Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

13 січня 2025 року [PERSON] , який діє через свого представника - адвоката Скоробогатько В.Ю., звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] , уродженку м. Брянськ, Брянської області, рф, безвісно відсутньою. Заяву обґрунтовує тим, що його з 29 жовтня 2008 року визнано батьком [PERSON] , [INFO] . Після встановлення батьківства [PERSON] було присвоєно прізвище - [PERSON] , ім`я [PERSON] , по-батькові [PERSON] . Відповідно до листа Брянської міської адміністрації Комітету у справах молоді, сім`ї, материнства та дитинства № 2492-04 від 18 травня 2012 року з метою захисту прав і законних інтересів неповнолітнього [PERSON] , йому було дозволено вивезти сина з міста Брянська, російської федерації, на постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що в Фокінському районному суді міста Брянська, рф, розглядається питання щодо обмеження у батьківських правах матері неповнолітнього [PERSON] . З 2012 року він втратив будь-який зв`язок з [PERSON] , вона жодного разу не зателефонувала, не написала листа, не повідомила іншим способом про місце свого перебування. Він намагався встановити місце знаходження [PERSON] , з цією метою він зв`язувався із знайомими, які проживають в рф, але намагання знайти [PERSON] виявились безрезультатними. 26 грудня 2024 року він звернувся до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України із заявою про надання інформації щодо перетинання [PERSON] державного кордону України за період з 01 січня 2013 року по теперішній час, однак отримав відмову, оскільки вказана інформація є конфіденційною. У зв`язку з цим він не має можливості надати суду докази, що [PERSON] з 2013 року відсутня за місцем постійного проживання його та сина. Він один утримує і виховує неповнолітнього сина і має право на отримання соціальної допомоги чи призначення пенсії при умові визнання матері [PERSON] безвісно відсутньою. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової між суддями від 23 липня 2025 року справу розподілено судді Далматовій Г.А. Ухвалою суду від 12 серпня 2025 року було витребувано докази у справі. Заявник та представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав, пояснив, що у 2012 року заявник разом з дитиною виїхали з російської федерації до України, а [PERSON] залишилась проживати у російській федерації. Відомостей з 2012 року від [PERSON] та відносно [PERSON] вони не отримували. Бажали розшукати її, але не змогли її знайти. Метою визнання її безвісно відсутньою є оформлення дитині пенсії, отримання належних дитині відшкодувань, а також пільг. Зауважив, що з 2012 року їм про [PERSON] нічого не відомо, вони тривалий час не можуть її знайти. Дослідивши докази в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до засвідченого перекладу з російської мови на українську свідоцтва про встановлення батьківства, виданого Відділом РАЦС Фокінського району м. Брянськ, управління РАЦС Брянської області 18 травня 2012 року [PERSON] , визнано батьком дитини [PERSON] , [INFO] , після встановлення батьківства [PERSON] було присвоєно прізвище - [PERSON] , ім`я [PERSON] , по-батькові [PERSON] /а.с. 19-20/. Згідно засвідченого перекладу копії свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] /а.с. 21/. Відповідно до засвідченого перекладу листа Брянської міської адміністрації Комітету у справах молоді, сім`ї, материнства та дитинства № 2492-04 від 18 травня 2012 року з метою захисту прав і законних інтересів неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , було дозволено його батькові [PERSON] вивезти сина [PERSON] з міста Брянська Російської Федерації на постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що в Фокінському районному суді міста Брянська РФ розглядається питання щодо обмеження у батьківських правах матері неповнолітнього [PERSON] /а.с. 16/. Як вбачається з витягу з реєстру територіальної громади Южноукраїнської міської ради від 29 грудня 2024 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] /а.с. 9/. Також, згідно копії акту обстеження умов проживання від 13 травня 2024 року, складеного головним спеціалістом юрисконсультом ССД ЮМР Явтушенко Н.В. та головним спеціалістом сектору захисту прав свобод та законних інтересів дітей [PERSON] . [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] /а.с. 7/. Як вбачається з листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 18 серпня 2025 року, відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином російської федерації [PERSON] , [INFO] , в період з 08 листопада 2017 року по 28 серпня 2025 року (станом на 12:20) в Базі даних не виявлено /а.с. 152/. Також, відповідно до листа Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України від 28 серпня 2025 року, за обліками територіальних органів та підрозділів ДМС та за даними підсистеми «Облік іноземців та біженців» Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС інформація стосовно документування в Україні громадянки російської федерації [PERSON] , [INFO] , відсутня /а.с. 150/. Згідно вимог 43 ЦК України фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. У постанові Верховного Суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. У заяві зазначено, що заявник не має можливості надати суду докази, що [PERSON] з 2013 року відсутня за місцем постійного проживання його та сина, тобто в квартирі [ADDRESS] . Із доданих до заяви документів вбачається, що [PERSON] , яку заявник просить визнати безвісно відсутньою, є громадянкою Російської Федерації, постійно проживала у м. Брянську Російської Федерації, неповнолітній син заявника ним вилучався у [PERSON] у м. Брянську Російської Федерації. При цьому заявником взагалі не подано доказів, що [PERSON] , яку заявник просить визнати безвісно відсутньою, перебувала на території України з 01 січня 2012 року по теперішній час. Отже, в судовому засіданні не встановлено обставини, що підтверджують безвісну відсутність [PERSON] (коли і ким були отриманні останні відомості про місце перебування відсутньої особи на території України, не зазначено останнє місце роботи відсутньої особи на території України, не вказані особи родичів чи співробітників, які можуть дати свідчення про місце перебування фізичної особи на території України. Навпаки, той факт, що [PERSON] не перетинала кордон України, та не має постійного місця проживання на території України підтверджується витребуваними судом доказами, а саме, листами Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 18 серпня 2025 року та Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України від 28 серпня 2025 року Враховуючи викладене вище у сукупності, проаналізувавши досліджені у судовому засіданні письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви.

Outcome: dismissed