Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. 06.01.2026 представник позивача звернулась до суду з вказаною позовною заявою та просила стягнути з відповідача заборгованість за спожиту послугу з постачання теплової енергії, інфляційні втрати, 3% річних та пеню, а всього 12696,96 грн, а також судовий збір. Позов обґрунтовано обставинами: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» за специфікою своєї виробничої діяльності надає послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії населенню (споживачам), в тому числі відповідачу за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 5 Типового договору про надання послуги з постачання теплової енергії, обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з: обсягу теплової енергії та опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається: з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення приймається як частка від загального обсягу теплової енергії, спожитої на опалення будівлі для індивідуального теплового пункту без регулювання за погодними умовами 15% та розподіляється між усіма споживачами будівлі (Розділ V п.1,2 Методики №315). З 01.01.2022 внесено зміни до Методики №315 та відповідно до Розділу IV п. 8 Методики №315, який визначає обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку, що складає для 1-5 поверхової будівлі/будинку 25%. Факт поставки теплової енергії у період з 01.11.2021 по 30.06.2025 підтверджується актами подачі та припинення подачі теплоносія на житловий будинок [ADDRESS] . Відповідачем за адресою: [ADDRESS] було спожито теплову енергію на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення на загальну суму 10 336,34 грн. Внаслідок порушення вимог законодавства боржнику нараховані інфляційні втрати у сумі 1544,11 грн, 3% річних 371,34 грн, пеня у розмірі 445,16 грн. Позиція відповідача У встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк від відповідача не надходило ні відзиву на позовну заяву, ні заперечень. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 06.01.2026 позовна заява надійшла до суду разом із клопотанням про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. 28.01.2026 судом отримано інформацію з Реєстру територіальної громади, однак остання є неповною. 29.01.2026 судом отримано інформацію про останнє відоме зареєстроване місце проживання з Єдиного державного демографічного реєстру. 30.01.2026 ухвалою судді провадження у справі було відкрито, постановлено розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідача викликати через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Інших заяв, клопотань від сторін до суду не надходило. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Зміст позовних вимог полягає у стягненні з відповідача заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання споживачем зобов`язань зі сплати наданих комунальних послуг. Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» надає послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії населенню (споживачам). Судом встановлено, що [PERSON] мав зареєстроване місце проживання за адресою виникнення заборгованості: [ADDRESS] з 11.05.2006 по 13.06.2025. Відповідачу відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Позивачем як виконавцем послуги з постачання теплової енергії, з 01.10.2021 на своєму офіційному сайті https://tec.dp.ua було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Протягом 30 днів з дня опублікування Типового договору, на адресу АТ «Криворізька теплоцентраль» не надходило документів про рішення власників багатоквартирного будинку [ADDRESS] про обрання моделі договірних відносин, з 01.11.2021 між позивачем та відповідачем фактично укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Позивачем відповідно до тарифів на теплову енергію постачалася теплова енергія до житла відповідача, однак останній вчасно та в повному обсязі оплату за надані послуги не здійснював, внаслідок чого виникла заборгованість. Факт поставки теплової енергії у період з 01.11.2021 по 30.06.2025 підтверджується актами подачі та припинення подачі теплоносія на житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 21-28). Подача та припинення подачі теплоносія здійснювалось на виконання рішень виконкому Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону. Обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315. Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал) (п. 11 Типового договору). Обсяг теплової енергії, витрачений на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будівлі, визначається як частка від загального обсягу споживання енергії на опалення будівлі. Для триповерхової будівлі за адресою: [ADDRESS] частка складає 16% (Розділ ІІІ п. 2 Методики №315). Відповідно до Акта введення в експлуатацію вузла обліку теплової енергії від 02.06.2020, в результаті технічного огляду вузла обліку теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , з 02.06.2020 теплопостачальна організація дозволяє експлуатацію систем теплопостачання з відповідними приладами обліку- тепловодолічильник ультразвуковий Ергомера-125.АА зав № 8769. Свідоцтво про повірку законодавчого регульованого засобу вимірювальної техніки чинне до 16.03.2024. Актами з 01.11.2021 по 30.06.2025 помісячно були зафіксовані показники лічильника. Відповідно до детального розрахунку заборгованості за період з 01.11.2021 по 30.06.2025 за вказаною адресою нараховано 10336,34 грн. За цей період споживачем оплати не проводились. Внаслідок порушення відповідачем вимог чинного законодавства позивачем за період з 01.11.2021 по 30.06.2025 здійснено нарахування: інфляційних втрат в розмірі 1544,11 грн; 3% річних в розмірі 371,34 грн; пені в розмірі 445,16 грн. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду повідомлені належним чином. Від представника позивача разом з позовом надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання не з`являлась, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток та ухвали про відкриття провадження за адресою реєстрації, проте вказані поштові відправлення повернулись з довідками відділення ПАТ «Укрпошта» з приміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, відповідач викликався через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Тому суд вважає, що відповідач відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України про розгляд справи повідомлений належним чином. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлялась належним чином, відзив на позовну заяву не подала та не повідомила причини його неподання, а також те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 цього Закону, індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Пунктами 1, 5 ч. 2 ст. 7 зазначеного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст. 611-612 Цивільного кодексу України). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. V. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. На підставі ст.ст.12, 13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830 (далі - Правила), Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 22.11.2018 року № 315, якою встановлено порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами. Положеннями частини першої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Пунктом 35 Розділу «Порядок оплати послуг» Правил визначено, що розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Встановлено, що позивач свої обов`язки з постачання теплової енергії виконував, доводи позивача щодо розміру заборгованості нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними. Водночас суд не погоджується з нарахуванням заборгованості поза строком дії свідоцтва про повірку вузла обліку, тобто після 16.03.2024. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного та надзвичайного стану» від 07.04.2023 № 440, позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану, чинні: на територіях, тимчасово окупованих Російською Федерацією, на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на відповідних територіях; на територіях активних бойових дій протягом шести місяців з дати завершення бойових дій на таких територіях відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством розвитку громад та територій (далі - перелік); на територіях можливих бойових дій протягом шести місяців з дати припинення можливості бойових дій на таких територіях відповідно до переліку. Подання на повірку лічильників води, газу, електроенергії, теплолічильників на території України, крім територій, зазначених у пунктах 1 і 2 цієї постанови, забезпечується протягом трьох місяців після закінчення опалювального періоду. Суд не може брати до уваги розрахунок заборгованості, проведений на основі показань лічильника, строк повірки якого закінчився. А відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме підлягає стягненню заборгованість за період з 01.11.2021 по 01.03.2024 у розмірі 6891,78 грн, інфляційні витрати у розмірі 1315,97 грн, 3% річних у розмірі 313,43 грн та пеня у розмірі 379,47 грн. Щодо розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 3028 грн підтверджується платіжною інструкцією № 15008 від 19.12.2025. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково на суму 8900,65 грн стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2119,60 грн, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позов заявлено на суму 12696,96 грн, а задоволено 8900,65 грн, тобто на 83% (8900,65 х 100 % /12696,96 = 70 %). За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 2119,60 грн судового збору (3028 х 70 %/100%). На підставі викладеного та

Outcome: partial