Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

05.06.2025 року через систему «Електронний суд» до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат - Нагорний Олександр Володимирович, заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява обґрунтована тим, що 23.04.2025 року [PERSON] звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». ЇЇ заяву по принципу екстериторіальності направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. На адресу надійшло рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №262440028714 від 29.04.2025 року, відповідно до якого, [PERSON] було відмовлено в зарахуванні періоду її трудової діяльності, що підтверджується записами у вказаній трудовій книжці, до її страхового стажу, через що вона не має можливості оформити пенсійну виплату. Відмова мотивована тим, що запис про зміну прізвища в трудовій книзі було внесено роботодавцем без зазначення дати видачі свідоцтва про шлюб. На теперішній час надати засвідчені належним чином докази про укладення нею шлюбу та зміну прізвища заявник не має можливості, оскільки шлюб було зареєстровано на території Республіки Білорусь, з якою на теперішній час в України відсутні будь-які дипломатичні відносини. Також, оскільки шлюб було зареєстровано за кордоном, у органах ДРАЦС України [PERSON] не має можливості отримати відповідні підтвердження щодо укладення/розірвання нею шлюбу і зміни прізвища. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.06.1965, виданого ЗАГС м. Гомель, БССР прізвище, ім`я та по батькові заявниці зазначено російською мовою як « [PERSON] ». Відповідно до атестату про середню освіту прізвище, ім`я та по батькові заявниці зазначено російською мовою як « [PERSON] ». У відповідності до трудової книжки серії [NUMBER] від 04.07.1983, дівоче прізвище заявниці визначено на російській мові як « [PERSON] ». В подальшому це прізвище закреслено та зазначено її прізвище після укладення шлюбу « [PERSON] ». В трудовій книжці міститься запис про те, що прізвище змінено на підставі свідоцтва про шлюб, дата видачі якого не зазначена. Згідно диплому про здобутті освіти серії [NUMBER] прізвище, ім`я та по батькові заявниці зазначено російською мовою як « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження її доньки [PERSON] серії [NUMBER] від 20.12.1989, виданого ЗАГС м. Гомель, Республіка Білорусь прізвище, ім`я та по батькові заявниці зазначено російською мовою як « [PERSON] ». Заявниця з приводу зміни прізвища з [PERSON] на [PERSON] пояснює наступне: 29.04.1988 року між нею та [PERSON] в м. Гомель, БССР було укладено шлюб. Відповідно до Жовтневого відділу реєстрації актів громадського стану м. Маріуполь Донецької області, зроблено актовий запис про розірвання шлюбу №499 від 20.07.1996 року. Після реєстрації розірвання шлюбу заявниці присвоєно прізвище « [PERSON] ». В паспорті громадянина України, виданого Жовтневим РВ Маріупольського РУ МВС України в Донецькій області прізвище, ім`я та по батькові заявниці визначено як « [PERSON] ». Відповідно до виданої заявниці довідки №3004-5002216444 від 07.10.2022 року, вона є внутрішньо переміщена особа, у зв`язку зі збройною агресією російської федерації на територіальну цілісність України. Надати свідоцтво про шлюб заявниця не має можливості, оскільки у зв`язку з окупацією російськими військами м. Маріуполь воно було знищене під обстрілами, копії також не залишилось. Встановлення факту належності заявниці трудової книжки необхідно їй для зарахування періоду страхового стажу для призначення пенсії. Як зазначалось вище, надати засвідчені належним чином докази про укладення заявницею шлюбу та зміну прізвища вона не має можливості, оскільки шлюб було зареєстровано в м. Гомель на території БССР, з якою на теперішній час в України відсутні будь-які дипломатичні відносини. Також, оскільки шлюб було зареєстровано за кордоном, то у органах ДРАЦС України [PERSON] не має можливості отримати відповідні підтвердження щодо укладення нею шлюбу і зміни прізвища. 05.06.2025 року в порядку автоматизованого розподілу справ між суддями матеріали цивільної справи передані на розгляд судді Коваленко І.В. 13 червня 2025 року, на звернення суду Єдиного державного демографічного реєстру отримана інформація про те, що місце проживання заявника [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16.06.2025 року витребувано з Міністерства соціальної політики відомості з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб інформацію (персональні дані) про взятих на облік осіб, які переміщуються з районів проведення воєнних (бойових) дій, щодо [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 01.12.2025 року (вх.№ЕП-13744) з Міністерства соціальної політики України надійшли відомості з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб станом на 21.11.2025 року про те, що [PERSON] , [INFO] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . У період з 01.12.2025 року по 09.12.2025 року включно головуючий суддя Коваленко І.В. перебувала на лікарняному. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10.12.2025 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення. Представники Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві не скористались своїм правом подати письмові пояснення щодо заяви. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала та просила задовольнити. Інші учасники справи, належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав. За даними копії свідоцтва про народження [NUMBER] (заповненого російською мовою) « [PERSON] » народилася [INFO] . Відповідно до атестату про середню освіту прізвище, ім`я та по батькові заявниці зазначено російською мовою як « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження доньки заявниці - [PERSON] серії [NUMBER] від 20.12.1989, виданого ЗАГС м. Гомель, Республіка Білорусь прізвище, ім`я та по батькові заявниці зазначено російською мовою як « [PERSON] ». Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №262440028714 від 29.04.2025 року, відповідно до якого, [PERSON] було відмовлено в зарахуванні періоду її трудової діяльності, що підтверджується записами у вказаній трудовій книжці, до її страхового стажу, через що вона не має можливості оформити пенсійну виплату. Відмова мотивована тим, що запис про зміну прізвища в трудовій книзі було внесено роботодавцем без зазначення дати видачі свідоцтва про шлюб. Згідно диплому про здобуття освіти серії [NUMBER] прізвище, ім`я та по батькові заявниці зазначено російською мовою як « [PERSON] ». Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] , яка заповнена 04.07.1983, вона видана на ім`я (російською мовою) « [PERSON] », [INFO] . В подальшому прізвище « [PERSON] » закреслено та зазначено її прізвище після укладення шлюбу « [PERSON] ». В трудовій книжці міститься запис про те, що прізвище змінено на підставі свідоцтва про шлюб, дата видачі якого не зазначена. Заявниця з приводу зміни прізвища з [PERSON] на [PERSON] пояснює наступне: 29.04.1988 року між нею та [PERSON] в м. Гомель, БССР було укладено шлюб. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 20.07.1996 року, шлюб між (заповненого російською мовою) « [PERSON] та [PERSON] » розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу заявниці присвоєно прізвище « [PERSON] ». В паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого Жовтневим РВ Маріупольського РУ МВС України в Донецькій області 23.01.2002 року, прізвище, ім`я та по батькові заявниці визначено як « [PERSON] ». Відповідно до виданої заявниці довідки №3004-5002216444 від 07.10.2022 року, вона є внутрішньо переміщена особа. Надати свідоцтво про шлюб заявниця не має можливості, оскільки у зв`язку з окупацією російськими військами м. Маріуполь воно було знищене під обстрілами, копії також не залишилось. Згідно з копії картки платника податків щодо державної реєстрації фізичних осіб- платників податків [NUMBER] від 10.01.2007 року убачається, що картка видана [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Разом з тим суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а можливість внести зміни в документи в позасудовому порядку не можливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. На переконання суду, наданими доказами у сукупності та співставленням даних заявника [PERSON] доведено, що трудова книжка серії [NUMBER] , яка заповнена 04.07.1983 року на ім`я (російською мовою) « [PERSON] » з подальшим здійсненням зміни прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » на підставі копії свідоцтва про шлюб без зазначення дати його видачі належить заявниці. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що обставини викладені в заяві знайшли своє підтвердження, заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved