Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

19.11.2025 до Немишлянського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до [PERSON] про стягнення збитків в порядку регресу в розмірі 91186,99 грн., а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначає, що 20.05.2024 року між Акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № УА.281236. Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Mitsubishi», державний номерний знак « [NUMBER] ». У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 19.02.2025 року [PERSON] раптово вибіг на пішохідний перехід на заборонений сигнал світлофору, внаслідок чого стався на нього наїзд транспортним засобом «Mitsubishi», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». Внаслідок вищевказаної ДТП транспортному засобу було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови суду відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся Страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти. На підставі вище зазначеного страхового акту АТ «СК «Країна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 91 186,99 грн. Отже, на підставі вищезазначеного, до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за нанесену шкоду внаслідок ДТП нанесеної потерпілому. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Немишлянського районного суду м. Харкова від 20.11.2025 прийнято до розгляду дану позовну заяву про відшкодування в порядку регресу виплат, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Немишлянського районного суду м. Харкова від 07.01.2026 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті в судове засідання. Представник позивача АТ «СК «Країна» у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином, причин неявки в судові засідання не повідомив, відзив на позов до суду не подано. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 4 ст. 82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (чи бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У постанові Немишлянського районного суду м. Харкова від 02.06.2025 року у справі №645/2862/25, зазначено, що [PERSON] 19 лютого 2025 року, приблизно о 08 год. 20 хв., на перехресті пр-ту Тракторобудівників та вул. Немишлянська у м.Харкові раптово вибіг на пішохідний перехід на заборонений сигнал світлофору, внаслідок чого стався на нього наїзд автомобілем «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п.4.14.б, 4.9 ПДР України. В результаті дорожньо транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим завдані матеріальні збитки. Вказаною постановою Немишлянського районного суду м. Харкова від 02.06.2025 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. на користь держави. Стягнуто з [PERSON] судовий збір в розмірі 605,60 грн. Зазначена постанова набрала законної сили 13.06.2025 р. Рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Суд вважає, доведеним той факт, що відповідачем порушено вимоги Правил дорожнього руху України. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 12.12.2019, т.з. «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак [NUMBER] належить [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, на момент ДТП між АТ «СК «Країна» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №УА281236 від 20.05.2024. Відповідно до вказаного договору, позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, що не суперечить чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак [NUMBER] . Згідно акту огляду тз від 21.02.2025 виявлено пошкодження на т.з. «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак [NUMBER] бамперу переднього, накладки на бампер, крила п/п, двері п/п, дзеркала зовнішнього правого, ущільнювача скла двері, двері з/п, ручки двері з/п, крила з/п, накладки крила з/п. Відповідно до рахунку-фактури №ХМС00018822 від 26.02.2025 вартість ремонту транспортного засобу «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак [NUMBER] складає 91186,99 грн. 28.02.2025 потерпіла від дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] звернулася до страховика АТ «СК «Країна» із заявою №2990/25 про подію, що має ознаки страхового випадку. На підставі вказаної заяви, страхового акт № 56-42/77043/2.1.5.1 від 12.03.2025 та наданих потерпілою стороною документів, АТ «СК «Країна» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 91186,99 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №35672 від 13.03.2025. Пунктом 8 частини 2 статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як роз`яснено у постанові Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати па увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, піддягає відшкодуванню з повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Згідно вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Розмір шкоди, відшкодований власнику автомобіля підтверджується наступними доказами. Відповідно до рахунку-фактури №ХМС00018822 від 26.02.2025 вартість ремонту транспортного засобу «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак [NUMBER] складає 91186,99 грн., які було сплачено позивачем на користь потерпілого [PERSON] відповідно до платіжної інструкції. Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за збитки. Згідно ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою мас право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання. Підставою регресного позову є відповідальність заподіювана шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди. Право зворотної вимоги виникає лише після того, як відбулася виплата. Як встановлено судом під час розгляду справи, шкода, завдана потерпілому становить 91186 грн. 99 коп., що підлягає стягненню з відповідача. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги АТ "Страхова компанія "Країна" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім за подачу позовної заяви судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved