511746 від 24.06.2021 року. 28.05.2025 року передача права вимоги за кредитним договором № 22032000511746 від 24.06.2021 року відбулась до ТзОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ». Тому, АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» направив відповідне повідомлення до [PERSON] про те, що відбулось відступлення прав вимоги за договором № 22032000511746 від 24.06.2021 року до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», яке в свою чергу має право вимагати від [PERSON] погашення кредитної заборгованості. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується пунктом 3 частини 1 статті 3 ЦК України. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у строк встановлений договором. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині 1 статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України). Згідно положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чиномвідповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин 2, 3 статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна стороні повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 24.06.2021 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22032000511746. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, Кредитор надає Позичальнику кредит в сумі 26 002,25 грн. (двадцять шість тисяч дві) гривні 00 коп. строком на 24 місяці - з 24.06.2021 року по 24.06.2023 року (включно). Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором зобов`язань належним чином не виконував, у результаті чого заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів. Позивачем долучено до матеріалів справи документи, які підтверджують перерахування на рахунок відповідачки грошових коштів у розмірі 26 002,25 грн, отже, позивачем доведено виконання ним кредитного договору. При цьому у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про повне виконання відповідачем взятих зобов`язань за кредитним договором. Судом враховано, що у матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості, поданий позивачем, при цьому відповідачка не надала заперечень з приводу вказаного розрахунку, свого розрахунку не подала. З огляду на зазначене, суд вважає поданий позивачем розрахунок заборгованості належним доказом, оскільки такий не спростовано відповідачкою. У постанові Верховного Суду від 03 грудня 2024 року у справі № 487/6342/18 (провадження № 61-2433св24) зазначено, що обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісне виконання усіх своїх зобов`язань, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора. Враховуючи, що відповідачка взяті на себе зобов`язання за договором не виконує, доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, обставини зазначені у позові не спростувала, на день винесення судом рішення, доказів оплати відповідачем на рахунок позивача заборгованості в повному обсязі за вищевказаним кредитом, суду не надано, позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками підлягає задоволенню. Встановлено, що 28.05.2025 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», укладено договір фактору № 28/05/25/1, відповідно до якого до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до боржника [PERSON] кредитним договором № 22032000511746 від 24.06.2021 року. Згідно зі статтею 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Пунктом 1 частини 1 статті 512, статтею 514, частиною 1 статті 516 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач, як новий кредитор за кредитним договором, набув право вимоги до відповідача, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, а тому, з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором (тілом кредиту та відсотками). Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача комісій у розмірі 13 614,30 грн, то суд дійшов висновку, що така задоволенню не підлягає з огляду на таке. За положеннями абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16. Також Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Враховуючи наведені правові висновки, суд вважає за необхідне відмовити у стягненні комісії, оскільки такі вимоги є необґрунтованими. При цьому банк не мав права встановлювати до кредитного договору комісію за обслуговування кредиту, за дії, які банк вчиняє на власну користь, з огляду на те, що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами, а також з метою встановлення правовідносин між ним та боржником. Така умова договору є нікчемною та не потребує визнанню недійсною. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеними у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22), правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Щодо розподілу судових витрат Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи зазначені вимоги процесуального закону, та те, що позовні вимоги ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» задоволено частково, з [PERSON] на користь вимоги ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» підлягають стягненню 1 629,30 грн сплаченого судового збору, оскільки позов задоволено на 67,26%. На підставі наведеного,

Outcome: partial