Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

У жовтні 2025 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/5 частку житлового будинку з відповідними господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] шляхом припинення права власності на вказану частку, та визнання за позивачем права власності на вказану 1/5 частку вищевказаного будинку із відшкодуванням вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Позов обґрунтований тим, що житловий будинок по [ADDRESS] належить на праві спільної власності по 1/5 частці [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Брат позивача [PERSON] у 1995 році виписився із вищевказаного будинку і виїхав до рф, з того часу останній не повертався, його місце знаходження невідомо, а позивач весь час проживає в будинку, після смерті бабусі та батьків прийняв спадщину, йому належить на праві власності 4/5 частки будинку. Даний будинок є неподільним майном, оскільки виділити 1/5 частку в натурі є неможливим згідно висновку експерта. Крім того, відповідач з 1995 року не з`являвся до спільного будинку, не проживав, не утримував це майно і не виявляв до будинку будь-якого інтересу. Вказане свідчить, що припинення права власності [PERSON] на частку у праві спільної власності на будинок не завдасть істотної шкоди його інтересам через постійне проживання відповідача за межами України. На даний час позивач хоче спільний з відповідачем будинок подарувати дружині, проте відчужити спільне майно без згоди співвласника він не має права, а знайти відповідача і вирішити це питання у добровільному порядку неможливо. Просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 05 лютого 2025 року за результатами підготовчого провадження, під час якого відзив чи заперечення відповідачем не подані, справу призначено до судового розгляду по суті. Відповідно до заяви від 16 березня 2026 року представник позивача адвокат Салій О.О. позов підтримує, судовий розгляд просить провести за відсутності, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Під час підготовчого провадження судом, із врахуванням поданих до позову даних, здійсненні відповідні запити до Єдиного державного демографічного реєстру, Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно з відповіддями від 05 лютого 2026 року інформація щодо [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , відсутня. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про судовий розгляд повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, останнім не подано відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання. Враховуючи викладене та позицію представника позивача адвоката Салій О.О. встановлені підстави відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Інші заяви, клопотання сторін станом на час розгляду справи відсутні, у зв`язку з чим суд вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами, також останнім надана достатня можливість представити свою позицію по справі в умовах, які не ставлять їх в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з іншою стороною, що відповідає розумному балансу інтересів сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Фактичні обставини та мотиви, з яких виходить суд, із застосованими нормами права. Позивачем по справі є [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Лосинівської селищної ради Ніжинського району від №99/6-10 від 01 травня 2025 року. Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 листопада 2011 року житловий будинок з відповідними господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] належить на праві власності в рівних частках по 1/5: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У порядку спадкування позивачем [PERSON] прийнята спадщина після матері [PERSON] , яка померла [INFO] , батька [PERSON] , який помер [INFO] . Таким чином позивачу [PERSON] на праві власності належать 4/5 частки спірного будинку, а відповідачу [PERSON] - 1/5 частка. Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно зі ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників передбачено у ст.365 ЦК України, якою визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Тобто ст.365 ЦК України передбачає реалізацію права співвласників на припинення права власності одного із співвласників на його частку в спільному майні за наявності будь-якої з передбачених частиною першою цієї статті підстав, які є самостійними, але можуть бути застосовані за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. З огляду на викладене, при вирішенні позову, пред`явленого на підставі ст.365 ЦК України, визначальним для прийняття судом рішення є встановлення обставини про те, що припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників не завдасть шкоди особі, право власності на частку якої припиняється, а визначення істотності шкоди, яка може бути завдана співвласнику, право якого припиняється, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17, у постановах Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 344/120/16-ц, від 11 грудня 2023 року у справі № 442/7979/21. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2024 року у справі № 671/1543/21 дійшов висновку, що право відповідача на частку у спільному майні підлягає припиненню за умови доведення наявності підстав, передбачених частинами першою та другою ст.365 ЦК України, для припинення права на таку частку. Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] посилається на положення ст.365 ЦК України і просить припинити право власності відповідача на 1/5 частку спірного будинку, стягнувши з нього на користь відповідача вартість цієї частки, а в обґрунтування підстав позову посилається на те, що виділ частки відповідача у натурі є неможливий, припинення права на частку не завдасть істотної шкоди правам та інтересам останнього, оскільки останній з 1995 року не проживає у спірному будинку, не виявляє до даної нерухомості інтересу, постійно проживає у рф. Відповідно до копії технічного паспорту від 30 квітня 2025 року спірний буд. [ADDRESS] має загальну площу 71,1 кв.м, житлова площа 47,5 кв.м. Згідно з висновком експерта С-25041 від 17 жовтня 2025 року виділення в натурі 1/5 частини житлового буд. [ADDRESS] не є можливим, оскільки будуть порушені діючі Державні будівельні норми. Відповідно до звіту про оцінку майна від 08 жовтня 2025 року ТОВ "ТК ЧМБТІ", ринкова вартість буд. [ADDRESS] складає 210546,00 грн. Таким чином, належну відповідачу частку неможливо виділити в натурі. Грошову компенсацію за 1/5 частку вказаного будинку у розмірі 42109,20 грн позивач вніс на депозитний рахунок суду відповідно до квитанції № 1.4617 79895.1 від 24 грудня 2025 року. На підставі викладеного, із врахуванням, що належна відповідачу частка не може бути виділена в натурі і спільне володіння та користування майном його співвласниками є неможливим, а припинення права відповідача на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди його інтересам, про що свідчить невикористання ним даного житла і непроявлення до нього інтересу тривалий час, з огляду на факт попереднього внесення позивачем на депозитний рахунок суду вартості частки відповідача у спільному нерухомому майні, що не порушить його гарантоване Конституцією право власності, суд приходить до висновку про наявність визначених ч.1 ст.365 ЦК України підстав для припинення права власності відповідача на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника, тобто позивача. Стаття 365 ЦК України регулює правовідносини щодо припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Водночас реалізація співвласником свого суб`єктивного права, передбаченого зазначеною статтею (подання відповідного позову з доведенням обставин, передбачених ч.1 ст.365 ЦК України, внесення вартості частки відповідача на депозитний рахунок суду), спрямована не лише на припинення правовідношення спільної власності (п.7 ч.2 ст.16 ЦК України), а саме на набуття відповідного права за рахунок припинення права власності іншого співвласника, що передбачене п.1 ч.2 ст.16 ЦК України (визнання права). Набуття права власності позивачем на припинену частку відповідача у спільному майні в порядку ст.365 ЦПК України відповідає визначеній ч.5 ст.11 ЦК України підставі виникнення цивільних прав та обов`язків. Звертаючись із даним позовом до суду [PERSON] зазначив про намір набути у власність належну відповідачу 1/5 частину у праві власності на неподільну річ - будинок, шляхом внесення її вартості на депозитний рахунок суду, отже метою поданого позову є набуття права власності на частку у нерухомому майні, яка належить іншому співвласнику, у тому числі для реалізації позивачем у повному обсязі її права користуватися, розпоряджатися цим майном, чого він позбавлений у зв`язку із відсутністю згоди іншого співвласника на вчинення будь-яких дій щодо спірного будинку. Отже суд встановив наявність правових підстав, передбачених ч.1 ст.365 ЦК України, для припинення права відповідача на належну йому частку у спірному майні, що з урахуванням внесення позивачем вартості такої частки на депозитний рахунок суду є підставою для переходу права власності на нього до позивача, як іншого співвласника, що володіє 4/5 частками у праві власності на будинок. З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимога про визнання за позивачем права власності на раніше належну відповідачу 1/5 частку у праві спільної власності на неподільне майно є тією вимогою, яка забезпечує досягнення мети поданого позову, а задоволення такої вимоги призводить до остаточного вирішення спору між сторонами. Даний висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду викладеної від 09.09.2024 у справі № 671/1543/21, в якій Верховний Суд дійшов висновку, що за умови доведення наявності підстав, передбачених ч.ч.1, 2 ст.365 ЦК України, для припинення права на частку у спільному майні, право відповідача на таку частку підлягає припиненню. З метою уникнення ситуації правової невизначеності, недопущення спору при проведенні державної реєстрації права власності за позивачем судам доцільно задовольняти одночасно з вимогою про припинення права власності на частку у спільному майні й заявлену вимогу про визнання права власності на неї за співвласником, який попередньо вніс на депозитний рахунок вартість спірної частки. Враховуючи, що відповідач у судове засідання не з`явився та не скористався своїм правом на надання суду у встановленому законом порядку відзиву на позовну заяву із викладом своїх заперечень, зокрема щодо істотної шкоди його інтересам припиненням права власності на спірну 1/5 частку у житловому будинку та оцінки її вартості, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням даних процесуальних дій, в даному випадку - ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, про задоволення позову про припинення права власності на 1/5 частку відповідача [PERSON] у спільному нерухомому майні та визнання права власності на неї за [PERSON] , виплативши відповідачу вартість цієї частки у розмірі 42109,20 грн, яку внесено позивачем на депозитний рахунок суду. При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказане судове рішення відповідно до ч.1 ст.244 ЦПК України ухвалене та проголошене 24 березня 2026 року.

Outcome: approved