Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 квітня 2017 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] , було укладено угоду про обслуговування кредитної картки на відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно умов якого відповідачці було встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000,00грн. зі сплатою процентної ставки у розмірі 25% річних. В подальшому 20 грудня 2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача і як наслідок цього позивач набув статусу кредитора за кредитним договором від 21 квітня 2017 року, укладеним між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] . Станом на 20 грудня 2021 року за кредитним договором загальна сума заборгованості за кредитом становить 27 666,53 грн., яку позивач і просить стягнути з [PERSON] , а також понесені ним судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в наданій суду заяві, відповіді на відзив, просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник [PERSON] , у відзиві на позовну заяву просив взадоволенні позовної заяви ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити, мотивуючи це тим, що позивач у поданій позовній заяві, вказує, що 21 квітня 2017 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачкою було укладено угоду про обслуговування кредитної картки на відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно умов якого відповідачці було встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000,00 грн. зі сплатою процентної ставки у розмірі 25% річних. В підтвердження заявлених позовних вимог як доказ по справі позивач надає копії оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, паспорта споживного кредиту та Анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк». При цьому у жодному з таких доказів не зазначено номера такого кредитного договору. У наданому ж позивачем Реєстрі договорів, права вимоги за якими відступається та боржників за такими договорами зазначено, що АТ «Альфа-Банк» відступається на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість [PERSON] за кредитним договором №CCNG-630621296 від 21 квітня 2017 року, на суму загальну суму 27 666,53 грн., в т.ч. 23990,77 грн. залишок по тілу кредиту та 3675,76грн. залишок заборгованості за штрафними санкціями. Надані позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Оферта на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, паспорт споживного кредиту та Анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» не можуть бути належними доказами по справі. Надана позивачем виписка не відповідає зазначеним вимогам, не містять коду Єдиного ідентифікатора Національного банку України (ID НБУ) банку, у якому відкрито рахунок; суми вхідного та вихідного залишку за рахунком; код ID НБУ банку-кореспондента; номеру документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом), а також дати складання та особистого підпису або інших даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Враховуючи, що ТОВ «Фінінсова компанія «Еліт Фінанс» є професійною фінансовою установою, яка, відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положення Національного банку України №75, зобов`язана забезпечити дотримання форм та обов`язкових елементів первинних документів та належне виконання тягаря доказування, відсутність обов`язкових реквізитів у наданих позивачем виписках унеможливлює їх визнання належним доказом. Відсутність обов`язкових реквізитів у наданих позивачем виписках позбавляє їх доказової сили, оскільки вони не відповідають вимогам, встановленим спеціальними вимогам матеріального закону. Крім того, з наданої позивачем виписки про фінансові трансакції за рахунком кінцевий залишок по рахунку становить 0,00 грн. Доданий до позовної заяви роздрукований розрахунок заборгованості є необґрунтованим, оскільки є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, які б дозволяли перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит і також він не відповідає загальним критеріям банківського документу. Зі змісту наданої позивачем Оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії вона укладена була 21 квітня 2017 року, згідно її умов випускалася кредитна картка MC Debit World строком дії 3 роки з моменту її випуску, який спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Тобто граничний строк, на який надавалися кредитні кошти відповідачеві є 21 квітня 2020 року. Виходячи зі змісту наданої позивачем виписки з рахунку приватного клієнта відповідачці було встановлено кредитний ліміт 21 квітня 2017 року. Позивачем по справі в обґрунтування заявлених позовних вимог до позовної заяви додано розрахунок заборгованості за кредитом, виписку по рахунку приватного клієнта №213824-2025/1002 з яких вбачається проведення нарахування АТ «АЛЬФА-БАНК» відповідачеві відсотків за користування кредитними коштами після 21 квітня 2020 року і нараховано відсотки за користування кредитними коштами за період з 21 квітня 2020 року і до 20 грудня 2021 року в сумі 12842,34 грн. Тобто таке нарахування відсотків за користування грошовими коштами було проведено безпідставно. Крім того відповідачеві було нараховано АТ «АЛЬФА-БАНК» відсотки за користування кредитними коштами за весь строк, на який надавалися кредитні кошти (за період з 21 квітня 2017 року по 20 квітня 2020 року (включно) в сумі 7 998,94грн. При цьому АТ «АЛЬФА-БАНК» за період з 21 квітня 2017 року і до 20 грудня 2021 року було спрямовано в рахунок погашення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами в сумі 17165,50 грн. Тобто сплачені відповідачкою грошові кошти в сумі 9166,56 грн. = 17165,50 грн. - 7998,94 грн., мали бути спрямовані в рахунок заборгованості за кредитом, а не на погашення безпідставно нарахованих відсотків за кредитним договором. Вказані обставини були встановлені з пояснень представника відповідачки і матеріалів справи в судовому засіданні. З матеріалів даної справи не вбачається переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються споживачу та за які була встановлена комісія, відповідна умова кредиту є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення договору та вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частини 1 та частини 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Дослідивши у судовому засіданні, наданий реєстр договорів, права вимоги за якими відступається право вимоги до боржників за такими договорами зазначено, що АТ «Альфа-Банк» відступається на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», заборгованість [PERSON] за кредитним договором №CCNG-630621296 від 21 квітня 2017 року на загальну суму 27 666,53 грн., в т.ч. 23990,77 грн. залишок по тілу кредиту та 3675,76 грн. залишок заборгованості за штрафними санкціями. В той же час позивачем не надано до матеріалів справи копію такого кредитного договору №CCNG-630621296 від 21 квітня 2017 року. Надані позивачем копії оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, Паспорт споживного кредиту та Анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» не містять їх номера, а відтак вони не можуть бути належними доказами по справі, які б підтверджувати факт виникнення заборгованості у відповідачки перед АТ «Альфа-Банк» чи позивачем. Як вбачається, дослідженого у судовому засіданні, наданого позивачем реєстру договорів, права вимоги за якими відступається право вимоги до боржників за такими договорами зазначено, що АТ «Альфа-Банк» відступається на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість [PERSON] за кредитним договором №CCNG-630621296 від 21 квітня 2017 року на суму загальну суму 27 666,53 грн., в т.ч. 23990,77 грн. залишок по тілу кредиту та 3675,76 грн. залишок заборгованості за штрафними санкціями. Позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог було надано до позову Розрахунок заборгованості за кредитом. Відомості про розмір нарахованих неустойки (штрафу) мають міститися у гр.11 гр.14 Розрахунку заборгованості за кредитом. В той же час, як вбачається з наданого позивачем Розрахунку заборгованості за кредитом за весь період існування взаємовідносин між АТ «Альфа-Банк» та відповідачкою будь-які неустойки (штрафи) останній не нараховувалися і будь-якої заборгованості по неустойкам (штрафам) відповідач ніколи не мала і не має. Тобто відомості, що містяться в наданому позивачем Розрахунку заборгованості за кредитом, яким позивач обґрунтовує наявність заборгованості у відповідачки за кредитним договором суперечать відомостям, які містяться в Реєстрі договорів, права вимоги за якими відступається та боржників за такими договорами. Як вбачається, з дослідженого у судовому засіданні, наданого позивачем Реєстру договорів, права вимоги за якими відступається та боржників за такими договорами зазначено, що АТ «Альфа-Банк» відступається на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість [PERSON] за кредитним договором №CCNG-630621296 від 21 квітня 2017 року на суму загальну суму 27 666,53 грн., в т.ч. 23990,77 грн. залишок по тілу кредиту та 3675,76 грн. залишок заборгованості за штрафними санкціями, являються безпідставними. В той же час позивачем не враховано, що 04.07.2020 року, набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19» від 16 червня 2020р. №691-IX, положеннями якого Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України були доповнені п.15 такого змісту: «15. У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.». Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020р. №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Постановою Кабінету Міністрів України «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 27 червня 2023 року №651 було відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язання може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно ст.ст. 525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (ст. 1078 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначна грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Суд бере до уваги, що згідно з вимогами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та враховує, що в судовому засіданні представником позивачки було доведено, що з розрахунку за період з 21 квітня 2017 року по 20 грудня 2021 року АТ «АЛЬФА-БАНК» було нараховано відповідачці відсотки за користування кредитними коштами в сумі 20841,28 грн., в т.ч.: 7998,94грн. - за весь строк, на який надавалися кредитні кошти (за період з 21 квітня 2017 року по 20 квітня 2020 року (включно); - 12842,34грн. поза межами строку, на який надавалися кредитні кошти (за період з 21 квітня 2020 року по 20 грудня 2021 року (включно), а також з даного розрахунку вбачається, що АТ «АЛЬФА-БАНК» за період з 21 квітня 2017 року і до 20 грудня 2021 року були безпідставно спрямовані отримані від відповідачки грошові кошти в сумі 8 644,80 грн. в рахунок оплати за розрахунково-касове обслуговування основної картки, яка також підлягає вираховуванню із загального розміру заборгованості. Тобто не відповідач має заборгованість за кредитним договором перед АТ «АЛЬФА-БАНК», а після відступлення неіснуючої вимоги перед позивачем, а навпаки АТ «АЛЬФА-БАНК» має заборгованість перед відповідачем за таким кредитним договором на суму, що перевищує розмір заявлених позовних вимог на 6 662,63 грн. Тому суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по сплаті кредиту на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» відмовити. На підставі вище наведеного,

Outcome: dismissed