Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача АТ «Українська залізниця» невиплачену при звільненні одноразову грошову допомогу у зв`язку з виходом на пенсію у розмірі 8 середньомісячних окладів, що становить 103 615, 50 грн. У обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 25.11.1994 р по 06.06.2025 працював в АТ «Українська залізниця» станція Олександрія. Згідно з наказом 38/ОС від 02.06.2025 був звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком на підставі ст. 38 КЗпП України. Згідно з п.4.16 колективного договору укладеного між адміністрацією і профспілковим комітетом Олександрійської дистанції колії схваленого зборами трудового колективу від 21.02.2011, при звільненні працівників вперше з роботи, у зв`язку з виходом на пенсію виплачувати одноразову матеріальну допомогу в залежності від стажу роботи в галузі, зокрема від 15 років п`ять середньомісячних заробітків. Крім того, у разі звільнення працівника за власним бажанням на пенсію при виникненні права на пенсію, але не пізніше трьох місяців (без урахування тимчасової непрацездатності), виплачувати додаткову допомогу за сумлінну працю на залізничному транспорті в розмірах при стажі роботи в галузі від 30-35 років для чоловіків три середньомісячних заробітки. Відтак, враховуючи, що стаж роботи позивача в АТ «Українська залізниця» становить понад 30 років 7 місяців, в день звільнення відповідач зобов`язаний був виплатити йому згідно п. 4.16 Колективного договору матеріальну допомогу в розмірі п`ять середньомісячних заробітків, а також додаткову матеріальну допомогу за сумлінну працю на залізничному транспорті у розмірі три середньомісячних заробітки. Проте листом Олександрійської дистанції колії АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» від 08.07.2025 р. №П-14-11-04/245 надано відповідь про неможливість виплати. Підставою для відмови у виплаті є протокол засідання штабу АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» з ефективності від 28.03.2025 №1-1.5-25/47-25 щодо розроблення плану дій з операційної ефективності АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» та у зв`язку з проведенням заходів щодо оптимізації витрат на забезпечення фінансової стабільності товариства починаючи з 01.04.2025 та до окремого рішення керівництва виплати одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільнені працівника вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, а також додаткової допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті призупинено. Відповідно до листа Олександрійської дистанції колії АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» від 16.07.2025 №ПЧ-11-04/255 одноразова грошова допомого у зв`язку з виходом на пенсію, згідно колективного договору у розмірі 8 середньомісячних окладів, становить 103 615,50 грн. Невиплата відповідачем передбаченої колективним договором одноразової грошової при звільнені на пенсію, порушує права позивача гарантовані колективним договором і законодавством України. З таких підстав, вважають що позов про стягнення невиплачених коштів при звільнені з роботи у зв`язку з виходом не пенсію підлягає задоволенню повністю. Ухвалою від 04.09.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. 23.09.2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача, надійшов відзив на позовну заяву де зазначено про те, що позов не визнають, вважають позовну заяву необґрунтованою і безпідставною та передчасною. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався шляхом внесення відповідних змін до вказаного Указу. Вказаним Указом встановлено, що на період дії правового режиму воєнного стану можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбаченні статтями 30-34, 38,39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитись тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах і обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану. 15 березня 2022 року Верховною Радою Україною прийнято Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», (далі закон №2136 IX), який набув чинності 24.03.2022 року, і визначає особливості проходження державної служби в органам місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеними з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до ЗУ «Про правовий режим воєнного стану». Пунктом другим розділу «Прикінцеві положення» закону №2136IX регламентовано, що під час дії воєнного стану, діють обмеження та особливості організації трудових відносин, установлені цим законом. Отже положення закону №2136IX, які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж КЗпП України, мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Відповідно до ч.1 ст.11 №2136IX роботодавцю надається право в односторонньому порядку зупиняти окремі положення колективного договору на період воєнного стану. Рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 14 березня 2022 року (витяг з протоколу засідання правління АТ «Укрзалізниця» №Ц-54/31 від 14 березня 2022 року) на період дії правового режиму воєнного стану було призупинено здійснення працівникам залізниці додаткових виплат, передбачених галузевою угодою та колективними договорами структурних підрозділів, зокрема, матеріальної допомоги. Виняток складає матеріальна допомога на лікування та на поховання, а також інші види матеріальної допомоги згідно із рішенням правління, роз`ясненням щодо нарахування та виплати яких буде надано додатково директором з управління персоналом та соціальної політики. Дія зазначеного рішення правління розповсюджується на Колективний договір між адміністрацією та профспілковим комітетом Олександрійської дистанції колії на 2011-2015 р.р. Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача матеріальної допомоги в зв`язку з виходом на пенсію за віком. Пункт 4.16 розділу 4 Колективного договору між адміністрацією та профспілковим комітетом Олександрійської дистанції колії на 2011-2015 р. р. (далі колективний договір) передбачає при звільненні працівників у зв`язку з виходом на пенсію за віком одноразову грошову допомогу у розмірі не більше п`яти середньомісячних заробітків в залежності від стажу роботи у галузі. Зазначений колективний договір має статус колективного договору структурного підрозділу АТ «Укрзалізниця». Протоколом засідання комісії по встановленню трудового стажу на залізничному транспорті від 05.06.2025 № ПЧ-11-05/105 встановлений стаж роботи Позивача 30р.6м.12дн. та право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до п. 4.16 Колективного договору в розмірі 8 середньомісячних заробітків. 15.09.2025 на засіданні комісії з встановлення трудового стажу на залізничному транспорті і розміру одноразової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію підтверджено трудовий стаж роботи позивача 30р.6м.12дн. та визначено розмір середньомісячної заробітної плати на підставі якого визначено дійсний розмір вихідної допомоги, належний позивачу, а саме 96 607,92 грн. Протокол від 05.06.2025 № ПЧ-11-05/105 визнано недійсним. Отже, обґрунтованим, розрахованим відповідно до норм чинного законодавства розміром вихідної допомоги, належної позивачу, є саме 96 607,92 грн, а не 103 615,50 грн, як помилково зазначено в позовній заяві. 06.09.2022 працюючим та звільненим працівникам спільним листом адміністрації АТ «Укрзалізниця» та профспілки залізничників і транспортних будівельників №Ц/3- 91/1459/ЦПроф/30-22 від 06.09.2022 надано роз`яснення, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні призупинені виплати, передбачені Галузевою угодою, колективними договорами, зокрема одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, а також додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті. Після припинення або скасування режиму воєнного стану, а також у разі покращення фінансового стану АТ «Укрзалізниця», що дасть змогу змінити рішення правління, працівники, звільнені вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію отримають суму одноразової та додаткової матеріальної допомоги, що їм належить. У зв`язку з проведенням заходів щодо оптимізації витрат для забезпечення фінансової стабільності товариства, згідно з рішенням штабу АТ «Укрзалізниця» з ефективності від 28.03.2025 № Ц-1-1.5-25/47-25, листом від 04.04.2025 № Ц-5-1.5- 25/122-25 у зв`язку з погіршенням фінансового стану товариства та проведенням заходів щодо оптимізації витрат для забезпечення фінансової стабільності відповідача, починаючи з 01.04.2025 та до окремого рішення керівництва виплати одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, а також додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті призупинено. Відповідач не погоджується із заявленою вимогою, оскільки виплата матеріальної допомоги в зв`язку з виходом на пенсію була призупинена, тобто відтермінована в часі в рамках повноважень, наданих роботодавцю законом № 2136-ІХ, відповідачем не відмовлено в їх виплаті. При стабілізації фінансового стану відповідача, зазначені виплати будуть відновлені першочергово, що також підтверджується листом від 04.04.2025 № Ц-5-1.5-25/122-25. Відповідач зазначає, що призупинення дії окремих положень колективних договорів було вимушеною мірою, зумовленою наслідками повномасштабної війни проти України. У зв`язку з необхідністю відновлення пошкодженої та знищеної ворогом інфраструктури АТ «Укрзалізниця» понесла величезні витрати, гуманітарні евакуаційні перевезення, що здійснювалися АТ «Укрзалізниця» на безоплатній основі, також потребували значних коштів. Всі зазначені факти значно ускладнювали та на теперішній час продовжують ускладнювати виконання фінансових зобов`язань відповідача. Так, у зв`язку з широкомасштабною військовою агресією російської федерації проти України, з перших днів протистояння АТ «Укрзалізниця», крім поточної роботи щодо залізничних перевезень, активно провадить діяльність, спрямовану на підтримку громадян та держави, а саме, евакуацію мирного населення з регіонів та територій країни, що зазнають масованих атак з боку агресора, до більш безпечних регіонів, перевезення гуманітарних вантажів, перевезення дипломатичних делегацій дружніх країн та інше. Військова агресія російської федерації проти України призвела до значних руйнувань залізничної інфраструктури, втрати активів та майна Товариства, які з кожним місяцем військової агресії тільки зростають. Останнім часом обстріли залізничної інфраструктури ворогом посилились, що призводить до значних фінансових втрат. У лютому 2025 року Київською школою економіки опубліковано «Звіт про прямі збитки інфраструктури від руйнувань внаслідок військової агресії росії проти України станом на листопад 2024 року», згідно якого, станом на кінець 2024 року прямі збитки залізниці оцінюються в 4,3 мільярди доларів (витяг зі звіту додається). Також, загальновідомою є інформація, що АТ «Укрзалізниця» у 2024 році отримало збиток у розмірі 2,7 млрд. грн. Попри це, відповідачем реалізовано ряд соціально важливих заходів, зокрема, правлінням було прийнято рішення про соціальну підтримку працівників відповідача, які отримали поранення, та сімей працівників, загиблих у період воєнного стану в Україні, у зв`язку з військовою агресією проти України. Забезпечено виділення одноразової матеріальної допомоги: працівникам, які отримали поранення середнього та тяжкого ступеня з подальшою госпіталізацією до медичних закладів в розмірі 30 000 грн та додатково згідно з понесеними витратами та наданими підтверджуючими документами; сім`ям загиблих працівників у розмірі 100 000 грн. Також, попри надану законодавством можливість зупинити виплати увільненим на військову службу, правлінням прийнято рішення щодо збереження виплати середнього заробітку (але не більше розміру двох мінімальних заробітних плат, встановлених в Україні на дату розрахунку) працівникам, увільненим на військову службу. У складних умовах збройної агресії основною метою діяльності відповідача є забезпечення безперебійного перевізного процесу, а не вдосконалення діяльності та процесів Товариства. Всі сили та ресурси відповідача спрямовані виключно на забезпечення життєдіяльності та обороноздатності країни. На підставі викладеного у задоволені позовних вимог просять відмовити. 01.10.2025 від представника позивача адвоката Воробйова О.М. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що викладені у відзиві доводи відповідача безпідставні і необґрунтовані, такі, що не спростовують підстави позовних вимог. У відзиві на позовну заяву відповідач фактично не заперечує про наявність у позивача права при звільненні на пенсію на основну одноразову матеріальну грошову допомогу у розмірі п`ять середньомісячних заробітків та права на додаткову допомогу за сумлінну працю на залізничному транспорті при стажі роботи в галузі від 30 до 35 років для чоловіків три середньомісячних заробіток, відповідно до п. 4.16 колективного договору укладеного між адміністрацією і профспілковим комітетом Олександрійської дистанції колії схваленого зборами трудового колективу від 21.02.2011р. Відповідач, також не заперечує факт існування заборгованості перед позивачем по невиплаті основної та додаткової матеріальної допомоги при звільненні на пенсію. Доводи відповідача про те, що розмір вихідної допомоги, належної позивачу, становить 96 607,92 грн, а не 103 615,50 грн, як зазначено у позові, не обґрунтовані. В матеріалах справи наявна довідка Олександрійської дистанції колії АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» від 16.07.2025р. №ПЧ-11-04/255, згідно якої одноразова грошова допомога у зв`язку з виходом на пенсію, згідно колективного договору у розмірі 8 середньомісячних окладів, становить 103 615,50 грн. Вищевказана довідка не скасована і є дійсною. Приписами ст.43 Конституції України передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно зі ст.9 КЗпП України умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними. Згідно зі ст.14 Закону України «Про колективні договори і угоди» зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором, угодою. Частиною першою ст.9 цього Закону та ст.18 КЗпП України встановлено, що положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Відповідно до ст.10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Згідно з ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. За змістом положень ст.115, 116 КЗпП України відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець. Таким чином, у відповідача були відсутні правові підстави для призупинення виплати матеріальної допомоги позивачу. На підставі викладеного, просять стягнути з відповідача на користь позивача невиплачену при звільненні одноразову грошову допомогу у зв`язку з виходом на пенсію у розмірі 8 середньомісячних окладів, що становить 103 615 грн 50 коп. 13 листопада 2025 року від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, а саме просять стягнути з відповідача АТ «Укрзалізниця» невиплачену при звільнені одноразову грошову допомогу з зв`язку з виходом на пенсію у розмірі восьми середньомісячних окладів, що становить 96 607,50 грн. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги з урахуванням їх зменшення підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Надали суду пояснення, що повністю відповідають позовним вимогам. Представник відповідача - Миргородова О.Ю. в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві та просила відмовити у позові. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві і відповіді на відзив та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи заперечення відповідача викладені у відзиві, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов висновку про задоволення позовних вимог. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судовим розглядом встановлено, що згідно з копією трудової книжки [NUMBER] позивач [PERSON] з 25.11.1994 року до 06.06.2025 року перебував у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Українська залізниця», та наказом (розпорядженням) «Про припинення трудового договору (контракту)» №38/ОС від 02.06.2025 року був звільнений з посади сигналіста 3 розряду 2 околотку с. Олександрія за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України. Вказаним наказом визначено компенсувати позивачу невикористані 62 дні відпустки, а також виплатити одноразову грошову допомогу відповідно до п.8.9 Положення про оплату праці працівників акціонерного товариства «Українська залізниці» у розмірі 8,0 посадових окладів. Виплату матеріальної допомоги провести відповідно до рішення правління АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» від 14.10.2024 (витяг з протоколу №Ц-82/63 Ком.т) (а.с. 8,69). Відповідно до умов п.4.16 Колективного договору укладеного між адміністрацією та профспілковим комітетом Олександрійської дистанції колії на 2011-2015 роки, дію якого постановою керівництва АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» та профспілкового комітету первинної профспілкової організації Олександрійської дистанції колії «Про продовження дії чинного колективного договору» від 29.01.2025 року № 4-02/24 продовжено до 31 грудня 2025 року, при звільненні працівників у зв`язку з виходом на пенсію вперше, визначено виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до Додатку №8 до колективного договору в розмірі не більше п`яти середньомісячних заробітків в залежності від стажу роботи в галузі, зокрема, понад 15 років - п`ять середньомісячних заробітків. Крім того, у разі звільнення працівника за власним бажанням на пенсію при виникненні права на пенсію, але не пізніше трьох місяців (без урахування тимчасової непрацездатності), виплачувати додаткову грошову допомогу за сумлінну працю на залізничному транспорті від 30-35 років для чоловіків в розмірі трьох середньомісячних заробітків (а.с. 9-14). Позивач 08 липня 2025 року звернувся із письмовою заявою до відповідача, в якій просив провести з ним повний розрахунок всіх виплат при звільненні та виплатити вихідну допомогу згідно п 8.9 Положення про оплату праці АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» (а.с.70). 16.07.2025 року позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача з проханням повідомити про суму одноразової допомоги, відповідно до пункту 8.9 Положення про оплату праці працівників АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», яка належить йому у зв`язку з виходом на пенсію (а.с.69 зв. бік). З довідки Олександрійської дистанції колії АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» від 16.07.2025р. №ПЧ-11-04/255, вбачається, що згідно з наказом про звільнення [PERSON] одноразова грошова допомога у зв`язку з виходом на пенсію, згідно колективного договору у розмірі 8 середньомісячних окладів, становить 103 615,50 грн (а.с.16) Листом Ц-5-1.5-25/122-25 від 04.04.2025 член правління АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» повідомив керівників регіональних відділень, що на виконання протокольного рішення засідання штабу АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» з ефективності щодо розроблення плану дій з операційної ефективності АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» від 28.03.2025 № Ц-1-1.5-25/47-25 та у зв`язку з проведенням заходів щодо оптимізації витрат для забезпечення фінансової стабільності товариства починаючи з 01.04.2025 та до окремого рішення керівництва, виплати одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільненні працівника вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, а також додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті призупинено. Наголошує, про необхідність проведення роз`яснювальної роботи з працівниками, що призупинення зазначених виплат це тимчасові, превентивні дії для забезпечення сталої роботи товариства. На період призупинення виплат просить керуватися графіком виплат працівникам АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» одноразової матеріальної допомоги при виході на пенсію за 2024 рік та спільним роз`ясненням з Профспілкою залізничників і транспортних будівельників України від 06.09.2022 №Ц/3-91/1459/Цпроф/30-22 (додається) де чітко зазначено про збереження права на отримання основної і додаткової матеріальної допомоги при звільненні на пенсію на період дії воєнного стану та протягом двох місяців (або терміну передбаченого колективним договором) починаючи з дати припинення або скасування режиму воєнного стану. При стабілізації фінансового стану товариства зазначені виплати будуть відновлені першочергово (а.с.17). Листом ВП «Олександрійська дистанція колії» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 08.07.2025р. №ПЧ-11-04/245, [PERSON] у відповідь на його заяву повідомлено, що на даний час Олександрійська дистанція колії не може виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з виходом на пенсію відповідно до колективного договору. Згідно з протоколом засідання штабу АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» з ефективності від 28.03.2025 №Ц-1-1.5-25/47-25 щодо розроблення плану дій з операційної ефективності АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» та у зв`язку з проведенням заходів щодо оптимізації витрат для забезпечення фінансової стабільності товариства починаючи з 01.04.2025 та до окремого рішення керівництва виплати одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільнені працівника вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, а також додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті призупинено (а.с.15). 15.09.2025 протоколом засідання комісії з встановлення трудового стажу на залізничному транспорті і розміру одноразової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію ВП «Олександрійська дистанція колії» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» було визначено, що стаж роботи на залізничному транспорті [PERSON] на дату звільнення становить: 30 років 06 місяців 12 днів, що дає право на отримання основної одноразової допомоги у розмірі вісім середньомісячних заробітків. Розмір одноразової допомоги в зв`язку з виходом на пенсію становить 96 607,92 грн (а.с. 39 зв. бік) Відповідно до розрахунку оплати середньої заробітної плати за квітень та травень 2025 року, [PERSON] нарахована вихідна допомога у розмірі 96 607,92 (а. с. 56). Листом ВП «Олександрійська дистанція колії» Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» від 03.10.2025р. №ПЧ-11-04/389, [PERSON] повідомлено, що згідно з протоколом від 05.06.2025 №ПЧ-11-05/105 засідання комісії з встановлення трудового стажу на залізничному транспорті і розмірі одноразової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію, встановлено, що безперервний стаж роботи [PERSON] на залізничному транспорті на дату виходу на пенсію становить 30 років 6 місяців та 12 днів, що дає йому право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до умов колективного договору в розмірі 8 середньомісячних заробітків. Проте, при здійснені розрахунку середньомісячного заробітку не було враховано зміни, внесені до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, у зв`язку з чим розмір середньої заробітної плати розрахований в інший спосіб, ніж це передбачено для такого виду виплат. 15.09.2025 на засіданні комісії з встановлення трудового стажу на залізничному транспорті і розміру одноразової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію було розглянуто даний випадок, внаслідок чого встановлено, що розмір одноразової допомоги, зазначений у протоколі від 05.06.2025 №ПЧ-11-05/105, а саме 103 615,50 грн є помилковим та не відповідає вимогам та положенням Порядку №100. Рішенням комісії (№ПЧ-11-05/161) протокол від 05.06.2025 №ПЧ-11-05/105 визнано недійсним, та встановлено обґрунтований, розрахований з дотриманням вимог Порядку№100, розмір одноразової допомоги, а саме 96 607,92 грн. З огляду на викладене, відомості зазначені в довідці від 16.07.2025 №ПЧ-11-04/255 є недійсними. Обґрунтований розмір одноразової матеріальної допомоги у зв`язку з виходом на пенсію, на яку [PERSON] має право згідно колективного договору (8 середньомісячних окладів) становить 96 607,92 грн (а.с.55). Рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 року (витяг з протоколу засідання правління АТ «Укрзалізниця» №Ц-54/31 від 14.03.2022) було призупинено здійснення працівникам залізниці додаткових виплат, передбачених галузевою угодою та колективними договорами, зокрема матеріальної допомоги. Виняток складає матеріальна допомога на лікування та поховання, а також інші види матеріальної допомоги згідно з рішеннями правління, роз`яснення щодо нарахування та виплати яких буде надано директором з управління персоналом та соціальної політики» (п 1.1.4 ) (а.с.36,37). Надаючи правову оцінку вказаним відносинам, суд враховує наступне. Право на працю, закріплене у статті 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно зі статтею 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин, і узгодження інтересів працівників та роботодавців. Статтею 13 КЗпП України визначено, що зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції. У колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема: зміни в організації виробництва і праці; забезпечення продуктивної зайнятості; нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.); встановлення гарантій, компенсацій, пільг; участі трудового колективу у формуванні, розподілі і використанні прибутку підприємства, установи, організації (якщо це передбачено статутом); режиму роботи, тривалості робочого часу і відпочинку; умов і охорони праці; забезпечення житлово-побутового, культурного, медичного обслуговування, організації оздоровлення і відпочинку працівників; гарантій діяльності профспілкової чи інших представницьких організацій працівників; умов регулювання фондів оплати праці та встановлення міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці; забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків; заходи, спрямовані на запобігання, протидію та припинення мобінгу (цькування), а також заходи щодо відновлення порушених внаслідок мобінгу (цькування) прав. Колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги. Згідно зі статтею 18 КЗпП України, положення колективного договору розповсюджуються на всіх працівників підприємства, установи, організації та є обов`язковими для роботодавця та працівника. Це положення кореспондується з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди». Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про колективні договори і угоди» умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про колективні договори і угоди» зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором, угодою. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що відповідно до умов Колективного договору укладеного між адміністрацією та профспілковим комітетом Олександрійської дистанції колії, пролонгованого до 31 грудня 20025, позивач має право на виплату матеріальної допомоги у розмірі п`яти середньомісячних заробітків при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію та додаткової матеріальної допомоги у розмірі трьох середньомісячних заробітків за сумлінну працю на залізничному транспорті. Сторони також не оспорювали, що розмір одноразової матеріальної допомоги у зв`язку з виходом на пенсію, на яку [PERSON] має право відповідно до колективного договору (8 середньомісячних окладів) становить 96 607,50 грн. Однак такі виплати були призупинені відповідачем, зокрема на підставі положень Закону № 2136-IX. Відповідач посилається на те, що не нарахування та невиплата позивачеві матеріальної допомоги відбулася без порушення чинного законодавства, оскільки, після введення в Україні воєнного стану 24 лютого 2022 року, роботодавець реалізував передбачене Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» право зупинити дію окремих положень колективного договору на період дії правового режиму воєнного стану. Зокрема, призупинено виплату матеріальної допомоги у зв`язку з виходом на пенсію. Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права та свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на території України запроваджено правовий режим воєнного стану з 24 лютого 2022 року, який у подальшому неодноразово продовжувався. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» передбачено, що на період дії правового режиму воєнного стану можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану. 15.03.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», який набув чинності 24.03.2022, і визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Згідно з ч.1 ст.11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022, у редакції станом на дату звільнення позивача, на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця. Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначено, що цей Закон діє з початку воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», та втрачає чинність з дня припинення або скасування воєнного стану. Отже, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (п.2 Прикінцевих положень КЗпП України). Таким чином, положення Закону України «Про правовий режим воєнного стану», які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж КЗпП України, мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. При цьому, системний аналіз діючого законодавства свідчить про те, що дія Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", якою роботодавцю надається право в односторонньому порядку зупиняти окремі положення колективного договору, поширюється на правовідносини, що виникли з 24.02.2022. Проте, Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» прийнятий 15.03.2022 набрав чинності 24.03.2022, в той час, як рішення правління АТ «Укрзалізниця», на підставі якого призупинені виплати позивачу, прийняте 14.03.2022. Відповідно до вимог ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до статті 9 КЗпП України умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними. Окрім того, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, які передбачають призупинення виплат, зокрема матеріальної допомоги, на період дії воєнного стану поширюється лише на правовідносини, які виникають між працівником та роботодавцем, і до звільненого працівника не можуть бути застосовані. Також слід зазначити, що ч.1 ст.11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022, зазнала змін і, в редакції на час розгляду справи у суді, дія окремих положень колективного договору, які регулюють відносини, визначені цим Законом, може бути зупинена тільки за взаємною згодою сторін колективного договору у порядку, визначеному цим колективним договором. Відповідно до вимог ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі №821/1083/17 (провадження № 11-1329апп18) зазначила, що належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо). Судом встановлено, що станом на день звільнення позивача відповідач не провів виплату позивачу всіх належних сум, а саме не виплатив допомогу при звільненні працівника у зв`язку з виходом на пенсію в розмірі 8 середньомісячних заробітків. Верховний Суд неодноразово наголошував, що заробітна плата в розумінні поняття власності є майном, на захист якого, в тому числі, діє стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. зокрема постанову Верховного Суду від 17.01.2020 № 340/1018/19). За таких обставин, враховуючи, що позивачу у день звільнення не було виплачено належні йому виплати, вимоги позивача про стягнення з відповідача одноразової матеріальної допомоги при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку із виходом на пенсію в розмірі п`яти середньомісячних заробітків та додаткової одноразової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті в розмірі трьох середньомісячних заробітків, що в загальному розмірі становить 96 607,50 є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). На підставі викладеного та

Outcome: approved