Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

представник ТОВ "ФК "ЕЙС" звернувсядо Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-9795247 від 26.05.2024 у розмірі 20095,70 грн, а також понесених судових витрат. Позов мотивовано тим, що 26.05.2024 ТОВ "Макс кредит" та відповідачка уклали кредитний договір № 00-9795247 на суму 9350 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. 25 листопада 2024 року ТОВ "Макс кредит" та ТОВ "ФК "ЕЙС" уклали договір факторингу № 25112024-МК/Ейс, згідно з умовами якого, ТОВ "Макс кредит" відступив на користь останнього право грошової вимоги в тому числі до відповідача за кредитним договором № 00-9795247. Таким чином, заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 20095,70 грн, яка складається з 9350 грн - заборгованість по тілу кредиту, 10745,70 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.11.2025 дану цивільну справу було передано до Криворізького районного суду Дніпропетровської області за територіальною підсудністю. Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29.12.2025 дану цивільну справу було передано до Широківського районного суду Дніпропетровської області за територіальною підсудністю Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 28.01.2026 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В позовній заяві було заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, зокрема шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, про причини своєї неявки не повідомила. Заяв, клопотань від неї не надходило. Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 26 травня 2024 року року [PERSON] уклала із Товариством з обмеженою відповідальністю "Макс кредит" договір кредитної лінії № 00-9795247, згідно з умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту 8500 грн, строк кредитної лінії 360 календарних днів. Дата повернення кредиту - 21.05.2025. Стандартна процентна ставка - 1,47 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Одноразова комісія за надання кредиту - 10,00 % від суми кредиту, що складає 850 грн. Денна процентна ставка за цим договором при застосуванні стантартної процентної ставки та комісії дорівнює 1,5%. Вказаний договір укладений в електронній формі та підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором (а.с. 27-31). Як вбачається з довідки про ідентифікацію ТОВ "Макс кредит", [PERSON] підписала договір 26.05.2024 за допомогою одноразового ідентифікатора 08118, відправленого на номер телефону [NUMBER] (а.с.18). Також в матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту до договору № 00-9795247 (а.с.19-21), у якому містяться основні умови кредитування. Згідно детального розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ "Макс кредит" заборгованість становить 20095,70 грн, з яких 8500 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 10745,70 грн - сума заборгованості за нарахованими комісіями; 2975 грн - штрафні санкції (а.с.44-45). 25 листопада 2024 року ТОВ "Макс кредит" та ТОВ "ФК "ЕЙС" уклали договір факторингу № 25112024-МК/Ейс (а.с.51-57), згідно з умовами якого, ТОВ "Макс кредит" відступило на користь ТОВ "ФК "ЕЙС" право грошової вимоги до боржників в тому числі до відповідача за кредитним договором № 00-9795247. Відповідно до реєстру боржників від 25.11.2024, заборгованість [PERSON] складає 20095,70 грн, з яких 8500 грн - залишок заборгованості по тілу кредиту, 10745,70 грн - залишок заборгованості по відсоткам; 2975 грн - штрафні санкції (а.с.48-49). Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 00-9795247 заборгованість [PERSON] перед ТОВ "ФК "ЕЙС" станом на 01.10.2025 становить 20095,70 грн, з яких 9350 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 10745,70 грн - прострочена заборгованість за процентами (а.с.43). Як вбачається з відповіді АТ "Універсал Банк" на ім`я [PERSON] банком було емітовано платіжну карту № [NUMBER] . За період з 26.05.2024 по 31.05.2024 на платіжну карту № [NUMBER] було зарахування коштів у сумі 8500 грн. Номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером телефону за платіжною картою № [NUMBER] та знаходиться в анкетних даних [PERSON] . Повний номер рахунку платіжної картки № [NUMBER] що належить [PERSON] - [NUMBER] . Також додано виписку про рух грошових коштів по рахунку відкритого до платіжної картки № [NUMBER] (а.с. 89-91). Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Таким чином, під час підписання кредитного договору сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення договору. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст.610 ЦК України). Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Так, відповідно до п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зроблено висновок, що "припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання". Таким чином, суд приходить до висновку, що між первісним кредитором та [PERSON] виникли договірні відносини внаслідок отримання відповідачкою кредиту. Права вимоги за кредитним договором було відступлено позивачу по справі, кредит не повернуто, а отже позовні вимоги ТОВ "ФК "ЕЙС" щодо стягнення тіла кредиту у розмірі 8500 грн підлягають задоволенню. При цьому, позивач просить стягнути тіло кредиту у розмірі 9350 грн, однак будь-яких доказів на переказ відповідачці тіла кредиту у розмірі 9350 грн не надано, при цьому відповідачці надано в користування кредит у розмірі 8500 грн, що підтверджується дослідженими матеріалами справи. Інших стягнень, зокрема комісії у розмірі 850 грн позивач не просить стягнути з відповідача та така не є предметом позову, а відтак судом щодо такої комісії рішення не ухвалюється. Щодо стягнення відсотків за користування кредитом, суд зазначає, що тілом кредиту становить - 8500 грн, строк кредитування - 360 календарних днів, відсотки за користування кредитом - Стандартна процентна ставка - 1,47 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Денна процентна ставка за договором при застосуванні стантартної процентної ставки та комісії дорівнює 1,5%. Суд встановив, що позивач нарахував спірні відсотки в розмірі 10745,70 грн за період з 26.05.2024 по 19.08.2024. При цьому, суд вказаний період приймає в межах 360 календарних днів - що визначено кредитним договором. Однак, судом встановлено, що 10745,70 грн/360 к.д.=29,85 грн та становить 0,35% в день. При цьому, ЗУ "Про споживче кредитування" з 20.08.2024 передбачає застосування не більше 1% в день як нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, а в період з 22.04.2024 по 19.08.2024 - не більше 1,5% в день. Разом з тим, нараховані позивачем 0,7 % в день є меншими за визначені граничні розмірі таких ЗУ "Про споживче кредитування", а відтак відповідають останньому. З огляду на встановлене, нараховані відсотки у розмірі 10745,70 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню з відповідачки у повному розмірі. А відтак, з відповідачки на користь позивача підлягає стагненню борг у розмірі 8500 грн (тіло кредиту) +10745,70 грн (відсотки за користування кредитом) = 19245,70 грн та даний позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин справи, суд всебічно та повно з`ясував обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Судом встановлено, що понесені ТОВ "ФК "ЕЙС" витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн, підтверджуються матеріалами справи, а саме: договором про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025; додатковою угодою №25770807422 від 11.09.2025 до Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01; актом прийому-передачі наданих послуг на суму 7000 грн від 01.10.2025 (а.с.39-42). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, за відсутності заперечень щодо таких витрат від відповідача, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн підлягають стягненню з відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті № 28410 від 17.10.2025 (а.с. 6). Враховуючи часткове задоволення позову у розмірі 19245,70 грн, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 19245,70/20095,70*2422,40 = 2319,94 грн.

Outcome: partial