Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.02.2024 року між ТОВ "Мілоан" та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит № 101847958 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит в сумі 9000 грн. Позичальник отримав грошові кошти на засадах строковості, поворотності, платності та зобов`язався повернути їх та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, через що позивач змушений звертатися до суду з даним позовом. В порядку ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає дану справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання будь-якої із сторін про інше. Дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 11.02.2024 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] був укладенй Договір про споживчий кредит № 101847958, підписаний одноразовим ідентифікатором в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 9-12, 13). Відповідно до п. 1.1-1.4 Договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування Кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складає 9000 грн., строк кредиту - 120 днів, дата остаточного погашення заборгованості - 10.06.2024 року (останній день строку кредитування). Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені графіком платежів за договором про споживчий кредит № 101847958 від 11.02.2024 року, що є Додатком № 1 до цього Договору (а.с. 12, 14). Перерахування позивачем 11.02.2024 року коштів в сумі 9000 грн. на банківську картку відповідача № [NUMBER] підтверджується платіжним дорученням № 82619348 від 11.02.2024 року (а.с. 8), а також відповіддю АТ КБ "ПриватБанк" № 20.1.0.0.0/7-260209/8996З-БТ від 12.02.2026 року (а.с. 50). Відповідач за Кредитним договором № 101847958 від 11.02.2024 року станом на день пред`явлення позову має заборгованість в сумі 12777,38 грн., яка складається з тіла кредиту - 4745 грн., відсотки - 8032,38 грн., комісія - 0 грн. 03.01.2025 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Ел.Ен.Груп" укладений договір відступлення прав вимоги № 03012025, у відповідності до умов якого ТОВ "Мілоан" передав (відступив) ТОВ "ФК "Ел.Ен.Груп" за плату належні йому права грошової вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 26-30). Відповідно до витягу з акту приймання-передачі прав № 1 від 03.01.2025 року до договору факторингу № 03012025 від 03.01.2025 року ТОВ "ФК "Ел.Ен.Груп" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12777,38 грн, з яких: тіло кредиту - 4745 грн., прострочені відсотки - 8032,38 грн., комісія - 0 грн. (а.с. 32). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Судом встановлено, що кредитний договір від 11.02.2024 № 101847958 між сторонами був укладений в електронній формі, підписаний електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора. По даному договору сторонами була досягнута згода з істотних його умов, в тому числі щодо строку кредитування та нарахування відсотків. Відповідач користувався наданими йому в кредит грошовими коштами, протягом користування не здійснював погашення кредиту, станом на день подання позову має непогашену заборгованість в сумі 12777,38 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦПК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до умов Договору строк його дії становить 120 днів, а відповідно до п. 2.2.2 Договору, нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування. Як вбачається з відомості про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору № 101847958, відповідачу нараховані проценти за користування кредитом з 12.02.2024 і по 30.09.2024 року, тобто за період після закінчення строку договору - після 10.06.2024 року. Враховуючи вищенаведене, нарахування процентів за користування кредитом поза межами строку дії Договору є неправомірним, тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитом, які нараховані на день закінчення Договору, тобто по 10.06.2024 року, решта нарахованих процентів з 11.06.2024 по 30.09.2024 року в сумі 2984,85 грн. є безпідставними та стягненню не підлягають. Згідно статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі № 129/1033/13. Слід зазначити, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її не доведення. З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги вказані обставини справи, суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги є обгрунтованими та підлягають до часткового задоволення, а саме тіло кредиту в сумі - 4745 грн., та проценти за користування кредитом в сумі - 5047,53 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються частково (76,64%), сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини в сумі 1856,53 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 5364,80 грн.

Outcome: partial