Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник, адвокат Носа Інна Михайлівна звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, представник позивачки посилається на те, що 01 грудня 2023 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №87. Від даного шлюбу у сторін спільних дітей немає. Представник позивачки вказує, що причиною розірвання між сторонами шлюбу є те, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач нехтував сімейними цінностями, між сторонами постійно виникали сварки. Відповідач не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу сім`ї, поваги, дружби, взаємодопомоги. Представник позивачки зазначає, що проживання позивачки з відповідачем не доцільне, примирення не можливе, тому просить шлюб розірвати. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 26.01.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивачка та її представник, адвокат Носа І.М. будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. 23.03.2026 року представник позивачки, адвокат Носа І.М. подала заяву про ухвалення зочного рішення та просить розгляд справи проводити без її та позивачки участі. Відповідач будучи, відповідно до положень п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, як за адресою місця реєстрації, так і за адресою фактичного місця проживання, що підтверджується трекінгами відстеження рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором №R067115575039, №R0671102468687, №R067090531929, R067091023684, в судове не з`явився та про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив, а також те, що представник позивача просив справу розглянути у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 01 грудня 2023 року між сторонами укладено шлюб, який було зареєстровано виконавчим комітетом Солотвинської селищної ради Тячівського району, Закарпатської області за актовим записом №87, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданим повторно Тячівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 21.01.2026 року (а.с.5). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Шлюбні відносини у подружжя відсутні, оскільки кожен з них проживає окремим сімейним життям. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, який не виявив бажання з`явитися в судове засідання, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, які свідчать про тривалу відсутність між сторонами сімейних відносин, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити їх інтересам, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо поділу спільного майна сторін, не заявлено.

Outcome: approved