Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

18 листопада 2025 року позивач звернулася до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування на домоволодіння та земельну ділянку. В обґрунтування позову позивач зазначила, що [PERSON] та [PERSON] були її дідом та бабою. Все дитинство позивача бабуся проживала у будинку свого цивільного чоловіка, з яким проживала однією сім`єю. В той же час, будинок який належав бабусі [PERSON] на праві власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , постійно використовувався родиною позивача як дача. З вересня 2002 року (після смерті матері позивача) бабуся [PERSON] проживала разом з сім`єю у квартирі [ADDRESS] . [INFO] бабуся померла. Проживаючи в одній квартирі [ADDRESS] з 2002 року позивач та баба були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з будинку [ADDRESS] та земельної ділянки 0,10 га за вказаною адресою, з яких: 0,05 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,05 га для ведення особистого підсобного господарства. Зазначила, що спадкоємці першої черги та спадкоємці, які автоматично прийняли спадщину за спільним зареєстрованим місцем проживання разом із спадкодавцем: [PERSON] відсутні. Постановою від 15 листопада 2022 року виконуючої обов`язки завідувача Глобинської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки відсутні докази спільного проживання однією сім`єю. Оскільки вона та [PERSON] за її життя були зареєстровані за різними адресами місця проживання, хоча фактично проживали спільно. На підставі викладеного позивач прохала суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю з вересня 2002 року [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] в порядку спадкування право власності на: - житловий будинок, з господарськими будівлями: сарай, літня кухня та погріб, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 0,05 га, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 0,05 га, для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 19 листопада 2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу для виправлення недоліків позовної заяви десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали. 05 грудня 2025 року до суду надійшла заява про усунення недоліків. 09 грудня 2025 ухвалою судді позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою судді від 25 грудня 2025 року за клопотанням представника позивача у справі було замінено первісного відповідача виконавчий комітет Глобинської міської ради на належного відповідача Глобинську міську раду. Ухвалою судді від 11 лютого 2026 року було закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, позивач подала до суду заяву, у якій прохала проводити розгляд справи за її відсутності. Прохала задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, вказав, що заперечень щодо задоволення позову не мають. Свідок [PERSON] надала до суду письмові пояснення, у якому вказала, що їй знайома [PERSON] , так як вони проживали в одному будинку в сусідніх квартирах з дитинства за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є бабусею позивача, яка брала участь в житті [PERSON] та проживали з нею в одній квартирі з 2002 року по 2009 рік за адресою: [ADDRESS] та вели спільний побут. Коли [PERSON] померла, організацією поховання займалися позивач, її брат [PERSON] та чоловік [PERSON] . Свідок [PERSON] надала до суду письмові пояснення, де зазначила, що з позивачкою вона знайома, знає її з дитинства, оскільки, проживає з нею по сусідству за адресою: [ADDRESS] . Вказала, що також знає [PERSON] з 1962 року. Зазначила, що з 2002 року [PERSON] проживала разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , до моменту її смерті в 2009 році. Сім`я проживала разом в квартирі родини [PERSON] . Вели господарство, спільний побут. Коли бабуся позивачки померла, її похованням займалися онуки [PERSON] з чоловіком та брат [PERSON] . Вказала, що [PERSON] з 2002 року до смерті 2009 року проживала разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії № [NUMBER] виданого повторно 15 листопада 2022 року Глобинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.81). Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00023957581 від 17.09.2019 року (а.с.87). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 20 листопада 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області (а.с.112). [PERSON] та [PERSON] 05 вересня 2009 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Після укладення шлюбу прізвище дружини « [PERSON] » (а.с.80). Як вбачається з виписки з протоколу засідання виконавчого комітету Глобинської міської Ради народних депутатів від 15.12.1999 року, [PERSON] передали безкоштовно у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га за адресою: [ADDRESS] , у тому числі для обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,05 га за адресою: [ADDRESS] ; для ведення особистого підсобного господарства площею 0,05 га за адресою: [ADDRESS] (а.с.89). Відповідно до довідки виконавчого комітету Глобинської міської ради № 02.1-43/14 від 12.01.2026, домоволодінню [PERSON] присвоєна адреса: [ADDRESS] , згідного рішення виконавчого комітету Глобинської міської ради від 15.01.1988 року № 7 (а.с.149). Постановою державного нотаріуса Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори Скляр Е.А. від 15.11.2024 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з пропущеним нею шестимісячним строком для прийняття спадщини. Крім того, [PERSON] не надала доказів постійного проживання із спадкодавцем. У вказаній постанові також вказано, що відповідно до матеріалів спадкової справи № 19/2022, заведеною Глобинською державною нотаріальною конторою 05 жовтня 2022 року після померлої [INFO] [PERSON] в установлений законом строк, заяви не подавалися (а.с.59). Після встановлення зазначених обставин, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне. Згідно із частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За змістом статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У пункті 6 рішення від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. Відповідно п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на викладене, суд зазначає, що відсутність єдиного зареєстрованого місця проживання спадкоємця та спадкодавця не може бути доказом того, що останні не проживали постійно разом на момент смерті спадкодавця, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявницею та оцінені судом. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про наявність підстав для встановлення факту постійного спільного проживання однією сім`єю з вересня 2002 року [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як зазначено в ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України передбачено право пред`явлення позову про визнання права власності на майно, у разі, якщо це право оспорюється. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Як зазначено в п.1,3 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності та на підставі прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 182 ЦК України,право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Як вбачається з письмових матеріалів справи та виписки з протоколу засідання виконавчого комітету Глобинської міської Ради народних депутатів, домової книги для реєстрації громадян в будинку [ADDRESS] , померла [PERSON] на праві власності володіла житловим будинком з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набула право власності на земельні ділянки та житловий будинок. Позивач є спадкоємцем зазначеного майна за законом. Таким чином, на підставі викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved