Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та прохає стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 171137 від 12 лютого 2025 року в розмірі 34 251 грн. 39 коп. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 12 лютого 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 171137 відповідно до умов якого відповідачці наданий кредит у розмірі 18 750 грн 00 коп на строк 126 днів із сплатою процентів за користування кредитними коштами. Свої зобов`язання за вказаним договором ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» виконало. Проте свої зобов`язання за договором про споживчий кредит № 171137 від 12 лютого 2025 року [PERSON] не виконувала належним чином, у зв`язку з чим за нею станом на 03 липня 2025 року утворилася заборгованість на загальну суму 37 851 грн. 39 коп, з яких: 18 750 грн 00 коп - заборгованість за тілом кредиту, 14 700 грн 39 коп - заборгованість по процентам за користування кредитними коштами, 801 грн 00 коп - заборгованість за комісією, 3 600 грн 00 коп заборгованість за штрафними санкціями. У подальшому на підставі договору факторингу № 16042025, укладеного 16 квітня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал», до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги за договором про споживчий кредит № 171137, укладеним 12 лютого 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] на загальну суму 37 851 грн. 39 коп. Оскільки у добровільному порядку заборгованість договором про споживчий кредит № 171137 від 12 лютого 2025 року [PERSON] погашена не була, то ТОВ «Юніт Капітал» звернулося з вказаним позовом до суду та прохає стягнути з відповідачки заборгованість за вказаним кредитним договором, яка утворилася станом на 01 листопада 2025 року на загальну суму 34 251 грн. 39 коп, яка включає в себе: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 18 750 грн 00 коп, заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 14 700 грн 39 коп та заборгованість за комісією 801 грн 00 коп. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05 січня 2026 року позовна заява ТОВ «Юніт Капітал» була прийнята до розгляду судом та відкрите провадження у справі, визначено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження. Судовий розгляд справи відкладений на 19 березня 2026 року на 08 год. 45 хв. Представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» в судове засідання не з`явився. У своїй позовній заяві ТОВ «Юніт Капітал» зазначило про розгляд справи без участі його представника, а також, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує (а.с. 4зв-5). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку (а.с.91-92), про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Відзив на позовну заяву [PERSON] наданий не був. Оскільки дотримані всі, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України вимоги, суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши письмові докази, приходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Частиною 1 ст. 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з у рахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Таким чином будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 202-0 року у справі № 561/77/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що 12 лютого 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія Кредіплюс» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 171137 у формі електронного документу (а.с. 9-18). Пунктами 5.1., 5.2. індивідуальної частини вищевказаного договору визначено, що вказаний кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця та доступний через веб-сайт кредитодавця https://finx.com.ua. Розміщені в Особистому кабінеті позичальника проект індивідуальної частини або інформація з посиланням на неї є пропозицією кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається кредитодавцем електронним повідомленням (СМС) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цієї індивідуальної частини електронного повідомлення про прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (акцепту) в Особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Підписанням індивідуальної частини договору/акцепту позичальник приєднується о договору в цілому, включаючи публічну частину. Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Індивідуальна частина договору про споживчий кредит № 171137 від 12 лютого 2025 року була підписаний відповідачкою [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 5е180с00 12 лютого 2025 року об 11 год. 35 хв. (а.с. 12). Відповідно до п. 2.1. індивідуальної частини вищевказаного договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 2.6. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 2.2.1 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 2.6. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Згідно п. 2.2.1. індивідуальної частини договору про споживчий кредит № 171137 від 12 лютого 2025 року передбачено, що сума (загальний розмір) кредиту становить 1 8 750 грн 00 коп. надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 8 129 грн 52 коп. - для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит № 165938 від 31 грудня 2024 року укладеним з кредитодавцем; у розмірі 6 870 грн 48 коп на № рахунку/картки позичальника № 4790 72хх хххх 6541, у національній валюті; у розмірі 3 750 грн 00 коп. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини. Пунктами 2.4, 2.5. індивідуальної частини договору визначено, що знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривень. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 гривень. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено. Комісія за надання кредиту складає 3 750 грн 00 коп, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 20,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено. Відповідно до п. 2.6. індивідуальної частини договору загальний строк кредитування за цим договором складає 126 днів з 12 лютого 2025 року до 18 червня 2025 року. Згідно п.п.. 2.3, 2.7.1., 2.9.1. індивідуальної частини договору про споживчий кредит, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 350,00 % річних. Тип процентної ставки фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6. цієї індивідуальної частини та/ або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний. Денна процентна ставка складає 0,7813 % день. Орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника (сума загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом) складає 37 209 грн 39 коп (а.с. 10зв). Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Свої зобов`язання за договором про споживчий кредит № 171137 від 12 лютого 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» виконало (а.с. 50, 87-88). Пунктом 2.6.1. індивідуальної частини договору про споживчий кредит № 171137 від 12 лютого 2025 року передбачено, що строк, на який надається кредит, встановлюється Графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісій за кредитом становить 1 раз на два тижні. Конкретні дати вказані в Графіку платежів (а.с. 10). Відповідно до Графіку платежів Якубишина О.Ю. повинна була за період з 12 лютого 2025 року до 18 червня 2025 року щомісяця вносити платіж у розмірі 3 717 грн 71 коп (а.с. 12 зв). Проте свої зобов`язання за договором про споживчий кредит № 171137 від 12 лютого 2025 року [PERSON] не виконувала належним чином, у зв`язку за нею станом на 01 листопада 2025 року утворилася заборгованість на загальну суму 37 851 грн 39 коп, з яких: 18 750 грн 00 коп - заборгованість за тілом кредиту, 14 700 грн 39 коп - заборгованість по процентам за користування кредитними коштами, 801 грн 00 коп - заборгованість за комісією, 3 600 грн 00 коп штрафні санкції (а.с. 50). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною ч. 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. 16 квітня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» був укладений договір факторингу № 16042025 (а.с. 39-41). Пунктами 2.1., 4.1. договору факторингу передбачено, що згідно умов цього договору Клієнт (ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс») зобов`язується відступити Фактору (ТОВ «Юніт Капітал») права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених договором. Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, Акту приймання-передачі Реєстру по формі, встановленій у відповідних додатках (а.с. 39-39 зв) Акту приймання-передачі Реєстру № 4 до договору факторингу № 16042025 від 16 квітня 2025 року був підписаний ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» 03 липня 2025 року. У вказаному акті зазначено, що сума фінансування, що підлягає сплаті становить 1 281 189 грн 92 коп (а.с. 46). Грошові кошти в сумі 1 281 189 грн 92 коп ТОВ «Юніт Капітал» були сплачені на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» 09 липня 2025 року, що підтверджується платіжною інструкцією у національній валюті від 09 липня 2025 року № 506 (а.с.47). Як вбачається з витягу з додатку № 1 Реєстру прав вимоги № 4 від 03 липня 2025 року до факторингу № 16042025 від 16 квітня 2025 року до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги за договором про споживчий кредит № 171137, укладеним 12 лютого 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] на загальну суму 37 851 грн. 39 коп, з яких: 18 750 грн 00 коп - заборгованість за тілом кредиту, 14 700 грн 39 коп - заборгованість по процентам за користування кредитними коштами, 801 грн 00 коп - заборгованість за комісією, 3 600 грн 00 коп штрафні санкції (пеня, штраф) (а.с. 44) Відповідно до положень ст. 1083 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Слід зазначити, що повідомлення про зміну кредитора у зобов`язанні жодним чином не змінює умов раніше укладених договорів позики (кредитних договорів), а носить лише інформативний характер. Крім того, законодавством України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Положенням ч. 2 ст. 516 ЦК України встановлено, що у разі, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, виконання ним свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. [PERSON] не здійснювала погашення заборгованості за договором про споживчий кредит № 771137 від 12 лютого 2025 року ні ТОВ «Фінансова компанія Кредіплюс», ні ТОВ «Юніт Капітал». ТОВ «Юніт Капітал» прохає стягнути з відповідачки заборгованість за договором про споживчий кредит № 771137 від 12 лютого 2025 року, яка утворилася станом на 01 листопада 2025 року на загальну суму 34 251 грн. 39 коп, що включає в себе: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 18 750 грн 00 коп, заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 14 700 грн 39 коп та заборгованість за комісією 801 грн 00 коп (а.с. 50). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин суд приходить висновку, що з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» слід стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит № 771137 від 12 лютого 2025 року на загальну суму 34 251 грн. 39 коп. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп (а.с. 6). Що стосується стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, то у ч. ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України йдеться про те, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 цього Кодексу). ТОВ «Юніт Капітал» прохає стягнути з відповідачки [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн 00 коп. На підтвердження витрат, понесених позивачем за надання ТОВ «Юніт Капітал» адвокатським бюро «Соломко та партнери» професійної правничої допомоги суду надані: договір про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року (а.с.51-52); протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року (а.с.52зв), додаткова угода № 25770894099 до договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року (а.с.53), акт прийому-передачі наданих послуг згідно договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року (а.с. 54), свідоцтво про право на заняття адвокатом Соломко О.В. адвокатською діяльністю серії КС № 7073/10 (а.с.55). Частиною 3 статті 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд у тому числі враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейський суд з прав людини 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved