Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.05.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір №101588156, за умовами якого відповідач отримав 5000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені договором. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, надавши йому, визначені договором кредитні кошти, однак відповідач свої зобов`язання по погашенню кредиту належним чином не виконував. 29.08.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" укладено договір відступлення прав вимог №104-МЛ/Т, згідно з яким право вимоги за договором №101588156 перейшло до позивача і станом на дату відступлення права вимоги заборгованість [PERSON] складала 19600 грн., з яких: 5000 грн. тіло кредиту, 14100 грн. заборгованість за сумою відсотків, 500 грн. заборгованість за комісією. Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 09 лютого 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, з невідомих суду на те причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив. 27.05.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №101588156 (індивідуальна частина). Відповідно до умов договору, ТОВ «Мілоан» зобов`язується надати відповідачу кредит в розмірі 5000 грн. (п.1.2). Строк кредиту - 105 днів з 27.05.2023 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів (п.1.3). Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 11.06.2023 (рекомендована дата платежу) (п.1.3.1). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 09.09.2023 (дата остаточного погашення заборгованості) (п.1.3.2). Комісія за надання кредиту становить 500 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.1.5.1). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 750 грн., які нараховуються за ставкою 1 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом пільгового періоду (п.1.5.2). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 13500 грн., які нараховуються за ставкою 3 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п.1.5.3). Процентна ставка фіксована (п.1.6). Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти № [NUMBER] (п.2.1). В п.2.3 договору сторони визначили порядок пролонгації договору та пільгового періоду. Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 Договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається товариством електронним повідомленням (sms) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Після укладення цей договір надсилається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті. Згідно з пп. 6.3 Договору, приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) та підтверджує, зокрема, що: він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил. Згідно із довідкою про ідентифікацію №б/н від 10.09.2025 ТОВ «Мілоан», [PERSON] , з якимю укладено договір про споживчий кредит №101588156 від 27.05.2023, ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт (договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором R29697, час відправлення ідентифікатора 27.05.2023 17:56:07, номер телефону на який було відправлено ідентифікатор +380958290155. Відповідно до додатку №1 до договору про споживчий кредит №101588156 від 27.05.2023, який є графіком платежів, зазначено дату платежу 09.09.2023 та суму до сплати: кредит 5000,00 грн.; комісія за надання кредиту 500,00 грн.; проценти 14250 грн. Згідно із платіжним дорученням №65501301 від 27.05.2023 ТОВ «Мілоан» перерахувало [PERSON] на картку № [NUMBER] грошові кошти, згідно із договором №101588156, у сумі 5000 грн. 29 серпня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 104-МЛ/Т, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №101588156 від 27.05.2023 року, що був укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Відповідно до Акта прийому-передачі Реєстру боржників від 29 серпня 2023 року за Договором відступлення прав вимоги № 104-МЛ/Т від 29 серпня 2023 року клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників. З витягу із Реєстру боржників до договору факторингу № 104-МЛ/Т від 29 серпня 2023 року вбачається, що ТОВ «Мілоан» передало, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло право вимоги за кредитним договором №101588156 від 27.05.2023 року на суму 17950 грн, з яких: 5000 грн - залишок по тілу кредиту; 12450 грн - залишок по відсотках; 500 грн - залишок по комісії. Згідно із випискою з особового рахунку за Кредитним договором №101588156 від 27.05.2023 яка складена представником позивача, заборгованість [PERSON] становить: прострочене тіло 5000,00 грн.; прострочені відсотки 14100 грн.; заборгованість за комісіями 500 грн., всього 19600 грн. Станом на 05.01.2026 заборгованість не погашена. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №101588156 від 27.05.2023 у період з 30.08.2023 по 09.09.2023 заборогованість [PERSON] становить 19450 грн. з яких: 5000 грн. тіло кредиту, 13950 грн. відсотки за користування кредитом, 500 грн. комісія. Претензією за вих. № 22967635/2872 від 29.12.2025 року позивач повідомив [PERSON] про відступлення права вимоги та направив вимогу про сплату боргу, яка залишилася без відповіді. З відповіді АТ «Універсал Банк» від 15.02.2026 на запит суду вбачається, що за період з 27.05.2023 по 01.06.2023 на платіжну картку № [NUMBER] було зараховано у сумі 5000 грн.. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В силу вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Положеннями ч. 2 статті 1054 ЦК Українивстановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як вбачається із матеріалів справи відповідачем [PERSON] підписано договір про споживчий кредит за №101588156, шляхом підписання вказаних документів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором R29697. В силу вимог ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створенням електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Таким чином, на підставі укладеного між сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору. В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Вищенаведене свідчить про належне укладення кредитного договору, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. Отже, між сторонами досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] у встановленому законом порядку укладено електронний договір про споживчий кредит за №101588156 від 27.05.2023 року. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В силу вимог ст. 610 ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з вимогами ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов`язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов`язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою. В силу вимог ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з вимогами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. З матеріалів справи встановлено, що 27.05.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит за №101588156, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн, шляхом перерахування кредитних коштів на його платіжну картку. Разом з тим, відповідач [PERSON] належним чином не виконав умов вказаного кредитного договору, допустив виникнення заборгованості та у встановлений строк коштів не повернув. Від ТОВ «Мілоан» до позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до боржника [PERSON] згідно договору про споживчий кредит за №101588156 від 27.05.2023 року, на підставі договору відступлення прав вимоги за №104-МЛ/Т від 29.08.2023 року та реєстру боржників до вказаного договору. Докази про те, що такий договір визнаний недійсним чи його дійсність оспорюється в судовому провадженні суду не надані. Згідно виписки з особового рахунку, наданої позивачем, заборгованість [PERSON] за кредитним договором за №101588156 від 27.05.2023 року станом на 05.01.2026 року становить 19600 грн, з яких: 5000 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту, 14100 грн. прострочена заборгованість за відсотками, 500 грн. прострочена заборгованість за комісією. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №101588156 від 27.05.2023 у період з 30.08.2023 по 09.09.2023 заборогованість [PERSON] становить 19450 грн. з яких: 5000 грн. тіло кредиту, 13950 грн. відсотки за користування кредитом, 500 грн. комісія. Згідно Договору про споживчий кредит №101588156 проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 750 грн., які нараховуються за ставкою 1 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом пільгового періоду (п.1.5.2). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 13500 грн., які нараховуються за ставкою 3 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п.1.5.3). Процентна ставка фіксована (п.1.6). Судом проведено свій розрахунок заборгованості за нарахованими відсотками за період з 28.05.2023 по 09.09.2023 (період зазначений позивачем), який розраховується наступним чином: за період з 28.05.2023 по 11.06.2023 (включно) 750 грн (5000*1%*15 днів); за період з 12.06.2023 по 09.09.2023 (включно) 13500 грн (5000*3%*90 днів); Таким чином, сума процентів за користування кредитом становить 14250 грн (750+13500). Відтак, враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що позов у частині стягнення із відповідача заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом слід задовольнити на суму 14100 грн. в межах заявлених позовних вимог. Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитними договорами №101588156 від 27.05.2023 в установлені договором строки, позивач набув право вимоги до відповідача згідно з договором факторингу № 104-МЛ/Т від 29.08.2023, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути заборгованість у розмірі 19100 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5000 грн, заборгованість за нарахованими процентами - 14100 грн. Вирішуючи питання стягнення комісії у розмірі 500 грн., суд виходить із такого. Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 06.11.2023 по справі №204/224/21 викладено правові висновки, що оскільки в кредитному договорі не зазначено та не надано доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг Кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які фінансовою установою встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Також Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Відповідно до розрахунку за обслуговування та управління кредитом нараховувалася комісія в розмірі 500 грн. Разом із тим, у кредитному договорі позивач не зазначив та не надав доказів наявності переліку додаткових та супутніх послуг Кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням кредиту, які надаються відповідачу за які встановлена комісія за надання та обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), тому, суд вважає, що положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію є нікчемними відповідно до частини першої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Тому, в задоволенні позовних вимог про стягнення комісії слід відмовити. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. необхідно зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Також, у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). За умовами ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» у зв`язку з розглядом в суді цієї справи, було надано до суду: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2093, ордер на надання правничої допомоги серії ВС №1408806, договір про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025, акт надання послуг №Д/9142 від 12.11.2025, детальний опис надання послуг до Акту №Д/13162 від 05.01.2026 року за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, детальний опис наданих послуг. Зваживши ступінь складності справи та надані представником позивача докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, час та зусилля, витрачені на надання правової допомоги поза судовим засіданням, враховуючи принцип співмірності суд вважає, що на користь позивача з відповідача слід стягнути суму витрат на правову допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 7795,92 грн. (19100 х 8000/19600). Крім того, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2594,48 гривень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (19100*2662,40/19600). На підставі наведеного та

Outcome: partial