Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, який мотивувала тим, що 03 грудня 2015 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іллінецького районного управління юстиції у Вінницької області, за актовим записом №140. Від шлюбу строни мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти зареєстровані та проживають з позивачкою. [PERSON] вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, адже протягом тривалого часу сім`я фактично припинила своє існування, стосунки з відповідачем помітно зіпсувались, відсутні взаєморозуміння, любов та відсутні спільні інтереси, а тому подальше спільне життя з відповідачем не можливе. У подальшому позивачка не бажає продовжувати подружні відносини з відповідачем, тому просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами. Сторони в судове засідання не викликались, так як справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідачем у визначений судом строк заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву суду не надано. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного провадження у відсутність сторін на підставі наявних у справі письмових доказів. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. 03 грудня 2015 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іллінецького районного управління юстиції у Вінницької області, за актовим записом №140, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 03.12.2015. Спільне життя у сторін не склалось, шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує лише формально, а подальше його збереження є неможливим та недоцільним і суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік, за змістом ст. 55 СК України, зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що подальше збереження сім`ї не можливе та не доцільне, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст. 113 Сімейного кодексу України, особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved