Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-19 00:00:00

В січні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 07 лютого 2025 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір №522989-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаним у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору відповідачці надано кредит у розмірі 26000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а відповідачка зобов`язалася повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідачка не виконувала належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 76 364,60 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 25 220 грн, заборгованість за процентами 36 064,60 грн, заборгованість по відсоткам відповідно до ст. 625 ЦК України в сумі 13000 грн, заборгованість за комісією в сумі 2080 грн. Позивач просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості, а також судові витрати, які складаються із судового збору. Ухвалою Славутського міськрайонного суду від 22 січня 2026 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у позовній заяві до суду просив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Омельчук С.Л. та відповідачка в судове засідання не з`явилися, надали відзив на позов, у якому заперечували проти позову, вказавши, що умови кредитного договору, в якому неоднозначно визначені проценти за користування кредитом є несправедливими згідно із ст.18 Закону України "Про споживче кредитування", порушують принцип добросовісності та призводять до істотного дисбалансу прав і обов`язків сторін. У відповідності до п.2.5 Договору, комісія за видачу кредиту становить - 5200 грн., яка нараховується одноразово при видачі кредиту. Встановлення Договором розміру комісії не може бути змінено, тому на відповідачку покладається подвійна оплата за одну послугу - надання кредиту. Кредитодавець встановив надмірну ставку, включив додаткову комісію, внаслідок чого сформував значну переплату. Окрім того, згідно наданого розрахунку, нарахування відсотків здійснювалося щодо повної суми тіла кредиту, в той час як відповідачка здійснювала часткове погашення кредиту на суму 10 660 грн, відтак проценти мали рахуватися на залишок тіла кредиту. Проте тіло кредиту, після погашення відповідачкою заборгованості зменшилося на суму 780 грн. та становить 25220 грн. Тобто сплачена відповідчкою заборгованість за кредитом була майже вся спрямована на оплату процентів, а не тіла кредиту. З розрахунку заборгованості вбачається різне нарахування процентів, за різними формулами, відтак нараховані відсотки та пеня є неспівмірними та такими, що перевищують розумні межі. Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому вимоги чинного законодавства, спонукав позичальника на укладення договору позики на невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Просив позов задовольнити частково. Врахувати часткову сплату відповідачкою прострочених платежів, відмовити в позові в частині стягнення платежів по процентах у повному обсязі. Розгляд справи проводити у відсутність відповідачки та представника. Відтак, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності сторін та їх представників. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши надані докази, оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 лютого 2025 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 522989-КС-002 про надання кредиту, який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «UA-1782». Відповідно до умов договору кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 26000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, сплатити проценти та комісію за надання кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами про надання споживчих кредитів. Строк кредиту 24 тижні. Процентна ставка в день 1% фіксована. Комісія за видачу кредиту 5200 грн. Загальний розмір наданого кредиту 26000 грн. Строк дії договору до 25.07.2025 року. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 63888,48 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 6669,25%. ТОВ «ПрофітГід» повідомило ТОВ «Бізнес Позика» про успішне перерахування 07.02.2025 року о 11:53 коштів в сумі 26000 грн. на карту [NUMBER] . Призначення платежу: перерах коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. кредитного дог. № 522989-КС-002 від 07.02.2025. АТ КБ «Приват Банк» на виконання ухвали суду про витребування доказів від 23.02.2026 року надав виписку по банківській карті № [NUMBER] за період з 07.02.2025 по 25.07.2025 якою підтверджується, що на ім`я [PERSON] емітовано платіжну карту № [NUMBER] , на яку 07 лютого 2025 року зараховано грошові кошти в сумі 26 000 грн. Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд встановив, що між відповідачкою [PERSON] та ТОВ «Бізнес Позика» було укладено кредитний договір № 522989-КС-002 від 07 лютого 2025 року в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). Відповідно до умов договору ТОВ «Бізнес Позика» надало відповідачці грошові кошти в сумі 26000 грн. строком на 24 тижні, а остання зобов`язалася повернути кошти, сплатити відсотки за користування ними та комісію, розмір яких визначений договором. 07 лютого 2025 року кредитні кошти були перераховані відповідачці. Отже, факт отримання відповідачкою коштів у ТОВ «Бізнес Позика» суд вважає доведеним, крім цього зазначена обставина не заперечується відповідачкою. Згідно наданого ТОВ «Бізнес Позика» розрахунку заборгованості за кредитом, заборгованість [PERSON] станом на 07.01.2026 року становить 76364,60 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 25220 грн, заборгованість за процентами 36064,60 грн, заборгованість по відсоткам відповідно до ст. 625 ЦК України 13000 грн, заборгованість за комісією 2080 грн. Враховуючи, що отримані відповідачкою кредитні кошти та проценти за їх користування в добровільному порядку позивачу не сплачені, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 522989-КС-002 від 07 лютого 2025 року в частині стягнення 25220 грн. тіла кредиту та 36064,60 грн. процентів. За змістом п. 4 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, нормами Закону України «Про споживче кредитування» кредитору надано право встановлювати в договорі умову щодо комісії пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, а також відносити плату за такі послуги до загальних витрат за споживчим кредитом. Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст.11, ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22). Таким чином, виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст.1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку). П.1.6, 2.5 Договору №522989-КС-001 про надання кредиту від 07.02.2025 року, укладеного з [PERSON] передбачено сплату комісії за видачу кредиту у сумі 5200 грн. З розрахунку заборгованості за кредитним договором слідує, що відповідачкою в добровільному порядку відповідно до Графіку платежів сплачувалася комісія за надання кредиту в сумі 1430 грн. та 1690 грн. Після закінчення строку кредитування [PERSON] не повернула кредитні кошти та не сплатила комісію в сумі 2080 грн. Тому суд дійшов висновку, що є підстави для задоволення позову в частині стягнення комісії за надання кредиту, тому заперечення відповідачки та її представника щодо безпідставності стягнення комісії за надання кредиту, несправедливості умов кредитного договору в цій частині є необґрунтованими. Що стосується заперечень представника відповідачки щодо розміру нарахованих процентів за користування кредитними коштами, нарахування процентів за незрозумілою формулою та неспівмірність нарахованих процентів, суд вважає такі заперечення також безпідставними та зазначає наступне. Так, 07.02.2025 року ТОВ «Бізнес Позика» і [PERSON] уклали в електронній формі кредитний договір, за умовами якого ТОВ «Бізнес Позика» надало відповідачці споживчий кредит у розмірі 26 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а та зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту в порядку та на умовах, передбаченими цим договором і Правилами надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (пункти 2.1, 2.2, 2.6, 2.12). Сторони погодили такі умови кредитування: строк кредиту 24 тижні; стандартна процентна ставка за кредитом в день 1 %, фіксована; денна процентна ставка за кредитом 0,86 %; комісія за надання кредиту 5200 грн; термін дії договору до 25.07.2025 року. Пунктом 10.2 кредитного договору визначено, що позичальнику здійснюється нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою починаючи з першого дня користування кредитом. Знижена процентна ставка за кредитом : в день 1% фіксована. У пункті 10.3 кредитного договору сторони домовилися, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіка платежів, що наведений в пункті 4.2.2 та додатку №1 до договору у повному обсязі, починаючи з 8 дня прострочення внесення платежу, передбаченого Графіком платежів подальше нарахування Процентів здійснюється за Стандартною процентною ставкою до закінчення строку кредитування за цим договором. Кредитний договір укладений сторонами дистанційно шляхом пропозиції товариства укласти договір (оферти) і прийняття такої пропозиції [PERSON] (акцепту) та підписаний відповідачкою електронним підписом (одноразовим ідентифікатором). [PERSON] спочатку виконувала зобов`язання за кредитним договором та сплатила 21.02.2026 року перший платіж відповідно до Графіку платежів, узгодженого сторонами : 3900 - проценти за користування кредитом, 1430 грн.- комісія за надання кредиту, 04.03.2026 року до настання часу для сплати чергового платежу відповідачка сплатила - 1690 грн. - комісію за надання кредиту, 2860 грн.- проценти (не в повному обсязі), 780 грн.- тіло кредиту (частково). Після цього відповідачкою припинилося виконання зобов`язань за кредитним договором, а відтак позивачем нараховувалися проценти на залишок заборгованості за кредитним договором в сумі 25 220 грн. в розмірі 1 % від суми основної боргу за кредитним договором. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за кредитним договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Зібрані докази вказують на те, що між ТОВ «Бізнес Позика» і відповідачкою укладено в електронній формі кредитний договір, на виконання якого ТОВ «Бізнес Позика» перерахувало на картковий рахунок відповідачки кредитні кошти у розмірі 26 000 грн, а та зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та комісію за надання кредиту в порядку та на умовах, визначених договором. Після закінчення строку кредитування [PERSON] не повернула кредит і не сплатила проценти. Суд вважає, що позивачем підставно нараховані проценти за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, за таких обставин суд дійшов висновку про те, що [PERSON] не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь ТОВ «Бізнес Позика» слід стягнути заборгованість зі сплати тіла кредиту в сумі 25 220 грн. та процентів за користування кредитом в сумі 36 064,60 грн. Відповідно до Графіку платежів, в першу чергу позикодавець сплачує комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом, а з 04.04.2025 року при сплаті чергового платежу, оплата зараховується на тіло кредиту, внаслідок якого тіло кредиту зменшується і 25.07.2025 року повинен бути сплачений останній платіж в сумі 5258,48 грн. - 4612,66 грн. основного платежу, 645,82 грн. - проценти за користування кредитом. П. 4.5 Кредитного Договору сторони домовилися, що у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги Кредитодавця в порядку черговості, визначеної в ст. 19 Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до ст.19 Закону України "Про споживче кредитування", у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит. Тому посилання представника відповідача на порушення порядку зарахування сплачених відповідачкою платежів є необґрунтованими та не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки зарахування сплачених відповідачкою платежів у сумі 10 660 грн. здійснено відповідно до Графіку платежів, узгодженого сторонами. Щодо стягнення заборгованості за процентами на підставі статті 625 ЦК України в розмірі 13000 грн. суд зазначає наступне. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки проценти згідно ст. 625 ЦК України нараховані у період дії в Україні воєнного стану, то відповідач на підставі п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України. Тому проценти згідно ст.625 ЦК України в розмірі 13 000 грн. є відповідальністю за невиконання умов кредитного договору та нараховані позивачем безпідставно, а відтак не підлягають стягненню з відповідачки. З цих підстав позов підлягає частковому задоволенню, з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 63364,60 грн. У решти позовних вимог слід відмовити. При розподілі судових витрат по сплаті судового збору, суд враховує пропорційність задоволених позовних вимог. Позов заявлено на суму 76 364,60 грн. та задоволено на суму 63364,60 грн, тобто на 82,97 %. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 2209,16 грн.

Outcome: partial