Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

05 грудня 2025 року [PERSON] (далі - позивач) через свого представника адвоката Герасимчука Олега Олександровича, через систему «Електронний суд», звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначає, що 17 жовтня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] (після укладення шлюбу - [PERSON] ) укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий записом № 1000. Від шлюбу у сторін народилась донька, [PERSON] , [INFO] . Крім того, представник позивача зазначає, що на початку сімейного життя шлюбні відносини позивача з відповідачем складалися добре, однак на даний момент подружжя разом не проживає, шлюбні відносини між сторонами припинились. Сторони перестали розуміти та любити один одного, проживати однією сім`єю, вести домашнє господарство, а також у них з`явились розбіжності в поглядах на сімейне життя, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, виховання дитини та ведення спільного побуту. Всі зусилля щодо знаходження компромісу між сторонами не дали жодних результатів, тому позивач вважає, що наразі немає можливості збереження сім`ї. Шлюб носить формальний характер та без фактичних сімейних відносин, а тому подальше сумісне життя, примирення, збереження між сторонами сім`ї, позивач вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам, та у зв`язку з цим звертається до суду з позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до розгляду по суті у судовому засіданні. У судове засідання позивач та її представник не з`явились; 12 грудня 2025 року представник позивача адвокат Герасимчук Олег Олександрович, через систему «Електронний суд», подав до суду заяву, в якій просив розгляд цивільної справи про розірвання шлюбу проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував; крім цього, в п. 4 прохальної частини позовної заяви просив розгляд справи здійснювати без участі позивача. 16.03.2026 відповідач у судове засідання не з`явився. 09 січня 2026 року надіслав до суду заяву, в якій просив розгляд справи про розірвання шлюбу проводити без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. 16 лютого 2026 року в судовому засіданні клопотав перед судом про відкладення розгляду справи для остаточного визначення своєї позиції у справі, зокрема з`ясувати чи можливо примирення сторін. Однак, 04 березня 2026 року до канцелярії суду подав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував щодо розгляду справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), [INFO] , перебувають у шлюбі, що зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів 17 жовтня 2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 1000 (а. с. 6 зворот). Подружжя має спільну дитину - дочку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Радсадівською сільською радою Миколаївського району Миколаївської області Україна, про що в Книзі реєстрації народжень 23 квітня 2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 7 (а. с. 7). Наразі сторони спільне домашнє господарство не ведуть, проживають окремо, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечать їх інтересам та інтересам дитини, підтримувати сімейні відносини позивач наміру немає. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Крім того, частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до приписів ст. 37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно із ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У ст. 110 СК України закріплено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. З матеріалів позовної заяви вбачається, що подружні відносини сторони припинили, і відновлювати їх позивач наміру немає, наполягає на розлученні. Відповідач позов визнав. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, у позовній заяві представник позивача просив суд судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved