Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем та після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». В позові зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 01.09.1990 року, від якого вони не мають неповнолітніх дітей. Розірвати шлюб через органи ДРАЦС відповідач відмовляється. Свої вимоги позивач мотивує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось. Шлюбні відносини між ними припинені уже більше 10 років, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім`ї стало відчуження одне від одного, а також різні погляди на життя. Позивач вважає, що їх з відповідачем шлюб має виключно формальний характер, подальше його збереження є неможливим, так як суперечить її інтересам. В судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 01.09.1990 року Малоглумчанською сільською радою Ємільчинського району Житомирської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . (а.с. 9). Від вказаного шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Перебуваючи у шлюбі сторони не змогли створити міцної сім`ї. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved