Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

До Заводського районного суду міста Кам`янського звернулось Акціонерне товариство «Сенс банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено Угоду про надання споживчого кредиту № 491038063 від 20.10.2020 року в письмовій формі. Оскільки відповідач зобов`язання за договором не виконує, станом на 27.05.2025 року виникла заборгованість у сумі 53 810,84 гривень, з яких: 28 380,67 гривень заборгованість за тілом кредиту; 25 430,17 гривень заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. В зв`язку із невиконанням Позичальником своїх зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, Позивач просить стягнути суму заборгованості з Позичальника в судовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2025 року головуючою суддею визначено суддю Подкопаєву І.А.. Ухвалою від 25.08.2025 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Учасникам справи встановлені строки для подання заяв по суті справи, а також заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. В судові засідання, призначені на 23.09.2025, 27.10.2025, 25.11.2025, 03.02.2026, учасники справи не з`явились, відомості про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи в матеріалах справи відсутні. В судове засідання, призначене на 06.03.2026, учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи та/або заяв про оголошення перерви на адресу суду не надходило, про причини неявки суд не повідомили. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заяв чи клопотань від нього на адресу суду не надходило. Ухвалою від 06.03.2026 року вирішено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою, внесеною до протоколу судового засідання 06.03.2026, суд постановив перейти до стадії ухвалення рішення та призначив проголошення рішення суду на 13.03.2026 о 15:30 годині. Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини справи та визначив відповідно до них правовідносини, що виникли між сторонами. 20.10.2020 [PERSON] звернувся до АТ «Альфа Банк» з офертою на укладення Угоди про надання кредиту № 491038063, якою пропонував укласти Угоду про надання споживчого кредиту на наступних умовах: сума кредиту 40901,84 грн, процентна ставка 39,9 %, строк кредиту 36 місяців, дата повернення кредиту 21.10.2023 року (а.с. 36). 20.10.2020 року [PERSON] підписав із Акціонерним товариством «Альфа - банк» Анкету - Заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», відповідно до якої йому відкрито поточний рахунок, надано кредит на придбання товару/здійснення платежу/ оплату послуг у сумі 40 901,84 грн, строку кредитування 36 місяців, процентна ставка (фіксована) 39,90 % на рік (а.с. 36, зворотній бік). Відповідно до Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, що є Додатком № 1 до Угоди про надання кредиту № 491038063 від 20.10.2020, строк кредитування з 20.10.2020 по 21.10.2023, сума кредиту 40 901,84 гривень, проценти за користування кредитом 29 852,76 гривень, реальна річна процентна ставка 48,07 %, загальна вартість кредиту 70 754,6 гривень (а.с. 37). Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кошти в розмірі 40 901,84 гривень, що підтверджується Меморіальним ордером № 861070 від 21.10.2020 (а.с. 43). Згідно з наданою суду випискою по особовому рахунку за період з 20.10.2020 по 27.05.2025 відповідач частково здійснював погашення кредиту на загальну суму 31 446,63 гривень, з яких: тіло кредиту 12 521,17 гривень, відсотки 18 925,46 гривень (а.с. 22 - 35). З наданого позивачем Розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 27.05.2025 року [PERSON] має заборгованість у сумі 53 810,84 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту у сумі 28 380,67 грн; нараховані проценти за користування кредитними коштами за період з 20.10.2020 по 21.05.2024 25 430,17 грн (а.с. 41). Акціонерне товариство «Альфа Банк» змінило найменування на Акціонерне товариство «Сенс Банк», що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 22.08.2023 (а.с. 7 13), Витягом з державного реєстру банків (а.с. 14). Аналіз фактичних обставин справи свідчить, що між сторонами виник спір щодо неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором, а тому до спірних відносин застосуванню підлягають норми матеріального права, зокрема Розділу І, ІІ та Глава 71 Підрозділу 1 Розділу ІІІ Книги п`ятої ЦК України. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України). Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15.11.2016 року та Закон України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII від 12.05.1991 року (в частині, що не суперечить Закону України № 1734-VIII). Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з вимогами частини другої статті 1054 ЦК України відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частина друга статті 1046 ЦК України). Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору і його умови. Факт укладення кредитного договору (позики) не може бути встановлено судом без встановлення факту перерахування грошових коштів позичальнику. Встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту перерахування коштів на рахунок боржника слугує додатковим підтвердженням факту укладення кредитного договору. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 09 серпня 2023 року у справі № 755/16831/19 (провадження № 61-17567св21). Відповідно до вимог частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постановах Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18, від 23 червня 2020 року у справі № 536/1841/15-ц. Кредитний договір № 491038063 від 20.10.2020 року укладений між сторонами в письмовій формі шляхом його підписання власноручними підписами сторін, що відповідає вимогам, передбаченим статтями 207, 208, 1055 Цивільного кодексу України, відповідач отримав суму кредиту, а тому в нього виник обов`язок з повернення отриманих за кредитним договором коштів у розмірі та на умовах встановлених договором, а також процентів за користування ними. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Графіком платежів до Кредитного договору визначена періодичність, сума погашення та черговість оплати Позичальником заборгованості за кредитним договором, що включає погашення заборгованості за тілом кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами. Суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення основного боргу за тілом кредиту у сумі 28 380,67 грн є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Щодо нарахування та стягнення заборгованості за процентами за користування кредитними коштами в сумі 25 430,17 грн, суд виходить із такого. Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, просив стягнути заборгованість за відсотками у сумі 25 430,17 грн., які були нараховані за період з 20.10.2020 по 21.05.2024. Одночасно з тим, як вбачається з матеріалів справи кредитний договір укладено на період з 20.10.2023 строком на 36 місяців, зі строком повернення кредиту 21.10.2023. Відповідно до Розрахунку заборгованості за період з 20.10.2020 по 21.10.2023 розмір заборгованості за відсотками в межах строку кредитування становить 37 770,25 гривень, Позичальник сплатив в рахунок погашення відсотків за користування кредитними коштами 18 925,46 грн. Відтак, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення суми заборгованості за процентами за користування кредитом підлягають частковому задоволенню, а саме в межах строку кредитування за період з 20.10.2020 по 21.10.2023 у сумі 18 844,79 грн (37 770,25 грн - 18 925,46 грн). У задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами за період з 22.10.2023 року по 21.05.2024 року слід відмовити, оскільки нарахування таких процентів проведено поза межами встановленого договором строку кредитування. Відповідно до частин першої, третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, встановивши фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами, визначивши спірні правовідносини та норми права, що підлягають застосуванню до них, перевіривши розрахунок заборгованості дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість у сумі 47 225,46 гривень, з яких сума заборгованості за тілом кредиту 28 380,67 грн, проценти за користування кредитними коштами 18 844,79 грн, що становить 87,76 % пред`явлених позовних вимог (47 225,46 грн / 53 810,84 грн х 100 %). Відповідно до пункту 4 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позовних вимог частково з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення витрати зі сплати судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у сумі 2 125,90 грн. (2 422,40 грн х 87,76 %).

Outcome: partial