Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

У провадженні Бучацького районного суду Тернопільської області перебувала цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 05 березня 2026 року, ухваленим у справі № 595/1842/25 у задоволенні позовуАкціонерного товариства «Таскомбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовлено. Питання про розподіл судових витрат судом не вирішувалось. 10 березня 2026 року представник відповідача [PERSON] адвокат Максимів В.М., звернувся до суду через систему «Електронний суд» із заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення у справі за позовом АТ «Таскомбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову (правничу) допомогу у загальному розмірі 6750,00 грн. Заяву мотивує тим, що у провадженні Бучацького районного суду Тернопільської області перебувала цивільна справа за позовом АТ «Таскомбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 05.03.2026 по даній справі було ухвалене рішення, яким у задоволенні вказаного позову відмовлено у повному обсязі. Зазначає, що у відзиві було заявлено, що подання доказів щодо судових витрат, які сторона сплатила у зв`язку із розглядом справи, будуть подані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Посилаючись ч.3 ст. 137 та ч.8 ст.141 ЦПК України, просить долучити до матеріалів справи надані стороною відповідача докази понесених витрат на правничу допомогу та задовольнити заявлені вимоги. 11 березня 2026 року ухвалою суду прийнято до розгляду заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Максиміва В.М., про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Таскомбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Розгляд справи постановлено проводити без повідомлення учасників справи. 19 березня 2026 року від представника позивача АТ «Таскомбанк», Іванової О.В., на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшло заперечення на клопотання (заяву), в якому вона просить у задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] адвоката Максиміва В.М., про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою АТ «Таскомбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 6750,00 грн відмовити повністю. Заперечення мотивує тим, що АТ «Таскомбанк» вважає, що розмір заявлених представником відповідача до відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 6750,00 грн не відповідає критерію реальності, співмірності та розумної необхідності таких витрат. Оскільки заявлені витрати на правничу допомогу у даній справі є необґрунтованими, передчасними, вважає, що такі не підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Питання про ухвалення додаткового судового рішення вирішується без виклику учасників справи на підставі ч. 4 ст. 270 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вирішуючи клопотання про ухвалення додаткового рішення, судом встановлено таке. Згідно матеріалів заяви про ухвалення додаткового рішення між адвокатським об`єднанням «Усенко Лоер та Партнери» та відповідачем [PERSON] 30 грудня 2025 року укладено договір про надання правничої допомоги, згідно умов п.4.1 якого за надання правової допомоги адвокатським об`єднанням клієнт зобов`язується сплатити гонорар. Розмір гонорару визначається за домовленістю сторін і може змінюватися залежно від обсягу робіт, строку виконання доручення, результатів вирішення спірних правовідносин, ступеня складності справи, обсягу правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та ін. За даними ордеру № АТ 1126262 від 19.01.2026, виданого АО «Усенко Лоер та Партнери» на підставі договору про надання правової допомоги від 30.12.2025, інтереси [PERSON] представляє адвокат Максимів В.М., який здійснює свою адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 434 від 10.10.2002. Згідно Акту здачі-прийняття наданих послуг від 30.12.2025, вартість наданих АО «Усенко Лоер та Партнери» послуг у справі № 595/1842/25 за позовом АТ «Таскомбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, становить 6750,00 грн, з них: ознайомлення з матеріалами справи (1 год.) 1250 грн, складання відзиву на позовну заяву (2 год.) 3500 грн, участь у судовому засіданні (1 год.) 2000 грн. Згідно платіжної інструкції № 54ВЕ-5Е5Н-ХА2В-986Р від 30.12.2025 за надані юридичні послуги [PERSON] перераховано на рахунок АО «Усенко Лоер та Партнери» кошти в сумі 6750,00 грн. В матеріалах справи міститься заява [PERSON] від 30.12.2025, адресована АО «Усенко Лоер та Партнери», в якій він вказав, що 30.12.2025 між ним, [PERSON] , та АО «Усенко Лоер та Партнери» було укладено договір про надання правничої допомоги (б/н). 30.12.2025 о 15.14 на рахунок АО «Усенко Лоер та Партнери» надійшли кошти в розмірі 6750,00 грн від платника [PERSON] . Просить вважати вищезазначену транзакцію від 30.12.2025 о 15.14 сплатою ним, Алексевичем Р.Г., коштів за надання юридичних послуг згідно договору про надання правової допомоги б/н від 30.12.2025. З огляду на вищевикладене, загальна сума судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката Максиміва В.М. у даній справі складає 6750,00 (шість тисяч сімсот п`ятдесят) грн. Частиною 3 ст. 133 ЦПК України закріплено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертизи. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами, разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Отже, однією із особливостей процедури відшкодування витрат на професійну правову допомогу є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено. Такий висновок відповідає позиціям КАС у складі ВС у постанові від 26.06.2019 у справі №813/481/18, КАС у складі ВС у постанові від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20, та відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Щодо розміру витрат на правничу допомогу слід враховувати таке. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Також, в постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц, від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18 зроблено правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial