Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 13 серпня 2008 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу у сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що сімейні відносини між нею та відповідачем фактично припинені, сторони спільного господарства не ведуть, а діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає, участі у їх вихованні та забезпеченні необхідних умов для життя не бере. Діти постійно потребують матеріальної допомоги, оскільки необхідно забезпечувати їх харчуванням, одягом, навчанням та іншими потребами, однак самостійно забезпечити належний рівень утримання дітей вона не має можливості, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду з даним позовом. Крім того, позивачка зазначає, що домовленості між нею та відповідачем щодо добровільної участі останнього у матеріальному забезпеченні дітей досягнуто не було, у зв`язку з чим вона просить суд стягнути аліменти у судовому порядку. До початку розгляду справи від позивачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, у якій вона зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином двічі повідомленим про дату, час і місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення про його виклик (а.с. 26, 30) в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 ст.4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, укладеному 13 серпня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 13 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дубровицького районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 70 (а.с.7) З копій свідоцтв про народження: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 10 березня 2009 року, видане Перебродівською сільською радою Дубровицького району Рівненської області, а.с. 9), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 19 січня 2011 року, видане Перебродівською сільською радою Дубровицького району Рівненської області, а.с. 11), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 26 червня 2014 року, видане Перебродівською сільською радою Дубровицького району Рівненської області) встановлено, що їх батьками є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з довідки про склад сім`ї, виданої виконавчим комітетом Миляцької сільської ради Сарненського району Рівненської області, до складу сім`ї позивачки входять її діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Як вбачається з акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства (фактичного місця проживання) від 23 грудня 2025 року, складеного комісією Миляцької сільської ради Сарненського району Рівненської області, встановлено, що [PERSON] проживає разом із дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , які перебувають на її утриманні (а.с. 16-17). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків чи інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Судом встановлено, що неповнолітні діти проживають разом із позивачкою та перебувають на її утриманні, тоді як відповідач належним чином не бере участі у матеріальному забезпеченні дітей, хоча зобов`язаний це робити відповідно до вимог законодавства. Будь-яких доказів того, що відповідач надає належну матеріальну допомогу на утримання дітей або що існують обставини, які б перешкоджали йому виконувати обов`язок щодо їх утримання, суду не надано. Крім того, у матеріалах справи відсутні відомості про те, що на утриманні відповідача перебувають інші неповнолітні діти чи непрацездатні особи, що могло б вплинути на визначення розміру аліментів. Враховуючи наведене, а також те, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо добровільної участі відповідача у матеріальному утриманні дітей, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки про стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Беручи до уваги кількість дітей, їх вік, необхідність забезпечення належних умов для їх розвитку, а також принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь держави пропорційно до задоволеної частини вимог. Отже, з відповідача на користь держави повинні бути стягнуті судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 1211,20 грн. На підставі ст.ст.180-183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved