Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

У січні 2021 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ «КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором від 16 березня 2012 року у розмірі 31 214 грн 59 коп., що станом на 29 грудня 2020 року складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту 25 085 грн. 54 коп. та заборгованості за простроченими відсотками 6 129 грн 05 коп., а також понесені судові витрати у розмірі 2 270 грн. 00 коп. В обґрунтування позову зазначалося про те, що 16 березня 2012 року [PERSON] підписала Анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банком на підставі договору про надання батьківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку. Для користування картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. Щодо встановлення і зміни кредитного ліміту банк керувався пунктами 3.2 та 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг на підставі яких, відповідач при укладенні договору про надання банківських послуг дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг позивач виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати процентів та інших витрат, відповідач [PERSON] належним чином не виконала, тому станом на 29 грудня 2020 року у неї утворилася заборгованість у розмірі 31 214 грн 59 коп., що складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту 25 085 грн. 54 коп. та заборгованості за простроченими відсотками 6 129 грн 05 коп. З підстав стягнення кредитної заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із даним позовом. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (суддя Дутчак І.М.). 22 вересня 2021 року відповідач подала до суду заперечення на позов про стягнення заборгованості. Рішенням Вищої ради правосуддя від 01 липня 2025 року № 1380/15-25 суддю Броварського міськрайонного суду Київської області [PERSON] звільнено з посади судді у відставку. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 серпня 2025 року головуючим суддею у даній справі визначено суддю Василишина В.О. Ухвалою суду від 22 вересня 2025 року дану справу прийнято до розгляду у спрощеному провадженні та призначено судове засідання. У судовому засіданні представник позивача АК КБ «ПриватБанк» - Андрійченко В.М. позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Враховуючи неявку відповідача у судове засідання, розумність строків розгляду справи, наявність заперечень по суті заявлених вимог, суд розглядає дану справу по суті на підставі наявних у ній даних. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16 березня 2012 року [PERSON] підписала Анкету-заяву б/н від 16 березня 2012 року та приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до довідки, виданої АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] надано п`ять кредитних карт, остання строком дії 05/21. Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , виданою АТ КБ «ПриватБанк», 16 березня 2012 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 2 500 грн 00 коп., у подальшому у період з 16 березня 2012 року по 01 червня 2020 року кредитний ліміт неодноразово змінювався (збільшувався та зменшувався), станом на 19 травня 2020 року зменшений до 25 000 грн 00 коп., 01 червня 2020 року зменшений до 0 грн 00 коп. 11 червня 2018 року [PERSON] підписала Паспорт споживчого кредиту. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем АТ «КБ «ПриватБанк», станом на 29 грудня 2020 року у [PERSON] утворилася заборгованість перед банком у розмірі 31 214 грн 59 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту 25 085 грн. 54 коп. та заборгованості за простроченими відсотками 6 129 грн 05 коп. Відповідач частково погашала заборгованість за кредитним договором. Відповідно до виписки за договором за період з 16 березня 2012 року по 01 жовтня 2020 року [PERSON] активно користувалася кредитними, розраховувалася за придбання товарів, робіт та послуг. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідач не надала до суду належних доказів на спростування розміру заборгованості та не заявляла клопотання щодо проведення судово-економічної експертизи. Будь-яких доказів відсутності факту отримання нею від банку кредитних карток, користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, суду не надала. Заява про застосування наслідків пропуску строку позовної давності є необґрунтованою з огляду на строк дії карти 05/21. Згідно з частинами 1-3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором від 16 березня 2012 року у розмірі 31 214 грн. 59 коп. Вимогами статті 141 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2 270 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved