Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

ТОВ «ФК «Ейс» звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 29.03.2024 року [PERSON] уклала з ТОВ «Авентус Україна» Кредитний договір №7737258. Договір був укладений в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». 23.10.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 23.10/24-Ф, у відповідності до умов якого, право грошової вимоги за кредитним договором №7737258 від 29.03.2024 перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс». 16.05.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 16/05/25-Е, у відповідності до умов якого, право грошової вимоги за кредитним договором №7737258 від 29.03.2024 перейшло до ТОВ «ФК «Ейс». Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 16/05/25-Е, позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 29069,00 грн, з яких: 6900,00 грн заборгованість за основним боргом, 15939,00 грн заборгованість за відсотками, 6230,00 грн заборгованість за штрафними санкціями. Вимогами позову представник позивача просить стягнути із [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Ейс» суми заборгованості за Договором №7737258 від 29.03.2024 про надання споживчого кредиту в розмірі 22839,00 судові витрати в розмірі 2662,40 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн. Відповідно до ухвали про відкриття провадження від 05 лютого 2026 року справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Представник позивача просив розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, про що подав клопотання. Відповідач належним чином повідомлялася про судовий розгляд справи (шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі за місцем реєстрації), відзив на позов та інших заяв, заперечень, клопотань не подала. Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного. 29.03.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] виникли правовідносини у сфері договірних зобов`язань, шляхом укладення договору №7737258 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачу надано кредит на наступних умовах: сума кредиту 7000,00 грн; строк кредиту 360 днів; стандартна процентна ставка становить 2,20 % в день та застосовується у межах строку кредиту; знижена процентна ставка 2,11 % в день. Згідно п.1.2 кредитного договору на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Пунктами 2.1, 2.4 кредитного договору передбачено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.2.1 Договору. ТОВ «Авентус Україна» виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, надало відповідачу [PERSON] кредит у розмірі та на умовах, встановлених Договором. Згідно Кредитного договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Відповідно до п.5 Кредитного договору споживач зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором. Пунктом 6 Кредитного договору передбачено, що сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежі. В порушення умов Договору відповідач в повному обсязі не сплатив ТОВ «Авентус Україна» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. 23.10.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 23.10/24-Ф, у відповідності до умов якого, право грошової вимоги за кредитним договором №7737258 від 29.03.2024 перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс». 16.05.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 16/05/25-Е, у відповідності до умов якого, право грошової вимоги за кредитним договором №7737258 від 29.03.2024 перейшло до ТОВ «ФК «Ейс». Відповідно до витягу з Реєстру боржників №б/н від 16.05.2025 до Договору факторингу № 16/05/25-Е, позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 29069,00 грн, з яких: 6900,00 грн заборгованість за основним боргом, 15939,00 грн заборгованість за відсотками, 6230,00 грн заборгованість за штрафними санкціями. Свої зобов`язання за договором відповідач виконувала неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок чого утворилась заборгованість, що згідно з розрахунком станом на дату звернення до суду, становить 29069,00 грн, з яких: 6900,00 грн заборгованість за основним боргом, 15939,00 грн заборгованість за відсотками, 6230,00 грн заборгованість за штрафними санкціями. Позивач просить стягнути тільки частину суму заборгованості в розмірі 22839,00 грн з яких 6900,00 грн заборгованість за основним боргом, 15939,00 грн заборгованість за відсотками. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Вказані обставини свідчать про те, що на даний час ТОВ «ФК «Ейс» є кредитором у зобов`язанні по виконанню договору № 7737258 від 29.03.2024 року і саме йому належить право вимоги до відповідача. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернула. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення суми заборгованості. Окрім того, позивачем також заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. В даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в 7000 грн. підтверджується договором про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 року, додатковою угодою № 25771056132 до Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 року, актом прийому-передачі наданих послуг від 01.11.2025 року, копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копією довіреності від 11.08.2025 року. Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З врахуванням вищевикладеного, беручи до уваги фактичний обсяг наданої правничої допомоги, з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2662,40 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved