Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

До Славутицького міського суду Київської області надійшла позовна заява в якій позивач просить стягнути з відповідача на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова ГРУПА «ТАС» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 18507 гривень 53 копійки та судові витрати в розмірі 3028,00 гривень. В обґрунтування позову позивач послався на те, що 28.06.2024 року о 21 годині 20 хвилин в м. Славутич, біля будинку №11 Поліського кварталу сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «FORD COUGAR», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який перебував у стані алкогольного сп`яніння і від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, та автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «FORD COUGAR», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне) полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТА 590804. Постановою Славутицького міського суду Київської області від 24 липня 2024 року по справі №377/533/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, і піддано стягненню у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Власник пошкодженого автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» державний номерний знак [NUMBER] , звернувся до Позивача з повідомленням про ДТП від 01.07.2024 року та заявою про страхове відшкодування від 08.07.2024 року. Дану заяву було розглянуло, «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» державний номерний: знак [NUMBER] , визнано страховим випадком у зв`язку з чим, на підставі: Акт огляду транспортного засобу від 02.07.2024 року; Ремонтна калькуляція № 92414911 від 04.07.2024 року; Страховий акт № 16208/35/924 від 11.07.2024 року та розрахунку суми страхового відшкодування Позивач здійснив виплату страхового відшкодування власнику автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» державний номерний знак [NUMBER] , в розмірі 18507 (вісімнадцять тисяч п`ятсот сім) грн. 53 коп., згідно платіжної інструкції №425212 від 12.07.2024 року. Відповідно до ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно підпункту в) підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника |або водія забезпеченого транспортного засобу. транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди, який спричинив дорожньо - дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Ухвалою Славутицького міського суду від 30.12.2025 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 29.01.2026 року. Ухвалою суду від 29.01.2026 року розгляд справи відкладено, на підставі ст.223 ЦПК України. В судове засідання 18.03.2026 року сторони не з`явились. Представник позивача про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджено довідкою про доставку електронного документа в кабінет «Електронного суду». До суду від представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся за адресою реєстрації, проте до суду повернувся конверт з процесуальними документами, в довідці про причини повернення зазначено, що «адресат відсутній за вказаною адресою». Також повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті «Судової влади України». Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, вважається, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву до суду не подано. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За наявності умов, передбачених ст.ст.280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 18.03.2026 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Судом встановлено, що 28.06.2024 року о 21 годині 20 хвилин в м. Славутич, біля будинку №11 Поліського кварталу, водій [PERSON] керував автомобілем FORD COUGAR державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER державний номерний знак [NUMBER] . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Крім того 28.06.2024 року о 21 годині 20 хвилин в м. Славутич, біля будинку №11 Поліського кварталу, водій [PERSON] керував автомобілем FORD COUGAR державний номерний знак [NUMBER] , знаходячись з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличча). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та проведення такого огляду у найближчому медичному закладі на вимогу працівника поліції відмовився, що зафіксовано на нагрудний відео реєстратор, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Постановою Славутицького міського суду Київської області від 24 липня 2024 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, та піддано стягненню у виді адміністративного штрафу у розмірі 17000,00 гривень. Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Власником автомобіля яким керував [PERSON] . FORD COUGAR державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] . Власником транспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] . На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «FORD COUGAR», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне) полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТА 590804. Власник пошкодженого автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» державний номерний знак [NUMBER] , звернувся до Позивача з повідомленням про ДТП від 01.07.2024 року та заявою про страхове відшкодування від 08.07.2024 року. Дану заяву було розглянуло, «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» державний номерний: знак [NUMBER] , визнано страховим випадком у зв`язку з чим, на підставі: Акт огляду транспортного засобу від 02.07.2024 року; Ремонтна калькуляція № 92414911 від 04.07.2024 року; Страховий акт № 16208/35/924 від 11.07.2024 року та розрахунку суми страхового відшкодування Позивач здійснив виплату страхового відшкодування власнику автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» державний номерний знак [NUMBER] , в розмірі 18507 (вісімнадцять тисяч п`ятсот сім) грн. 53 коп., згідно платіжної інструкції №425212 від 12.07.2024 року. Згідно акту огляду транспортного засобу «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» від 02.07.2024 року встановлені та зазначені пошкодження і їх опис. З ремонтної калькуляції № 92414911 від 04.07.2024 року всановлена вартість на загальну суму 18507,53 гривень. Відповідно до платіжної іструкції від 12.07.2024 року виплачено [PERSON] 18507,53 гривень страхового відшкодування. Страховим актом №: 16208/35/924 від 11.07.2024 року за ремонті роботи відшкодовано 18507,53 гривень. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Разом з тим метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ч. 16, ч. 17 ст. 9 ЗУ «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком (ч.1 ст. 25 ЗУ «Про страхування»). Згідно зі статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно статті 27 Закону України «Про страхування» а також відповідно до ст.993 ЦК України до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. За приписами ч. 1 ст.1 191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, виплативши на користь власника транспортного засобу [PERSON] , спричинену пошкодженням належного на праві власності автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» шкоду в розмірі 18507,53 гривень, ПАТ «СГ «ТАС» набуло право вимоги відшкодування понесених збитків, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування, Оскільки, ПАТ «СГ «ТАС» здійснило виплату, в рахунок страхового відшкодування в розмірі 18507,53 гривень, то з відповідача [PERSON] з вини якого сталася вищевказана ДТП, підлягає стягненню 18507,53 гривень. На даний час в добровільному порядку відповідачем не компенсовано витрати ПАТ «СГ «ТАС». За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову. СУДОВІ ВИТРАТИ. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору 3028,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved