Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство», третя особа первинна профспілкова організація ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Свої вимоги мотивує тим, що він, позивач, працював у ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» з 26.07.2023 року на посаді моториста-матроса плавскладу суден річкового транспортного флоту. Наказом ПрАТ «УДП» №471-П від 29.07.2024 року його було звільнено з займаної посади у зв`язку із скороченням посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України з 29.07.2024 року. Підставою для видання наказу про звільнення позивача слугував Наказ ПрАТ «УДП» від 05.04.2024 року №192-ОП «Про скорочення чисельності та штату працівників плавскладу ПрАТ «УДП». Позивач вважає, що Наказ ПрАТ «УДП» №471-П від 29.07.2024 року та його звільнення винесені/проведені з порушенням законодавства, мотивуючи це наступним. Як вбачається з тексту наказу про звільнення та з запису у трудовій книжці - позивача звільнено за «п.1 ст. 40 КЗпП України (у зв`язку із скороченням штатів)». Однак, зазначений в оспорюваному наказі пункт та стаття КЗпП України не відповідають діючому трудовому законодавству України, оскільки дана правова норма відсутня. Вищенаведене свідчить про звільнення позивача з займаної посади за неіснуючих у діючому трудовому законодавстві України підстав. Дане порушення є підставою для скасування поновлення позивача на роботі. Позивач є членом первинної профспілкової організації ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» (ППО ПрАТ «УДП»), яка, в свою чергу, є організаційною ланкою Профспілки робітників морського транспорту України (ПРМТУ). Первинна профспілкова організація за діючим законодавством мала бути безпосереднім учасником процедури масового вивільнення працівників з ПрАТ «УДП». Так, чинним законодавством України встановлено обов`язок роботодавця проводити консультації з профспілками, а також з первинними профспілковими організаціями, щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень. Консультації з розгляду означених можливостей керівництво ПрАТ УДП ні з ким не провело ані з первинною профспілковою організацією ПрАТ УДП, ані з Профспілкою робітників морського транспорту України (ПРМТУ). Таким чином, в діях відповідача при проведенні звільнень на підприємстві за Наказом ПрАТ «УДП» від 05.04.2024 року №192-ОП «Про скорочення чисельності та штату працівників плавскладу ПрАТ «УДП» вбачається порушення процедури масового звільнення працівників, в т.ч. вимог ч.2 ст.49-4 КЗпП України, ч.3 ст.22 Закону України Про професій спілки, їх права та гарантії діяльності, п.п.2 та 3 ч.3 ст.50 Закону України Про зайнятість населення», п.п. 2.20 та 2.22 Галузевої угоди, ст.11 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.21 Європейської соціальної хартії, що є підставою для поновлення Позивача на роботі. Позивач вважає, що його звільнення відбулося з недотриманням відповідачем процедури пропонування іншої роботи на підприємстві. При цьому, позивач звертає увагу, що процедура звільнення позивача була розпочата 15.04.2024 року (з дня вручення Повідомлення про заплановане звільнення), а список вільних вакансій на підприємстві під підпис було надано позивачу тільки в момент ознайомлення з наказом про звільнення. Вищенаведені обставини свідчать про порушення відповідачем ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України при вивільненні позивача, що є підставою для поновлення його на роботі. Також, позивач вважає, що його звільнення відбулося з недотримання відповідачем процедури вивчення та врахування переважного права на залишення на роботі. Ані позивачу, ані первинній профспілковій організації ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» не відомо про проведення відповідачем процедури вивчення переважного права, оскільки ніяких запрошень немає. Вищенаведені обставини свідчать про порушення відповідачем ст. 42, ч. 2 ст. 49-2 КЗпП України при вивільненні позивача, що є підставою для поновлення його на роботі. В разі поновлення на роботі за рішенням суду позивач має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення до дня винесення судом рішення про поновлення на роботі. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд поновити його, на посаді моториста-матроса плавскладу суден річкового транспортного флоту ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство», стягнути з ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» на його користь суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення до дня винесення судом рішення про поновлення на роботі. Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Пащенко Т.П. 02.09.2024 відкрито спрощене позовне провадження (а.с.31). В судове засідання сторони не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Позивач та його представник адвокат Тимофеєв Д.В., 02.06.2025 року підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача 02.06.2025 року позов не визнала в повному обсязі, просила відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві на позов від 23.09.2024 року, у додаткових поясненнях від 29.04.2024 року та від 28.02.2025 року. Згідно із відзивом від 23.09.2024 року ПрАТ «УДП» не погоджується із вимогами, викладеними у позовній заяві, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, просить суд прийняти цей відзив та відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. В силу статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, повідомляє державну службу зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Державна служба зайнятості інформує працівників про роботу в тій самій чи іншій місцевості за їх професіями, спеціальностями, кваліфікаціями, а у разі їх відсутності - здійснює підбір іншої роботи з урахуванням індивідуальних побажань і суспільних потреб. У разі потреби особу може бути направлено, за її згодою, на професійну перепідготовку або підвищення кваліфікації відповідно до законодавства. Таким чином, процедура скорочення працівника передбачає: 1. видання наказу про скорочення чисельності або штату працівників; 2. попередження працівника про наступне вивільнення, пропонування переведення на іншу роботу; 3. повідомлення державної служби зайнятості про масове вивільнення; 4. отримання згоди виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації на звільнення працівника (в силу приписів ч. 2 ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану норми статті 43 Кодексу законів про працю України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів). 5. вивільнення працівника. Так, ПрАТ «УДП» розпочало підготовку до процедури скорочення працівників плавскладу ще з лютого 2024 року. 26.02.2024 ПрАТ «УДП» було направлено лист до професійної спілки робітників морського транспорту України № 422/03-02.4/01 «Щодо надання інформації про заплановане скорочення чисельності та штату працівників плавскладу ПрАТ «УДП» з техніко-економічним обґрунтуванням визначення оптимальної чисельності працівників ПрАТ «УДП» (копія листа з додатком та додаються). Цим листом ПрАТ «УДП» повідомило профспілку про заплановані заходи зі звільнення плавскладу орієнтовно з 20.05.2024, а також про готовність ПрАТ «УДП» до проведення консультацій з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшенню несприятливих наслідків будь-яких звільнень. ПрАТ «УДП» скористалося своїм законним правом на встановлення такої чисельності працівників, яка є необхідною для відновлення рентабельності перевезень, а також підвищення конкурентоздатності ПрАТ «УДП» як міжнародного перевізника. Згідно зі штатним розписом працівників плавскладу ПрАТ «УДП» з 20.03.2024, затвердженим наказом ПрАТ «УДП» від 20.03.2024 року № 145-ОП, у плавскладі суден річкового транспортного флоту були наявні зокрема посади мотористів-матросів, одну з яких обіймав позивач. 21.03.2024 року відбулася робоча нарада керівництва ПрАТ «УДП» з питань оптимізації чисельності працівників плавскладу ПрАТ «УДП», на якій було вирішено розпочати процедуру скорочення чисельності та штату працівників плавскладу ПрАТ «УДП» згідно з чинним законодавством, у тому числі і щодо скорочення у плавскладі суден річкового транспортного флоту 27 штатних одиниць мотористів-матросів з окладами в розмірі 11000,00 грн. Листом від 05.04.2024 № 745/01-06/01 «Щодо надання інформації про заплановане скорочення чисельності працівників плавскладу ПрАТ «УДП» відповідач повідомив третю особу про те, що орієнтовно з 8 липня 2024 року заплановано провести скорочення незадіяного в перевезенні штатного плавскладу з можливістю переведення працівників на контрактну форму зайнятості з відповідним обґрунтуванням. Аналогічний лист від 05.04.2024 року № 746/01-06/01 «Щодо надання інформації про заплановане скорочення чисельності працівників плавскладу ПрАТ «УДП» був направлений до Незалежної Дунайської профспілки працівників водного транспорту «Справедливість». Згідно з підпунктом 16 пункту 1.1.5 наказу від 05.04.2024 № 192-ОП «Про скорочення чисельності та штату працівників плавскладу ПрАТ «УДП» (зі змінами, внесеними наказом ПрАТ «УДП» від 03.05.2024 року № 251-ОП») з 26 липня 2024 року скорочено 27 штатних одиниць мотористів-матросів плавскладу суден річкового транспортного флоту з окладами в розмірі 11000,00 грн. Тобто ПрАТ «УДП» відповідно до вимог трудового законодавства після ретельного аналізу штатного розпису та залучення працівників до здійснення річкових та морських перевезень видало наказ про скорочення чисельності або штату працівників плавскладу ПрАТ «УДП», який є чинним та не скасованим. 17 квітня 2024 року були проведені консультації ППО ПрАТ «УДП» та ПрАТ «УДП», під час яких були присутні 6 представників роботодавця, а також 6 представників ППО ПрАТ «УДП» - членів профспілки (Анатолій Ніколаєв, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ). Таким чином, відповідач завчасно повідомив усі необхідні профспілкові організації про заплановане скорочення працівників плавскладу ПрАТ «УДП» та у встановленому законом порядку провів консультації з третьою особою. 24 квітня 2024 року позивач одержав повідомлення про заплановане звільнення від 15.04.2024 № 752-ВКЕ ДКЕ із переліком вакантних посад станом на 24.04.2024 року у кількості35 посад. Наказом ПрАТ «УДП» від 19.04.2024 № 109 «Про створення комісії з розгляду питань щодо скорочення чисельності працівників плавскладу ПрАТ «УДП» було створено комісію з розгляду питань щодо скорочення чисельності працівників ПрАТ «УДП» у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці. 25.04.2024 року до професійної спілки робітників морського транспорту України повторно було направлено лист щодо надання інформації про заплановане скорочення чисельності та штату працівників ПрАТ «УДП» за вих. № 877/01-06.2/06. 14.05.2024 року відповідачем до Ізмаїльської філії Одеського обласного центру зайнятості за вх. № 711/03-07 було подано звітність «Інформація про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці». Під час засідання комісії з розгляду питань щодо скорочення чисельності працівників ПрАТ «УДП» 28.05.2024 було затверджено Методику оцінювання працівників плавскладу для забезпечення скорочення їх чисельності, що викладена у Протоколі № 1 комісії з розгляду питань щодо скорочення чисельності працівників плавскладу ПрАТ «УДП» від 28.05.2024 року. 06.06. 2024 року комісією з розгляду питань щодо скорочення чисельності працівників плавскладу ПрАТ «УДП» були досліджені списки працівників плавскладу ПрАТ «УДП» для визначення переважного права працівників на залишення на роботі під час реалізації наказу від 05.04.2024 року № 192-ОП «Про скорочення чисельності та штату працівників плавскладу ПрАТ «УДП» зі змінами. Так, підпунктом 2 пункту 1.9 протоколу № 3 було визначено, що під час дослідження додатку № 9 до протоколу № 3 було виявлено, що: 20 із 62 мотористів-матросів плавскладу суден річкового транспортного флоту з окладами в розмірі 11000,00 грн., серед яких є і [PERSON] , мають найменшу кількість днів у рейсі у 2023 році; 24 із 62 мотористів-матросів плавскладу суден річкового транспортного флоту з окладами в розмірі 11000,00 грн., серед яких є і [PERSON] , за безперервним стажем роботи в пароплавстві мають найменший стаж (у позивача 11 місяців 0 днів). Таким чином, комісією після аналізу інформації про кожного з мотористів-матросів плавскладу суден річкового транспортного флоту з окладами в розмірі 11000,00 грн. було прийнято рішення про переважне залишення на роботі 35 працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, до списку яких позивач не потрапив. Тому 29.07.2024 року ПрАТ «УДП» було видано наказ № 471-П «Про звільнення [PERSON] », яким позивача було звільнено з посади моториста-матроса плавскладу суден річкового транспортного флоту у зв`язку зі скороченням посади згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України 29.07.2024 року. Із зазначеним наказом, а також із переліком вакантних посад у ПрАТ «УДП» станом на 29.07.2024 позивач ознайомитись відмовився у присутності 3 свідків, про що було складено акт № 9 від 29.07.2024 року. З огляду на вищенаведене, алгоритм звільнення [PERSON] був чітко дотриманий ПрАТ «УДП», а тому посилання позивача на недодержання відповідачем вимог трудового законодавства при його звільненні є безпідставними. В силу частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Натомість у позовній заяві Позивачем висловлені лише припущення, які спростовуються вищенаведеними обставинами, підтвердженими доданими до відзиву доказами. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача вважає позовні вимоги про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу як похідну безпідставними та незаконними, у зв`язку з чим просить суд у задоволенні позову [PERSON] відмовити (а.с.34-41). 29.10.2024 року представник відповідача надав додаткові пояснення у справі, в яких вказав, що 28.10.2024 року представник позивача просив долучити до матеріалів справи документи з Одеського обласного центру зайнятості щодо переліку вакансій Госпрозрахункового відокремленого структурного підрозділу «Кілійський суднобудівельносудноремонтний завод» (далі - ГВСП «КСБСРЗ»). Посади не були запропоновані позивачу, оскільки вони були тимчасовими, і передбачали виконання робіт у місті Кілія, у відповідача був відсутній досвід роботи електрозварювальником, також він не проходив навчання з безпечних методів і прийомів роботи, та посади не є рівнозначними скороченій посаді. Крім того, позивачу пропонувались посади водія автотранспортних засобів та сторожа посту охорони б/в «Восток», але згоди на переведення на них позивач не надав.Крім того, з травня 2022 року в результаті набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав працівників» почала діяти нова редакція статті 22 КЗпП України, частина перша якої передбачає, що власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, має право вільного вибору серед кандидатів на зайняття робочого місця (посади). Таким чином, незважаючи на назву закону, законодавцем було кардинально змінено підхід до правовідносин між працівником та роботодавцем під час укладення, зміни та припинення трудового договору в результаті усунення необґрунтованої переваги працівників за ст. 49-2 КЗпП України, що часто призводила до зловживання останніми своїми трудовими правами. Підтвердив зміну такого підходу і Верховний Суд в своїх останніх правових позиціях. Так, зокрема, Верховний Суд у постанові від 17 січня 2024 року у справі N 359/5703/21 (провадження N 61-12872св23) погодився з висновками апеляційного суду, що доводи представника позивача про те, що працівник має право подати заяву протягом усього строку до дати звільнення, а тому позивач не був зобов`язаний подавати таку заяву завчасно, свідчать про незацікавленість працівника на залишення на роботі та про формальне дотримання ним вимог трудового законодавства. У пункті 84 постанови Верховний Суд звернув увагу на те, що реалізуючи права і виконуючи обов`язки, суб`єкти трудових правовідносин зобов`язані утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди працівнику, роботодавцю, довкіллю або державі. Не допускаються дії працівника чи роботодавця, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні трудових прав працівник і роботодавець повинні додержуватися моральних засад суспільства. Не допускається використання наданих трудових прав та виконання обов`язків на підставі зловживання. Під зловживанням трудовим правом для сторін трудових відносин варто розуміти особливу недобросовісну поведінку, пов`язану з навмисним створенням для працівника та (або) роботодавця ситуації правової невизначеності за межами права, з порушенням принципів справедливості, розумності та сумлінності, для досягнення своєї незаконної прихованої мети, як правило, з використанням дефектів трудового та іншого законодавства (прогалини, колізії, оціночні категорії і тому подібне) (пункт 85 постанови ВС). За результатами розгляду справи Верховний Суд визнав, що апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивач, будучи обізнаним з датою майбутнього звільнення та зі списком вакантних посад, протягом двох місяців не виявляв жодного бажання на зайняття однієї із вакантних посад, не подавав відповідні заяви, не проявляв зацікавленості в залишенні на роботі, не з`ясовував кваліфікаційні вимоги, посадові обов`язки та інші важливі обставини для прийняття як ним рішення про його відповідність певним посадам, так і відповідачем про можливість зайняття ним таких посад, подав заяву поштою 06.04.2021 року, розуміючи, що вона буде доставлена не раніше 07.04.2021 року, тим самим унеможливлюючи не тільки розгляд його заяви тимчасовою комісією, а і взагалі отримання роботодавцем такої заяви до дати звільнення позивача, чим порушив принцип добросовісності в трудовому праві. Позивач протягом двох місяців не виявляв жодного бажання на зайняття однієї із вакантних посад, не подавав відповідні заяви, не відповідав на надіслані переліки вакантних посад, не проявляв жодної зацікавленості в залишенні на роботі, не з`ясовував кваліфікаційні вимоги, посадові обов`язки та інші важливі обставини для прийняття як ним рішення про його відповідність певним посадам, так і відповідачем про можливість зайняття ним таких посад. Тому в діях позивача вбачаються ознаки недобросовісності сторони трудових відносин. 28.02.2025 року представник відповідача надав додаткові пояснення у справі, в яких вказав, що [PERSON] з 26.07.2023 року перебував на посаді моториста-матроса т/х " [PERSON] ", та стаж його роботи в ПрАТ "УДП", як і загальний трудовий стаж, склав 11 місяців. Позивач в роботі керувався робочою інструкцією моториста-матроса річкового транспортного судна № Б/К-1-07-РФ-13. Наказом від 13.09.2023 року № 607-ОП «Про організацію та оплату праці членів екіпажів річкових транспортних суден типів «Рига, Иваново», «Запорожье», «Капитан Антипов», «Сергей Авдеенков»», до якого в подальшому неодноразово вносилися зміни (у тому числі наказом від 03.05.2024 року за № 254-ОП), було затверджено та введено в дію штатні розписи річкових транспортних суден різних типів. У додатку 3 до наказу від 03.05.2024 за № 254-ОП, зокрема, було визначено розміри посадових окладів мотористів-матросів річкового транспортного флоту на т/х «Валерій Кидик», за яким був закріплений позивач. А в додатку 4 до цього наказу у прим. 6 до строки «Моторист-матрос» з окладом 10400,00 грн. зазначено, що ця посада вводиться у разі наявності кандидата на посаду моториста-матроса з метою стажування, підвищення кваліфікації, освоєння навиків роботи на суднах типу «Капітан Антипов». Аналогічні примітки містилися у додатку 3 до наказу від 13.09.2023 року № 607-ОП. Крім того, у штатних розписах, які є додатками до наказу від 13.09.2023 № 607-ОП, передбачалося збільшення розміру посадового окладу залежно від режиму плавання (А1, А2, В), а заробітна плата моряків під час експлуатації судна та під час перебування судна в ремонті не відрізнялася. Таким чином, розбіжність у сумах посадового окладу мотористів-матросів пояснюється різними режимами праці відповідних працівників (а.с.191-192 т.1). Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання сповіщений належним чином. 24.02.2025 року надав суду пояснення (а.с.183-184 т.1), в яких вказав, що первинна профспілкова організація Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» погоджується з доводами, викладеними у позовні заяві та вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Дійсно, в наказі про звільнення позивача зазначена неіснуюча правова норма «п.1 ст.40 КЗпП України». При цьому, це не помилка чи описка, це системне нехтування з боку відповідача діючого трудового законодавства України в оформленні кадрової документації. Так, неіснуюча правова норма «п.1 ст.40 КЗпП України» як підстава про звільнення зазначена: в наказі ПрАТ «УДП» №192-ОП від 05.04.2024 року «Про скорочення чисельності та штату плавскладу» ПрАТ «УДП», наказі ПрАТ «УДП» №491-П від 29.07.2014 року «Про звільнення [PERSON] », трудовій книжці позивача. Єдиний документ, де вірно зазначено це у Повідомленні про заплановане звільнення позивача №752 від 15.04.2024 року.Щодо процедури вивчення та врахування переважного права зазначив, що ППО ПрАТ «УДІ», як представнику трудового колективу ПрАТ «УДП», нічого не відомо про проведення відповідачем процедури вивчення та врахування переважного права при скороченні чисельності та штату плавскладу ПрАТ «УДП». Про створення відповідачем відповідної Комісії та про її роботу ППО ПрАТ «УДП» також не повідомлялася. Щодо визначення переважного права при скороченні 27 штатних одиниць за посадою моторист-матрос річкового транспортного флоту (п. 2 ч. 1.9 Протоколу N?3 від 06.06.2024 року) відносно позивача зазначено, що «найменшу кількість днів у рейсах мають: ... [PERSON] ». Таким чином, можливо зробити припущення, що «кількість відпрацьованих днів у рейсах» це є порівнювана відповідачем кваліфікація або продуктивність праці, хоча безпосередньо про це у ч. 1.9 Протоколу N?3 від 06.06.2024 року нічого не зазначено. При цьому слід зазначити, що «кількість відпрацьованих днів у рейсах» позивача не є підтвердженням рівня кваліфікації чи продуктивності праці працівника в розумінні ст. 42 КЗпП України. Відповідно до ст. 29 КЗпП України робоче місце визначається роботодавцем. Так, робоче місце на конкретному судні мотористу-матросу визначає безпосередньо сам роботодавець (відповідач) та власним наказом закріплює моториста-матроса за цим судном. Також безпосередньо відповідач визначає яке судно і де працює (перебуває в рейсі), або перебуває у відстої, або перебуває в ремонті, тощо. Оскільки перебування працівника на тому чи іншому судні цілком залежить від відповідача, то і перебування працівника у рейсах також залежить від відповідача, і не може бути критерієм оцінки індивідуальних якостей конкретного працівника, таких як кваліфікація чи продуктивність праці. Окремо представник звернув увагу на наступне. До відзиву на позовну заяву відповідачем додано копію Протоколу N? 1 Комісії з розгляду питань щодо скорочення чисельності працівників плавскладу ПрАт «УДП» від 28 травня 2024 року, яким затверджено Методику оцінювання працівників плавскладу для забезпечення скорочення їх чисельності. Даною Методикою визначено критерії «продуктивності праці», серед яких відсутній таких критерій, як «кількість відпрацьованих днів у рейсах». Таким чином, вивчення та врахування переважного права відносно позивача відбулося з порушенням ст. 42 К3пП України, що є підставою для поновлення позивача на роботі. Щодо процедури пропонування іншої роботи вказав, що матеріали справи містять копії форм N?3-ПН, які були подані відповідачем до центрів зайнятості, і які підтверджують наявність вакантних посад на підприємстві в процесі проведення процедури звільнення позивача. Зазначені у формах N?3-ПН вакансії не пропонувалися позивачу, оскільки вони відсутні у Списках переліку вакантних посад станом на 24.04.2024 року та станом на 29.07.2024 року (з якими позивач ознайомився під підпис). Таким чином, відповідачем порушено ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України при проведенні процедури звільнення позивача, що є окремою підставою для поновлення позивача на роботі. Статтею 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Права на розгляд справи судом протягом розумного строку належать як позивачу, так і відповідачу. Частиною 4 статті 10 ЦПК України визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади. З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у як найшвидшому вирішені справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, викладення правової позиції сторін у заявах по суті справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та інших учасників справи. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. В судовому засіданні встановлено, що наказом ПрАТ «УДП» №471-П від 29.07.2024 року [PERSON] було звільнено з займаної посади у зв`язку із скороченням посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України з 29.07.2024 року. Підставою для видання наказу про звільнення позивача слугував Наказ ПрАТ «УДП» від 05.04.2024 року №192-ОП «Про скорочення чисельності та штату працівників плавскладу ПрАТ «УДП» (а.с.12 т.1). 15.04.2024 року за №752-ВКЕ ДКЕ мотористу-матросу плавскладу суден річкового транспортного флоту [PERSON] було направлено повідомлення про заплановане вивільнення з переліком вакантних посад у ПрАТ «УДП» станом на 24.04.2024 року та на 29.07.2024, яке [PERSON] отримав під підпис. (а.с. 13, 44-47, 48-51 т.1). Наказом №251-ОП від 03.05.2024 року «Про внесення змін до наказу ПрАТ «УДП» від 05.04.2024 року №192-ОП «Про скорочення чисельності та штату працівників плавскладу ПрАТ «УДП» внесено зміни до вказаного наказу з метою дотримання встановлених законодавством термінів під час масового скорочення з подальшим вивільненням працівників плавскладу та недопущення порушень вимог чинного законодавства про працю, з урахуванням службового листа директора департаменту управління персоналом Мироненко Антоніни від 30.04.2024 року №СЛ/61/01-06 (а.с. 20 т.1). 05.04.2024 року ПрАТ «УДП» видано наказ №192-ОП «Про скорочення чисельності та штату працівників плавскладу ПрАТ «УДП» з метою досягнення високих економічних показників, забезпечення ефективності використання коштів, підвищення продуктивності роботи ПрАТ «УДП»,

Outcome: approved