Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

У грудні 2025 року ТОВ «Споживчий Центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 17.11.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №17.11.2024-100001474 в електронній формі шляхом підписання заявки до договору. Позичальник 17.11.2024 електронним цифровим підписом підписано пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 4000,00 грн., а отже акцептовано умови договору. Позичальником [PERSON] під час укладення кредитного договору №17.11.2024-100001474 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Кредитор зобов`язався надати кредит позичальнику у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Відповідно до умов даного договору позичальнику надано кредит у розмірі 4000,00 грн., строком на 155 днів. Відповідно до даного договору, остання отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. за фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Комісією за надання кредиту 9% від суми кредиту та дорівнює 360,00 грн., комісією за обслуговування кредитної заборгованості 360,00 грн. у кожному з чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, та денною процентною ставкою 0,97% ((6040/ 4000)/ 155* 100%)) і неустойкою 60,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Позивачем надано відповідачу кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Способом перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-49XX-XXXX-5429. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на момент пред`явлення позовної заяви, утворилась заборгованість у розмірі 12040,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4000,00 грн., по процентам 4960,00 грн., комісії (пов`язаної з наданням кредиту) 360,00 грн., додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) 720,00 грн., по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання в розмірі 2000,00 грн., чим порушив права та інтереси позивача. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. У позові позивач просив здійснювати розгляд справи без участі представника, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Ухвалою суду від 15.12.2025 розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 19.01.2026. У зв`язку з перебуванням судді на лікарняному з 19 по 23 січня 2026 року розгляд справи перенесено на 17.02.2026. У зв`язку з нез`явленням в судове засідання відповідача, розгляд справи відкладено на 17.03.2026. Відповідач у судове засідання не з`явилася, причину неявки не повідомила, про дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання була належним чином повідомлена, шляхом телефонограми та направлення рекомендованого поштового відправлення, однак судова повістка не була вручена під час доставки та була повернута до суду, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, отже відповідач вважається такою, що належним чином повідомлена. Також судом було здійснено виклик відповідача оголошенням, яке розміщено на сторінці веб-сайту суду офіційного веб-порталу «Судова влада України». Відповідач відзив на позовну заяву не подав. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 17.11.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) предметом якого є надання кредиту позичальнику у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Реквізити для перерахування позичальнику коштів: 4149-49XX-XXXX-5429. Також 17.11.2024 відповідач підписала заявку, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомилася за посиланням, згідно зі ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію». У вказаній заяві остання підтвердила, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якого є заявка до кредитного договору №17.11.2024-100001474 від 17.11.2024, з яким попередньо уважно ознайомилася. За умовами вказаними в заявці [PERSON] погодилася на отримання кредитних коштів на таких умовах: сума кредиту 4000,00 грн.; строк, на який надається кредит 155 днів; дата повернення 20.04.2025; процентна ставка «Стандарт» - фіксована незміна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; процентна ставка «Економ» - фіксована незміна процентна ставка у розмірі 0,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; комісія пов`язана з наданням кредиту 9% від суми кредиту та дорівнює 360,00 грн.; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 360,00 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно графіку платежів; денна процентна ставка становить 0,97% з розрахунком 0,97% = (6040/ 4000)/ 155* 100%); неустойка 60,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Підписання договору №17.11.2024-100001474 від 17.11.2024 про надання кредиту здійснено електронним підписом позичальника, відтвореного шляхом використання одноразового ідентифікатора Е922, відповідно до умов цього договору. Відповідно до кредитного договору №17.11.2024-100001474 від 17.11.2024 укладеного між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] , остання зобов`язалася повернути кредитні кошти до 20.04.2025. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач була належним чином повідомлена про всі умови кредитування, а саме: сукупну вартість кредиту, сплату відсотків та умови повернення кредитних коштів. Відповідно квитанції про зарахування №569011279 від 17.11.2024 коштів кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 4000,00 грн. на платіжну картку 4149-49XX-XXXX-5429 через платіжну систему іPay.ua, з призначенням «видача за договором кредиту №17.11.2024-100001474», на строк зазначений в умовах кредитного договору, отже [PERSON] 17.11.2024 отримала кредитні кошти у розмірі 4000,00 грн. Згідно з довідкою-розрахунком наданим позивачем про стан заборгованості за кредитним договором №17.11.2024-100001474 від 17.11.2024, станом на дату подання позову у [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 12040,00 грн., з яких: 4000,00 грн. сума основного боргу/тілу кредиту; 4960,00 грн. сума процентів (проценти нараховані за період з 17.11.2024 по 20.04.2025); 3600,00 грн. комісії за надання кредиту; 720,00 грн. комісії за обслуговування; 2000,00 грн. сума неустойки. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до абз. 2 ч.2 статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. З наявних у матеріалах справи доказів слідує, що ТОВ «Споживчий Центр» виконало умови договору та додаткового договору, укладеного з [PERSON] , та надало відповідачу у користування кредитні кошти у розмірі 4000,00 грн., що підтверджується квитанцією №569011279 від 17.11.2024. Водночас, відповідач не виконала своїх зобов`язань щодо їх повернення, внаслідок чого утворилася заборгованість за договором №17.11.2024-100001474 від 17.11.2024, яка розрахована відповідачем станом на дату звернення до суду та становить 12040,00 грн., з яких: 4000,00 грн. основного боргу/тілу кредиту; 4960,00 грн. процентів (проценти нараховані за період з 17.11.2024 по 20.04.2025); 360,00 грн. комісії за надання кредиту; 720,00 грн. комісії за обслуговування; 2000,00 грн. неустойки. Дослідивши вказаний розрахунок та графік платежів кредиту в межах строку кредитування (з 17.11.2024 по 20.04.2025), які відповідачем не спростовано, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4000,00 грн., процентами у розмірі 4960,00 грн. Також аналізуючи умови додатку до Договору №17.11.2024-100001474 від 17.11.2024 та Графік платежів до вказаного додатку, суд дійшов до висновку про правомірність дій товариства щодо встановлення комісії за надання кредиту відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» з урахуванням того, що укладеним між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] договором передбачено нарахування вказаного виду комісії. При підписанні кредитного договору відповідач підтвердила, що вона обізнана та погодилася з умовою даного договору. Тому заборгованість у розмірі 360,00 грн. за комісією, пов`язаною з наданням кредиту, підлягає стягненню з відповідача. Щодо стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості суд зазначає наступне. Згідно з абзацом 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, у зв`язку з чим, у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Правилами частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальними витратами за споживчим кредитом, є витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що встановлення комісії за надання послуг, пов`язаних з обслуговуванням кредиту, зазначених в додатку до договору №17.11.2024-100001474 від 17.11.2024 є нікчемною умовою кредитного договору, оскільки не зрозуміло, які саме послуги надавались відповідачу, як часто проводились консультаційні та інформаційні послуги з клієнтом, чи проводились вони за вимогою клієнта частіше одного разу на місяць. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21). За таких обставин, позивачем без належних на те правових підстав нарахована комісія за обслуговування кредитної заборгованості на суму 720,00 грн, а відтак, позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» про стягнення заборгованості за комісією, пов`язаною з обслуговуванням кредиту, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Позивач також просить стягнути з відповідача заборгованості за неустойкою в розмірі 2000,00 грн. Так як, згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 (з подальшими змінами) в Україні впроваджено та в подальшому неодноразово продовжено воєнний стан. На час розгляду справи правовий режим воєнного стану на території України не скасований. Приймаючи до уваги те, що кредитний договір укладено в період дії в Україні воєнного стану, а отже і заборгованість за неустойкою в сумі 2000,00 грн. нарахована відповідачу у період дії в Україні воєнного стану, у зв`язку з чим позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2000,00 грн. - заборгованості за неустойкою до задоволення не підлягає. За таких обставин поданий ТОВ «Споживчий Центр» позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №17.11.2024-100001474 від 17.11.2024 у сумі 9320,00 гривень, яка складається з: 4000,00 грн. заборгованості по основному боргу/тілу кредиту; 4960,00 грн. заборгованості за процентами; 360,00 грн. заборгованості по комісії за надання кредиту. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (77,40%) у сумі 1875,14 грн.

Outcome: partial