Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 17 лютого 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №7606498. Відповідач не виконав свого обов`язку з повернення грошових коштів та сплаті процентів і комісії, внаслідок чого виникла заборгованість. 30 липня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 30072024/2, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за вищезазначеним договором. Просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 42 514,40 грн та сплачений судовий збір. Процесуальні дії у справі. 29 грудня 2025 року позовна заява отримана судом. 14 січня 2026 року судом отримана інформація про реєстрацію місця проживання відповідача. 15 січня 2026 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Заяв та клопотань від сторін не надходило. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом. 17 лютого 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено електронний договір про споживчий кредит №7606498. За умовами договору відповідач отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн строком на 345 днів. Комісія за надання кредиту 1 150,00 грн; проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду 547,50 % річних на фактичну заборгованість, протягом решти строку кредитування 912,50 % річних від фактичного залишку кредиту, дата остаточного погашення заборгованості 27 січня 2025 року; денна процентна ставка 1,99 %. Згідно з п.4.2 договору у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту (частини кредиту згідно з графіком платежів) кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку сплати чергового платежу згідно з графіком платежів, має право (не обов`язок) нарахувати проценти за ставкою 912,5 % річних в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України. Нарахування процентів відбувається (якщо кредитодавець скористався правом) щоденно на суму простроченої заборгованості за кредитом. Обов`язок позичальника зі сплати таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Відповідач ознайомився з умовами договору та погодився з ними. Договір укладений шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Кредитодавцем умови договору з надання кредиту виконані у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням№ 123228500 від 17 лютого 2024 року. Відповідач зобов`язався повернути суму кредиту, сплатити нараховані проценти та комісію, проте свої зобов`язання за договором перед кредитором належним чином не виконав. 30 липня 2024 року між ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «МІЛОАН» укладено договір факторингу №30072024/2, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги до боржників, зокрема до відповідача за кредитним договором №7606498. Розмір заборгованості відповідача перед первісним кредитором на момент передачі права вимоги становить 42 514,40 грн, з яких: 9 744,90 грн заборгованість за основною сумою боргу; 29 223,72 грн заборгованість за процентами; 1 050,00 комісія; 2 495,78 грн сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) та/або процентами за порушення грошового зобов`язання. Отже, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача за вищезазначеним кредитним договором. Згідно з розрахунком заборгованості первісного кредитора станом на 30 липня 2024 року заборгованість становить 42 514,40 грн, з яких: 9 744,90 грн заборгованість за основною сумою боргу; 29 223,72 грн заборгованість за процентами; 1 050,00 комісія; 2 495,78 грн процентами за порушення грошового зобов`язання, нараховані згідно з п.4.2 договору. Проценти нараховані за період з 17 лютого 2024 року по 30 липня 2024 року. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Норми права, які застосовує суд. Так згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Частина 2 статті 1056-1 ЦК України визначає, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Законом України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VIII законодавець залишив за кредитодавцем можливість встановлення комісії під час укладення кредитних договорів. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За статтею 12 цього Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» частиною 5, якою встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Статтею 550 ЦК України, передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем кредитного договору з первісним кредитором, набуття позивачем права вимоги до відповідача за цим договором. Так, позивачем надано як докази на підтвердження позовних вимог копію вищезазначеного кредитного договору, укладеного відповідачем з первісним кредитором, докази отримання відповідачем кредитних коштів, копію договору факторингу, витяг з реєстрів прав вимоги, розрахунок заборгованості первісного кредитору. Відповідачем порушувалися умови договору, кошти на повернення кредиту не сплачувалися, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідачем наявність заборгованості за кредитом не спростовано, виписки з особового рахунку та свого контррозрахунку не надано. Таким чином, позивачем доведено порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. При визначенні розміру заборгованості суд бере до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості первісного кредитору, який містять відомості про щоденні нарахування, складові заборгованості та їхній розмір, здійснення відповідачем платежів. Судом встановлено, що заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 9 744,90 грн, за комісією за надання кредиту 1 050,00 грн. Тому вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту та комісією підлягають задоволенню. Проте суд не погоджується з розміром заборгованості за процентами з огляду на таке. Кредитний договір укладений 17 лютого 2024 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються у разі, якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Тобто з 24 грудня 2023 року та протягом перших 120 днів (по 21 квітня 2024 року включно) для таких договорів розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5 %, протягом наступних 120 днів (з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року включно) 1,5 %, з 20 серпня 2024 року 1%. З наданого позивачем розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «МІЛОАН», видно, що проценти нараховувалися з 18 лютого 2024 року по 03 березня 2024 року за ставкою 1,5 % в день, з 04 березня 2024 року за ставкою 2,5 % в день. Нарахування процентів у таких розмірах до 21 квітня 2024 року включно не суперечить нормам законодавства. Проте нарахування процентів з 22 квітня 2024 року по 30 липня 2024 року за ставкою 2,5 % в день не відповідає вимогам п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Тому суд розраховує заборгованість за укладеним договором, виходячи із законодавчо встановлених обмежень щодо розміру максимальної денної процентної ставки з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року включно 1,5%. За період з 17 лютого 2024 року по 21 квітня 2024 року розмір нарахованих процентів становить 14 231,62 грн, з яким суд погоджується. Відповідачем сплачено у рахунок процентів 2 250,00 грн, 3 750,00 грн та 944,90 грн. Таким чином заборгованість за цей період становить 7 268,72 грн (14 231,62 2 250,00 3 750,00 944,90). З 22 квітня 2024 року по 30 липня 2024 року (99 днів) розмір нарахованих процентів має становити 14 471,18 грн (9 744,90 х 1,5 % х 99). Таким чином, загальний розмір заборгованості за процентами за договором №7606498 становить 21 739,90 грн (7 268,72 + 14 471,18). Саме такий розмір заборгованості за процентами підлягає стягненню з відповідача. Щодо заявленої вимоги про стягнення неустойки у розмірі 2 495,78 грн суд зазначає, що згідно з розрахунком заборгованості первісного кредитора заборгованість у такій сумі нарахована згідно з п.4.2 договору, який передбачає нарахування процентів за порушення грошового зобов`язання на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України. Таким чином позивачем неправильно визначено правову природу заборгованості в сумі 2 495,78 грн. Позивач просить стягнути неустойку (штраф, пеню), вимоги у порядку ч.2 ст.625 ЦК України ним не заявлено. Крім того, стягнення процентів у порядку ч.2 ст.625 ЦК України у період дії воєнного стану не відповідає вимогам закону. З огляду на викладене позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого ст.12 ЦПК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2019 року у справі №61-28582ск18. Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором №7606498 у розмірі 32 534,80 грн, з яких: основна сума боргу 9 744,90 грн; проценти 21 739,90 грн; комісія 1 050,00 грн. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1 853,86 грн (76,53%). На підставі викладеного та

Outcome: partial