Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять: - встановити факт постійного проживання однією сім`єю позивачів зі своїм зятем [PERSON] , [INFO] та померлим [INFO] , впродовж не менше ніж п`яти років до часу відкриття спадщини, після смерті [PERSON] ; - визнати позивачів спадкоємцями четвертої черги після смерті [PERSON] ; - надати позивачам право на спадкування після смерті [PERSON] ; - стягнути з відповідача на користь позивачів судові витрати. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що спадкодавець [PERSON] за життя, 09.08.2003, уклав шлюб з - [PERSON] . [PERSON] є донькою [PERSON] та рідньою сестрою [PERSON] , [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, після чого [PERSON] переїхав на проживання в житловий будинок [ADDRESS] , який належав [PERSON] . В даному будинку спадкодавець [PERSON] був зареєстрований та проживав разом з позивачами, підтримували тісні родинні стосунки, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, купували продукти, разом харчувалися, допомагали один одному в житті та побуті, спільними коштами оплачували комунальні послуги, однією родиною проводили всі свята. У 2016 році [PERSON] тяжко захворів та був госпіталізований до лікарні, де він проходив стаціонарне лікування. Йому був поставлений діагноз гострий інфаркт міокарда. На протязі всього періоду лікування в стаціонарі, позивачі чутливо дбали про хворого, за власні кошти купували всі необхідні ліки, дорогі уколи, приносили в лікарню відповідне дієтичне харчування. Після проходження лікування та виписки з лікарні, позивачі перевезли [PERSON] до себе додому за адресою: [ADDRESS] , де всі разом залишилися проживати та, у зв`язку з різким погіршення стану здоров`я [PERSON] , останній довгий період часу не міг сам себе обходити, фактично був у безпорадному стані. Догляд за ним здійснювали позивачі [PERSON] , [PERSON] та їхня мама [PERSON] . Фактично позивачі забезпечували хворого [PERSON] відповідними ліками, які купували за власні грошові кошти, забезпечували хворого відповідним дієтичним харчуванням. В такий спосіб, як зазначають позивачі, останні протягом тривалого часу опікувалися, матеріально забезпечували, надавали всіляку іншу допомогу хворому [PERSON] , який в силу тяжкої хвороби певний час фактично був у безпорадному стані. Після проходження лікування, [PERSON] було присвоєно 3-ю групу інвалідності. В подальшому, спадкодавець [PERSON] разом з позивачами [PERSON] та [PERSON] , у 2017 році знялися з реєстрації в житловому будинку [ADDRESS] та разом зареєструвалися в житловому будинку [ADDRESS] . Після зміни реєстрації позивачі і надалі проживали з хворим [PERSON] однією сім`єю, в житловому будинку [ADDRESS] , оскільки останній не міг залишатися сам без стороннього нагляду. Позивачі вели спільне господарство, та надавали [PERSON] необхідну допомогу, були пов?язані спільним побутом. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] , приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Катюхою О.В., за заявою спадкоємця [PERSON] була заведена спадкова справа № 19/25 у спадковому реєстрі за номером 73947086. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] входить 47/100 частини житлового будинку [ADDRESS] , який спадкодавець [PERSON] отримав у спадок після смерті своєї дружини [PERSON] , який остання набула за життя згідно договору дарування від 03.09.2009, посвідченого Житомирського міського нотаріального округу Катюхою О.В. та належав їй на праві особистої приватної власності. Відповідач не визнає того факту, що позивачі прийняли спадщину фактичними діями, не визнає, що позивачі опікувалися спадкодавцем [PERSON] , надавали останньому матеріальну моральну допомогу, в той час коли спадкодавець потребував такої допомоги в зв`язку з тяжкою хворобою, а відтак не визнає за позивачами права на спадкування, як за спадкоємцями в порядку ст. 1264, 1259 ЦК України, у зв`язку з чим між сторонами існує спір про право. Ухвалою суду від 03.07.2025 відмовлено позивачам у задоволенні заяви про забезпечення позову. Ухвалою суду від 08.07.2025 позовну заяву залишено без руху (а.с. 52). Ухвалою суду від 16.07.2025 у справі відкрито загальне позовне провадження (а.с. 62). 05.09.2025 судом отримано відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 77-79). В обґрунтування відзиву зазначив, що посилання позивачів на спільне проживання разом із спадкодавцем не менш як п?ять років до дня відкриття спадщини, наявність між ними спільного бюджету - не відповідає дійсності та не підтверджено жодним доказом. Відповідно до вимог Указу Президента Україні від 24.02.2022 N?64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» рядового [PERSON] визнано таким, що 25.02.2022 прибув до військової частини [NUMBER] та зараховано в списки особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення, на продовольче забезпечення з 25.02.2022. З початку повномасштабного вторгнення російської федерації (далі рф) на територію України та до дня своєї смерті [PERSON] перебував у лавах Зборойних Сил України, приїздив у відпустки до своєї дружини - [PERSON] , з якою проживав, починаючи з 2018 року за адресою: [ADDRESS] , вів з нею спільне господарство та мав спільний бюджет. Починаючи з 2009 року по 2022 рік (до дня повномасштабного вторгнення рф на територію України) [PERSON] постійно працював водієм вантажівки за кордоном. Відповідач не може заперечити ту обставину, що його син завжди допомагав родині [PERSON] та мав гарні стосунки із колишньою тещею - [PERSON] , але це не надає правових підстав для встановлення факту щодо спільного проживання разом із померлим спадкодавцем не менш як п?ять років до часу відкриття спадщини та надання права на спадкування. Позивачі, звертаючись до суду з даним позовом, не повідомили про загибель [PERSON] на війні, під час виконання бойового завдання, не повідомили про наявність у нього дружини - [PERSON] , яка постійно проживала разом з ним, завжди його підтримувала та врешті-решт здійснила його поховання. Так, сповіщенням сім?ї №1122 від 05.01.2025 дружину [PERSON] - [PERSON] , було сповіщено, що старший сержант [PERSON] , [INFO] , технік 2-ї стрілецької роти військової частини [NUMBER] , помер [INFO] . Спадкоємцями за законом першої черги спадкування після смерті спадкодавця, які в установленому законом порядку спадщину прийняли є батько померлого - [PERSON] та його дружина [PERSON] . Інших осіб, які мають право на спадкування після смерті [PERSON] не має. Відповідно, [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Катюхи О.В. із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . В період з 24.02.2022 і до смерті спадкодавець перебував на військовій службі, 30.08.2024 - укладено шлюб із [PERSON] . Позовна вимога про надання відповідачам право на спадкування після смерті померлого [INFO] [PERSON] без заявленої зміни черговості за ст. 1259 ЦК України є безпідставною, позивачі не заявляють й не доводять підстав для зміни черговості спадкування. Ухвалою суду від 16.10.2025 залучено до участі у даній справі [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Катюхи О.В. належним чином завірену копію спадкової справи №19/25, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 95). 04.12.2025 від третьої особи [PERSON] надійшли письмові пояснення, в яких остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 119). В обґрунтування таких письмових пояснень [PERSON] посилалась на ідентичні обставини, якими обґрунтований відзив на позовну заяву [PERSON] . Ухвалою суду від 06.01.2026 витребувано у Комунального підприємства «Лікарня №1» Житомирської міської ради виписку та медичну інформацію із історії хвороби [PERSON] (а.с. 160). 05.03.2026 позивачами подано до суду заяву, у якій останні просили, крім раніше зазначених позовних вимог, змінити їм черговість одержання права на спадкування з четвертої черги на першу чергу спадкування за законом (а.с. 167-171). Крім цього, 05.03.2026 представником позивачів подано клопотання про витребування доказів, в якому останній просив витребувати у КП «Лікарня №2 ім. В.П. Павлусенка» Житомирської міської ради виписку та медичну інформацію із історії хвороби покійного [PERSON] (а.с. 172-174). В судовому засіданні 05.03.2026 протокольною ухвалою відмовлено в прийнятті уточнених позовних вимог, та у задоволенні клопотання про витребування доказів. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. [PERSON] пояснила, що має законне право на спадкування майна її померлої доньки. Квартиру [ADDRESS] , [PERSON] разом зі своїм чоловіком подарували в якості весільного подарунку доньці [PERSON] в день весілля. Згодом [PERSON] та донька [PERSON] вирішили продати вказану квартиру, а за отримані від такого продажу кошти, ними була придбано інше житло за адресою: [ADDRESS] . Донька померла, після її смерті в спадщину вступив [PERSON] . Протягом 5 років до початку повномасштабного вторгнення рф на територію України [PERSON] працював водієм-далекобійником, проте його постійним та єдиним місцем проживання була адреса: [ADDRESS] . Пояснила, що знайома з [PERSON] , оскільки [PERSON] приводив останню додому до позивача з метою познайомити їх між собою. Коштів, які отримував [PERSON] за кордном, вистачало останньому для повного самостійного забезпечення власних потреб. Після інфаркту [PERSON] не міг самостійно себе обслуговувати протягом шести місяців, у зв`язку з чим [PERSON] надавала йому сторонню допомогу. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог. Пояснив, що надані позивачем [PERSON] та її представником [PERSON] пояснення не відповідають дійсності. Його син [PERSON] після отримання інфаркту у 2015 році перебував у лікарні трохи більше тижня, після чого декілька днів побувши вдома, почав працювати водієм. Під час перебування сина у лікарні [PERSON] також відвідував [PERSON] . [PERSON] та його син [PERSON] допомагали один одному батько купив сину автомобіль з метою отримання прибутку, а син допомагав батьку будувати будинок за адресою: [ADDRESS] . Також повідомив, що його син одружився з [PERSON] у 2024 році, однак з 2018 року останні проживали разом у цивільному шлюбі. Представник [PERSON] адвокат Демчик Н.О., зазначила, що позивачами жодним чином не доведено підстав для задоволення позову, вимоги про зміну черговості одержання спадщини не заявлено, встановлення факту проживання однією сім"єю не створює юридичних наслідків для позивачів, позовні вимоги є необґрунтованими та не доведеними, тому просила відмовити у їх задоволенні. Третя особа [PERSON] пояснила, що з 2019 року вела спільне господарство з [PERSON] , проживали разом за адресою: [ADDRESS] . Останній дійсно дуже добре відносився до позивачки [PERSON] , привозив їй продукти харчування, коли приїзжав востаннє дав 5000, 00 грн. Просила відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] та [PERSON] є її племінниками, [PERSON] є її рідною сестрою, [PERSON] сват її сестри, [PERSON] не знає. Пояснила, що місцем реєстрації [PERSON] з 1999 року був приватний будинок [PERSON] . Після смерті племінниці [PERSON] , [PERSON] постійно проживав у [PERSON] , потребував сторонньої допомоги після хвороби. Зазначила, що в подальшому [PERSON] сторонньої допомоги не потребував, проходив військову службу. Відносини між відповідачем та його сином були поганими. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її колишній зять, [PERSON] сваха. Зазначила, що на момент початку війни [PERSON] міг сам себе обслуговувати та не потребував сторонньої допомоги. Зі слів позивача свідку відомо, що [PERSON] проживав разом з позивачами, [PERSON] постійно турбувалася про нього готувала їжу, прала речі. Востаннє бачила [PERSON] 20.01.2024. Свідок [PERSON] пояснила, що є невісткою позивача [PERSON] . Знає [PERSON] з 1999 року, відколи останній зустрічався з [PERSON] . Останні 5 років, з яких 3 роки перебував на військові службі, [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] , вів спільне господарство з позивачами. Завдяки допомозі [PERSON] стан здоров`я [PERSON] після інфаркту стабілізувався. Відносини між відповідачем та його сином були поганими. Після смерті [PERSON] будинок по [ADDRESS] був переоформлений на [PERSON] . Останній, працюючи за кордоном, допомагав [PERSON] , інколи давав кошти. Під час перебування [PERSON] за кордоном його пенсійна картка була у [PERSON] , яка мала можливість знімати з неї кошти, однак на власні потреби таких коштів не витрачала, передавала їх [PERSON] . Виконуючи приписи ч. 1 ст. 264, ч. 4 ст. 265 ЦПК України та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеними учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено права позивачів, за захистом яких вони звернулась до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] (а.с. 37). 09.08.2003 відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, актовий запис №1208, після реєстрації якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 38). На підставі договору дарування від 03.09.2009, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Катюхою О.В., [PERSON] набула право власності на ідеальної частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 34-35). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 39). Державним нотаріусом Другої Житомирської державної нотаріальної контори Брох А.А. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, з якого вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її чоловік [PERSON] , [INFO] , спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з 47/100 частин житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 32). Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 81). Відповідно до вимог Указу Президента Україні від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» рядового [PERSON] визнано таким, що 25.02.2022 прибув до військової частини [NUMBER] та зараховано в списки особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення, на продовольче забезпечення з 25.02.2022 (а.с. 82). 31.08.2024 Овідіопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №87 (а.с. 84). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 80). Сповіщенням сім`ї №1122 від 05.01.2025 [PERSON] сповіщено про те, що старший сержант [PERSON] , помер [INFO] , перебуваючи на передовій хірургічній групі поблизу населеного пункту Приморське Запорізької області. Згідно бойового розпорядження, 03.01.2025, старший сержант [PERSON] в складі бойової групи прямував до місця виконання бойового завдання та відчув різке погіршення стану здоров`я, втратив свідомість та в непритомному стані був евакуйований до передової хірургічної групи для проведення подальших реанімаційних дій, однак надана медична допомога та проведені реанімаційні заходи результату не дали (а.с. 83). 15.04.2025 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Катюхою О.В. заведено спадкову справу №19/2025 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 98-109). Заяви про прийняття спадщини до майна померлого [PERSON] подали батько [PERSON] та дружина [PERSON] . У відповідь на запит нотаріуса про реєстрацію місця проживання [PERSON] управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради повідомило, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровано місце проживання з 29.01.2016 [PERSON] , [INFO] (а.с.с 105). У матеріалах спадкової справи також міститься заява [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в якій останні просили зупинити вчинення нотаріальної дії видачу свідоцтв спадкоємцям [PERSON] про право на спадщину, не вчиняти інших нотаріальних дій у спадковій справі №19/2025 (а.с. 109). На виконання вимог ухвали суду від 06.01.2026 про витребування доказів КП «Лікарня №1» Житомирської міської ради повідомила, що [PERSON] , [INFO] , в період з 01.01.2020 по 03.01.2025 на стаціонарному лікуванні не перебував, в померлих за 2025 рік не значиться (а.с. 165). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України). Згідно з нормами книги шостої «Спадкове право» ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України). Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до змісту ст. 315 ЦПК України, судом можуть бути встановлені юридичні факти, зокрема, факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на день смерті останнього. Згідно з п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. У п. 21 вказано, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. За змістом даної правової норми, підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання спадкодавцеві будь-якої іншої допомоги, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку із чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Для набуття права на спадкування фізичною особою, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, необхідна наявність у сукупності всіх п`яти вищезазначених обставин (правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 27 серпня 2020 року у справі №266/2391/16, від 22 квітня 2021 року у справі №331/6453/18 та від 30 серпня 2021 року у справі №445/771/18, від 20 вересня 2022 року у справі №372/3988/20, від 28 червня 2023 року у справі №357/9241/21). Позивачі заявили вимогу про визнання їх спадкоємцями четвертої черги, за наявності спадкоємців першої черги. Встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем позивачам необхідно для отримання права на спадщину за законом, що самостійно не породжує юридичних наслідків, тому факт проживання позивачів із спадкодавцем однією сім`єю, в цій справі, не підлягає встановленню, оскільки не породжує юридичних наслідків для позивачів (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.09.2022 № № 295/190/20, провадження № 61-15467св21). Крім того, позивачі власне підтвердили в судовому засіданні, що протягом останніх 5 років до смерті спадкодавець [PERSON] не втратив здатність до самостійного забезпечення власних потреб, не був особою яка перебувала в безпорадному стані.

Outcome: dismissed