Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивача посилалася на те, що [INFO] померла його бабуся, [PERSON] . На день її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з частки житлового будинку [ADDRESS] , яка залишила на його ім`я заповіт на частку житлового будинку. 16.09.2025 року до державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначене майно звернулася його мати на підставі довіреності, але постановою нотаріуса від 16.09.2025 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилося після смерті [PERSON] через пропуск строку на прийняття спадщини. Причинами пропуску строку на прийняття спадщини є те, що він вважав, що наявність на його ім`я заповіту від бабусі позбавляє обов`язку звернутися до нотаріуса в шестимісячний термін, який передбачений чинним законодавством. Провадження у справі відкрито 03.10.2025. Ухвалою від 05.11.2025 закрито підготовче провадження та призначений судовий розгляд справи. Ухвалою від 26.11.2025 судом постановлено повернутися до стадії підготовчого провадження по справі, залучено до участі у справі як співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою від 19.01.2026 закрито підготовче провадження та призначений судовий розгляд справи. Представник позивача у судовому засіданні на задоволенні заявлених вимог наполягала з підстав, заявлених у позові. Додатково зазначила, що позивач близько семи років проживає у Росії і не має можливості приїхати та захищати свої майнові права на території України. Представник відповідача Верхівцевської міської ради Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, надав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив розглядати справу без його участі та прийняти законне та обґрунтоване рішення на розсуд суду. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки не вбачає поважності причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини. Юридична необізнаність не може вважатися поважною причиною пропуску строку, крім того, спірний будинок належав чоловіку померлої [PERSON] , який помер вже після смерті дружини. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Вислухавши представників сторін, дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 05.12.2022, копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , копією свідоцтва про народження матері позивача [PERSON] серії [NUMBER] та її свідоцтвом про укладення шлюбу з [PERSON] . Згідно заповіту, посвідченого державним нотаріусом П`ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Бутовою А.Г. 20.03.1998 року за реєстровим № 3-1466, [PERSON] належну їй частку житлового будинку [ADDRESS] заповідала позивачеві. 16.09.2025 Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 129/2025, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 82556399 від 16.09.2025. Листом виконавчого комітету Верхівцевської міської ради від 08.09.2025 державному нотаріусу було повідомлено, що померла на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею був зареєстрований [PERSON] , який був знятий з реєстрації 21.01.2025 у зв`язку зі смертю. Згідно копії Договору купівлі-продажу від 11.02.1998, зареєстрованого в реєстрі за № 136, спірний житловий будинок було придбано [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 16.09.2025 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Статтею 1217 Цивільного кодексу України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Частинами 1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Аналіз означених норм матеріального права з призми встановлених судом обставин справи дає підстави суду для висновку, що позивач як онук спадкодавця, який протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, є таким, який не прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Частиною 3 ст.1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Водночас, аналіз диспозиції ч.3 ст.1272 ЦК України дає підстави для висновку, що правила цієї норми матеріального права щодо надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Ані Цивільний кодекс України, ані інші нормативно-правові акти не визначають конкретного переліку причин, які є поважними для пропуску строку для прийняття спадщини, у разі встановлення яких суд може визначити спадкоємцю додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, поняття «поважні причини» у контексті застосування судом положень ч.3 ст.1272 ЦК України є оціночним поняттям, що підлягає оцінці судом під час розгляду кожної справи. У п.49-50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 в справі №686/5757/23 (провадження № 14-50цс24) наведено орієнтовний перелік як поважних, так і неповажних причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини, у разі встановлення судом яких відповідно може бути визначений спадкоємцю додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини або має бути відмовлено у визначені такого строку. Поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Як встановлено судом, обставиною, що на переконання позивача та представника позивача, зумовила пропущення [PERSON] строку на прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] є те, що він вважав, що наявність заповіту позбавляє його обов`язку звертатися до нотаріуса в шестимісячний термін. Однак така обставина не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини в розумінні ч.3 ст.1272 ЦК України на що неодноразово звертав увагу Верховний Суд, зокрема і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 в справі №686/5757/23 (провадження № 14-50цс24). Посилання представника позивача на те, що позивач близько семи років проживає на території РФ та не мав можливості прибути в Україну, не може бути визнано поважною причиною пропуску строку, оскільки на території України проживає мати позивача, якій останнім було надано довіреність на представлення його інтересів. Водночас зазначена довіреність видана лише 24.03.2025 році, а отже протягом тривалого часу позивач не вживав належних заходів для реалізації свого права. Крім того, навіть після видачі довіреності у березні 2025 року представник позивача [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини лише у вересні 2025 року. Інших причин, які, на переконання позивача, є поважними і стали підставою для неподання ним вчасно заяви до нотаріуса про прийняття спадщини ані в позовній заяві, ані в судовому засіданні, суду не повідомлено, тому суд немає процесуальної можливості їх проаналізувати і надати їм правову оцінку з призми критерію поважності та вимог, передбачених ст.1272 ЦК України. У цьому контексті суд звертає увагу учасників справи, що в п.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 зроблено правовий висновок, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини може бути визнано порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є нелегітимним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою. За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed