Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Товариство з обмеженою «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» звернулось в суд із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з неї заборгованість за кредитним договором №1221719 від 07.11.2020р. в розмірі 17987,16 грн. В обґрунтування позову посилалось на те, що 07.11.2020р. між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1221719, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі 4800 грн на 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом. 22.02.2021р. між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» укладено договір факторингу №015-220221, згідно з яким ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», зокрема і до відповідача. 21.10.2024р. між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» укладено договір факторингу №20241021/1, згідно з яким ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», зокрема і до відповідача на загальну суму 17987,16 грн, з яких: 4800 грн кредит; 10944 грн проценти; 2243,16 грн інфляційне збільшення. 16 лютого 2026 року судом відкрито провадження у справі. 16 березня 2026 року від представника відповідача до суду надійшов відзив. Суд враховує, що ухвалою про відкриття провадження у справі встановлений строк для подання відзиву 15 днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідач отримала зазначену ухвалу 24 лютого 2026 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Отже, відзив мав бути наданий до 11 березня 2026 року. Несвоєчасне подання відзиву відповідач обґрунтовував воєнним станом, аварійним/плановим відключенням електроенергії на всій території України, спричиненим постійними масовими обстрілами енергоструктури, відсутністю технічної можливості для належного підготування до судового процесу, зібрання доказів у справі, підключення до Електронного суду. Верховний Суд неодноразово наголошував, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022р. у справі №990/115/22, постанова Верховного Суду від 05.07.2023р. у справі №910/186/21, постанова Верховного Суду від 10.09.2025р. у справі № 520/1810/23). Ураховуючи викладене суд вважає, що відповідачем не підтверджено, з наданням доказів, наявність причинно-наслідкового зв`язку між запровадженням воєнного стану, масовими обстрілами енергоструктури та фактичною неможливістю вчинити процесуальну дію подати відзив у строк, встановлений судом. Тому оскільки відповідачем без поважних причин не надано відзив у встановлений судом строк, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Сторони та їх представники, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (тобто положення щодо договору позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.1046 ЦК України). Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно зі ст.12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання , зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Судом установлено, що 07.11.2020р. між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором укладено кредитний договір №1221719, відповідно до якого позичальнику надається кредит у розмірі 4800 грн на 30 днів, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, процентна ставка складає 1,9% в день. Згідно з п.3.1 договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення. Відповідно до п.9.11 договору проценти, нараховані згідно з цим договором після закінчення строку користування кредитом, визначеного п.1.3 договору, чи подовженого відповідно до розділу 4 цього договору, є процентами, що нараховуються за понадстрокове користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України. Згідно з наявною у справі копією листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 16.09.2025 №1-1609 кошти в розмірі 4800 грн перераховані 07.11.2020р. на карту [NUMBER] . У кредитному договорі (п.2.1) також зазначений номер картки [NUMBER] . Разом із тим відповідачем не надано суду доказів того, що зазначена банківська картка їй не належить і грошові кошти на неї не надходили. Тому суд дійшов висновку, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та 07.11.2020р. надало відповідачу кредит у розмірі 4800 грн. 22.02.2021р. між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» укладено договір факторингу №015-220221, згідно з яким ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», зокрема і до відповідача. 21.10.2024р. між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» укладено договір факторингу №20241021/1, згідно з яким ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», зокрема і до відповідача. Зазначені обставини підтверджуються: копією договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1221719; копією договору факторингу №015-220221, копією витягу з акта прийому реєстру боржників, копією витягу з реєстру прав вимог; копією договору факторингу №20241021/1, копією реєстру боржників; копією розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф»; копією розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА». Вирішуючи питання про розмір заборгованості за кредитним договором, суд враховує, що позивачем надано кредит в розмірі 4800 грн, сума процентів за 30 днів строку, на який надається кредит становить 2736 грн (4800 х 1,9% х 30 = 2736). Отже, сума процентів за 90 днів понадстрокового користування грошовими коштами (ч.2 ст.625 ЦК України) згідно з п.9.11 договору становить 8208 грн (4800 х 1,9% х 90 = 8208). Також оскільки відповідачем прострочено грошове зобов`язання в загальній сумі 7536 грн (2736 + 4800 = 7536), сума інфляційних втрат з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення з 08.12.2020 року до 23.02.2022 року становить 1073,71 грн (7536 х 1,14247719 7536 = 1073,71). Ураховуючи викладене, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 16817,71 грн, з яких: 4800 грн кредит; 2736 грн проценти за 30 днів користування кредитом; 8208 грн проценти за 90 днів понадстрокового користування кредитом; 1073,71 грн інфляційні втрати. Тому необхідно задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 16817,71 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача 7000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, надану позивачу адвокатом Бачинським О.М. Так, відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На обґрунтування розміру судових витрат на правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги від 20.01.2026р., копію акта №1 приймання-передачі наданих послуг від 20.01.2026р., копію платіжної інструкції про оплату 7000 грн за надані послуги. Вирішуючи питання про розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача, та про розподіл судового збору, суд відповідно до ст.141 ЦПК України враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 17987,16 грн, а підлягає задоволенню в сумі 16817,71 грн, що складає 93,5% (16817,71 х 100 : 17987,16). Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2489,34 грн судового збору (2662,4 х 93,5%) та 6545 грн витрат на професійну правничу допомогу (7000 х 93,5%).

Outcome: partial