Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Адвокат Маслова В.Л., діючи в інтересах [PERSON] , звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на день її смерті, тобто на [INFO] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування пред`явлених вимог зазначила, що [PERSON] з 06 березня 1988 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . [INFO] померла дружина заявника [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] заявник [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, інших спадкоємців немає. [PERSON] 22 січня 2026 року звернувся до державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори у Дніпропетровській області Грабевник О.В. (надалі за текстом нотаріус), із заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої дружини. Розглянувши заяву [PERSON] , нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з тим, що ним був пропущений шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини та у зв`язку з відсутністю доказів постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. При цьому нотаріусом було запропоновано заявникові звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання спадкоємця [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , про що видала постанову. На момент своєї смерті, [PERSON] значилася зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті своєї дружини та по теперішній час, заявник [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Однак, разом з тим, з моменту реєстрації шлюбу, тобто з 06.03.1988 року і до моменту смерті [PERSON] , [PERSON] постійно проживав разом з дружиною у належній їй на праві власності квартирі за адресою: [ADDRESS] , як подружжя були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, а після її смерті поховав її. Факт постійного проживання подружжя [PERSON] та [PERSON] разом по день смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , можуть підтвердити свідки [PERSON] та [PERSON] , заява про виклик яких додається до заяви. Узв`язку з повномасштабним вторгненням рф на територію України, заявник, внаслідок активних бойових дій у м. Торецьку Донецької області, виїхав спочатку до міста Харкова, а пізніше до міста Кривого Рогу, де і у лютому 2025 року був взятий на облік внутрішньо переміщеної особи, а саме: за фактичним місцем проживання/перебування: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 10.02.2025р. № 1242-5003605679. Для реалізації [PERSON] права на спадкування після смерті дружини [PERSON] , останньому необхідно встановити факт його постійного проживання зі спадкодавицею [PERSON] на час відкриття спадщинипісля її смерті, який у позасудовому порядку встановити неможливо, у зв`язку з чим [PERSON] змушений звернутися до суду з даною заявою. Ухвалою суду від 03.02.2026 року заяву прийнято до розгляду з відкриттям окремого провадження. Витребувано у державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори у Дніпропетровській області Грабевник Олени Віталіївни (місцезнаходження: 50036, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Льотчиків, 36 А) завірену належним чином копію спадкової справи, що була відкрита після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Представник заявника у судовому засіданні зміст поданої заяви та пред`явлені вимоги підтримала повністю. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу без їх участі. Свідок [PERSON] у судовому засідання надав показання, з яких вбачається, що він був знайомий як із заявником, так і з його померлою дружиною [PERSON] , так як мешкав з ними поряд у м. Торецьку, у сусідньому будинку. Оскільки був пенсіонером з 2011 року, то дуже часто сидів на лавочці у дворі та бачив заявника та його дружину. Йому відомо, що вони мешкали у квартирі [PERSON] , а після повномасштабного вторгненням рф на територію України, він у березні виїхав з м. Торецька зі своєю сім`єю. Потім по телефону, він, свідок, дізнався від заявника, що його дружина померла, а потім і він виїхав до м. Кривого Рогу. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала показання, з яких вбачається, що вона знає заявника, а також була знайома з його дружиною [PERSON] , оскільки мешкала у м. Торецьку та працювала у магазині, а потім на ринку, де скуплялися подружжя [PERSON] та [PERSON] . Їй відомо, що вони мешкали у квартирі [PERSON] до часу смерті останньої. Вона, свідок, була присутня на похоронах [PERSON] , яка хворіла та [PERSON] виконував усі обов`язки по господарству. Їй відомо, що поховання [PERSON] здійснив [PERSON] , який пізніше, у 2024 році також встиг встановити пам`ятник на могилі дружини, а потім виїхав у зв`язку з окупацією м. Торецька. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] з 06 березня 1988 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 06.03.1988 року міськвідділом ЗАГС Дзержинського райвиконкому Донецької області(а.с15). [INFO] померла дружина заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 06.06.2022 року Торецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)(а.с. 16). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 16.06.1994р. відділом приватизації державного житлового фонду УЖКГ в/о «Дзержинськвугілля», реєстраційним посвідченням від 15.07.1994р., свідоцтвом про право власності на спадщину за законом від 22.10.2009р., витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25396280 від 24.02.2010р., свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 04.02.2010р., витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25396282 від 24.02.2010(а.с19-29). Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] . Відомості про наявність інших спадкоємців, які б фактично прийняли спадщину та/або могли претендувати на неї, відсутні (а.с.41-55). 22 січня 2026 року заявник [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини [PERSON] (а.с.41). Постановою державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори у Дніпропетровській області Грабевник О.В. від 22.01.2026 року заявникові було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з тим, що ним був пропущений шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини та у зв`язку з відсутністю доказів постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. При цьому нотаріусом було запропоновано заявникові звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання спадкоємця [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , про що видала постанову (а.с. 17). Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт постійного проживання заявника [PERSON] та його дружини [PERSON] на час її смерті, тобто станом на [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Надаючи оцінку таким доводам представника заявника та перевіряючи обґрунтованість заявлених ним вимог, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У п.5 ч.2 вказаної норми передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень, щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цивільних справ встановлені цим розділом. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; установлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Відповідно ст.1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди вправі розглядати справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Перелічені вище докази підтверджують факт прийняття заявником спадщини в силу вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України, відповідно до якої спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що встановлення вказаного факту необхідно заявникові для належної реалізації спадкових прав після смерті дружини [PERSON] , встановити даний факт в позасудовому порядку неможливо, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог із встановленням факту проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] на день її смерті, тобто на [INFO] за адресою: [ADDRESS] , який знайшов своє підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами в їх сукупності та має для заявника істотне юридичне значення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч.7 ст.294 ЦПК України, у зв`язку з цим понесені заявником витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved