Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просила шлюб, зареєстрований 24 листопада 2001 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1555, розірвати. Позивач у позові зазначає, що в результаті довгострокових непорозумінь спільне життя подружжя стало неможливе, як наслідок вони з відповідачем з січня 2025 року не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети , а тому їхній шлюб носить формальний характер. Позивачка вважає, що примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам подружжя, тому просила не застосовувати заходів примирення, оскільки всі заходи примирення подружжям були використані безрезультатно. Від шлюбу мають сина [PERSON] . Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 16 лютого 2026 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.124). Відповідач [PERSON] надіслав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає (а.с.23). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що видане 24 листопада 2001 року Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис № 1555, вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 24 листопада 2001 року (а.с.13). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.12). Встановлено, що сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечував проти його розірвання, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, тому він підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує наступне. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки відповідач визнав позов до першого судового засідання, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 665 грн. 60 коп. Решту 50 відсотків сплаченого судового збору у сумі 665 грн. 60 коп. повернути позивачу.

Outcome: approved