Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 1.1. У вересні 2025 року комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради (далі КПТМ «Черкаситеплокомуненерго») звернулось до суду з указаним позовом, просило стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за спожиту теплову енергію за період із 01 січня 2010 року по 30 червня 2025 року в розмірі 114 647 грн 68 коп. 1.2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на позивача покладено обов`язок із забезпечення підприємств, установ, організацій та населення міста Черкаси тепловою енергією для потреб опалення та гарячого водопостачання, у тому числі й квартири [ADDRESS] . 1.3. Споживач за вказаною адресою не вносить оплати за надані житлово-комунальні послуги і станом на 30 червня 2025 року має заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 114 647 грн 68 коп. 1.4. Протягом всього строку виникнення заборгованості відповідач періодично вчиняв дії, що свідчать про визнання ним заборгованості перед підприємством, а саме в рахунок погашення заборгованості були сплачені кошти. 1.5. 11 листопада 2025 року відповідачем надано відзив на позов, в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго». 1.7. Відзив обґрунтовано тим, що з 01 січня 2010 року і до 12 серпня 2025 року минуло більше 15 років, а тому відповідач просить застосувати строк позовної давності до вимог позивача. 1.8. Крім того, із 2008 року квартира була передана на відповідальне зберігання співробітникам АТ «Укрсоцбанку». 1.9. Позовна заява окрім безпідставного звинувачення її, як споживача у начебто «відмові» від підписання договору, не містить жодних письмових доказів. 1.10. 18 листопада 2025 року представником позивача надано відповідь на відзив, в якому представник відповідача просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 1.11. Відповідь на відзив обґрунтовано тим, що публічний договір приєднання укладається шляхом надання повної й безумовної згоди (акцепту) споживача на укладення договору в повному обсязі, без підпису письмового примірника договору сторонами. 1.12. Споживач підтверджує факт ознайомлення та згоди з усіма умовами цього Договору в повному обсязі шляхом акцептування. 1.13. Будь-яка з наступних дій вважається акцептом (прийняттям) цього договору публічної оферти: факт отримання послуги з постачання теплової енергії, оплата послуги з постачання теплової енергії. 1.14. Укладаючи цей договір споживач автоматично погоджується з повним та безумовним прийняттям положень цього договору та всіх додатків, які є невід`ємними частинами договору. 1.15. Публічні договори приєднання вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. 1.16. З текстом договору споживач має змогу ознайомитись на сайті КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» - tke.ck.ua. 1.17. Протягом всього строку виникнення заборгованості відповідач періодично вчиняла дії, що свідчать про визнання нею заборгованості перед підприємством, а саме, як приклад: в грудні 2021 року відповідачем в рахунок погашення заборгованості було сплачено кошти в сумі 349 грн 04 коп, в травні 2022 року 698 грн 08 коп. Тобто фактично відповідач розумів сутність своїх дій, а також їх наслідки, та вчиняв дії, направлені на визнання заборгованості. 1.18. Боржник, фактично споживши вищезазначені послуги, не надсилав позивачу жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надавав боржнику житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі. 1.19. Також необхідно відзначити, що на відповідача згідно розрахунку заборгованості зареєстровано особовий рахунок. 1.20. Щодо поданої позивачем заяви про застосування строків позовної давності, то перебіг такого строку переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, і в грудні 2021 року відповідачем в рахунок погашення заборгованості сплачено 349 грн, 08 коп., а в травні 2023 року - 698 грн, 08 коп., чим фактично визнано заборгованість перед підприємством. 1.21. 10 березня 2026 року відповідачем надано заяву про часткове визнання позову, в якій зазначено, що вона частково визнає позовні вимоги за період із серпня 2022 року по серпень 2025 року в розмірі 27 540 грн 87 коп. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 2.1. Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкас від 30 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 2.2. Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкас від 08 грудня 2025 року продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та замінено судове засідання 08 грудня 2025 року на підготовче у межах підготовчого провадження; витребувано докази. 2.3. Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкас від 12 березня 2026 року закрито підготовче провадження по справі та призначено її до розгляду. 2.4. Ухвалою суду від 12 березня 2026 року провадження у справі за позовом КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» ЧМР до [PERSON] в частині стягнення боргу за спожиту теплову енергію за період з 01 жовтня 2010 року по 01 червня 2017 року закрито. 2.5. У судовому засіданні представник позивача, з урахуванням рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 липня 2017 року у справі № 712/7477/16-ц, просив стягнути з [PERSON] на користь КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» заборгованість в розмірі 101 458 грн 78 коп та судові витрати. 2.6. Відповідачка у судовому засіданні частково визнала позовні вимоги за період з серпня 2022 року по серпень 2025 року в розмірі 27 540 грн 87 коп, в іншій частині позовних вимог просила відмовити, застосувавши строк позовної давності. 3. Положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини 3.1. За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 3.2. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 3.3. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 3.4. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 3.5. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. 3.6. Частиною 1 статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. 3.7. Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. 3.8. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. 3.9. Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. 3.10. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. 3.11. Нормативне регулювання надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води передбачено статтями 21-22 Закону. При цьому, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. 3.12. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить на праві приватної власності, здійснюється з затвердженими в установленому порядку тарифами. Власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. 3.13. Обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладено як на споживача (відповідача), так і на виконавця (позивача) (п. 1 ч. 2 ст.7, п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). 3.14. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. 3.15. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція сформульована у постановах Верховного Суду України від 30.10.2013 р. у справі № 6-59цс13, постановах Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 638/11034/15-ц, 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц, 18 грудня 2019 року у справі № 522/2625/16-ц, 25 березня 2020 року у справі № 211/3347/18-ц, 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17, Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8196/20 від 7 липня 2020 року. Велика Палата Верховного Суду у справі № 712/8196/20 погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідачку від обов`язку оплати за надані такі послуги. 3.16. Відповідно до змісту статей 13, 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», централізоване опалення віднесено до житлово-комунальних послуг. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, в порядку визначеному КМУ. При цьому, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. 3.17. Відповідно до ст.19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. 3.18. Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 3.19. Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. 3.20. Згідно із ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 3.21. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 3.22. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. 3.23. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. 3.24. За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України). 3.25. Виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено відповідну заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. 4. Фактичні обставини, встановлені судом 4.1. Судом установлено, що на позивача покладено обов`язок із забезпечення підприємств, установ, організацій та населення міста Черкаси тепловою енергією для потреб опалення та гарячого водопостачання, у тому числі й квартири [ADDRESS] . 4.2. Суду не надано доказів від`єднання квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання з додержанням вимог Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом № 4 від 22 листопада 2005 року Міністерством будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України та Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Наказом № 169 від 26 липня 2019 року Міністерством будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України. 4.3. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного суду у справі № 226/1437/16-ц від 19 серпня 2019 року. Викладене також узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1192цс15 та № 6-1706цс15. 4.4. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 459502981 від 07 січня 2026 року, [PERSON] з 12 липня 2006 року є власником квартири [ADDRESS] . За вказаною квартирою закріплено особовий рахунок № [NUMBER] . 4.5. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 30 червня 2025 року борг [PERSON] перед КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» за особовим рахунком [NUMBER] за спожиту теплову енергію та постачання гарячої води складає 114 647 грн 68 коп. 4.6. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкас від 04 липня 2017 року у справі № 712/7477/16, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 23 липня 2017 року, позов КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» борг за спожиту теплову енергію за період із жовтня 2010 року по 01 червня 2017 року в розмірі 4 819 грн 87 грн, інфляційні втрати - 651 грн 64 коп, 3% річних - 158 грн, судовий збір - 640 грн, а всього стягнуто 6 269 грн 51 коп. Оскільки позовні вимоги за період по 01 червня 2017 року вже вирішено 5. Оцінка Суду 5.1. Вирішуючи заявлені позивачем позовні вимоги суд виходить із того, що позов у частині вимог про стягнення боргу по 01 червня 2017 року вже вирішено судом і рішення набрало законної сили, а тому провадження в цій частині вимог закрито. 5.2. Із розрахунку заборгованості випливає, що за постачання теплової енергії за період із червня 2017 року по січень 2020 року [PERSON] нараховано: у жовтні 2017 року 682,08 грн, у листопаді 2017 року 1465,04 грн, у грудні 2017 року 1536,32 грн, у січні 2018 року 2102,45 грн., у лютому 2018 року 2162,63 грн, у березні 2018 року 2107,74 грн, у квітні 2018 року 640,14 грн. За цей самий період споживачем сплачено лише 500 грн у лютому 2018 року. 5.3. У жовтні 2018 року нараховано 229,77 грн, у листопаді 2018 року 1664,80 грн, у грудні 2018 року 2321,43 грн, у січні 2019 року 3 429,63 грн, у лютому 2019 року 2148,50 грн, у березні 2019 року 1789,44 грн, у квітні 2019 року 690,13 грн., у жовтні 2019 року - 81,21 грн, у листопаді 2019 року 1734,80 грн, у грудні 2019 року 2110,23 грн., у першій половині січня 2020 року - 1299,23 грн. Оплати за 2019 рік та першу половину січня 2020 року споживач не вносила. 5.4. Щодо гарячого водопостачання за цей самий період, то за серпень 2017 року нараховано 67,91 грн, за жовтень 2017 року 621,07 грн, за листопад 2017 року 365,30 грн, за грудень 2017 року 365,30 грн. Оплат за вказаний період не вносилось. За січень 2018 року за послуги з гарячого водопостачання нараховано 292 грн 24 коп., за лютий 2018 року 438,36 грн., за березень 2018 року 438,36 грн, за квітень 2018 року 438,36 грн, за травень 2018 року 292,24 грн. . За цей період у лютому 2018 року внесено оплату в розмірі 365,30 грн. За період із березня 2018 року по першу половину січня 2020 року плати за гаряче водопостачання не нараховувалось. 5.5. Починаючи з другої половини січня 2020 року змінилась система нарахування оплати і до платежів було включено плату за постачання теплової енергії, внески на обслуговування вузлів комерційного обліку, плату за гаряче водопостачання, абонентську плату та абонентське обслуговування. 5.6. У зв`язку з цим у другій половині січня 2020 року споживачу за послуги з гарячого водопостачання і опалення нараховано 778,13 грн, у лютому 2020 року 1913,53 грн, у березні 2020 року 1555,27 грн, у квітні 2020 року 547,34 грн., у травні 2020 року 247,42 грн., у червні 2020 року 247,42 грн, у липні 2020 року 290,67 грн, у серпні 2020 року 247,42 грн, у вересні 2020 року 247,42 грн, у жовтні 2020 року 320,96 грн, у листопаді 2020 року 1240,09 грн, у грудні 2020 року 1672,39 грн. Оплат за 2020 рік споживач не здійснював. 5.7. У січні 2021 року споживачу за послуги з гарячого водопостачання і опалення нараховано 1817,25 грн, у лютому 2021 року 1782,35 грн, у березні 2021 року 1389,50 грн, у квітні 2021 року 567,34 грн., у травні 2021 року 247,42 грн., у червні 2021 року 247,42 грн, у липні 2021 року 290,67 грн, у серпні 2021 року 247,42 грн, у вересні 2021 року 317,23 грн, у жовтні 2021 року 658,04 грн, у листопаді 2021 року 1041,97 грн, у грудні 2021 року 1655,67 грн. У 2021 році споживачем сплачено 349,04 грн у грудні 2021 року. 5.8. У січні 2022 року споживачу за послуги з гарячого водопостачання і опалення нараховано 2391,61 грн, у лютому 2022 року 1386,78 грн, у березні 2022 року 1486,75 грн, у квітні 2022 року 666,51 грн., у травні 2022 року 1451,20 грн., у червні 2022 року 560,05 грн, у липні 2022 року 3012,65 грн, у серпні 2022 року 560,05 грн, у вересні 2022 року 560,05 грн, у жовтні 2022 року 328,59 грн, у листопаді 2022 року 1286,90 грн, у грудні 2022 року 1587,76 грн. У 2022 році споживачем сплачено 698,08 грн. за послуги. 5.9. У січні 2023 року споживачу за послуги з гарячого водопостачання і опалення нараховано 1676,19 грн, у лютому 2023 року 1515,79 грн, у березні 2023 року 1323,82 грн, у квітні 2023 року 472,29 грн., у травні 2023 року 295,62 грн., у червні 2023 року 295,62 грн, у липні 2023 року 480,12 грн, у серпні 2023 року 295,62 грн, у вересні 2023 року 295,62 грн, у жовтні 2023 року 617,37 грн, у листопаді 2023 року 1588,28 грн, у грудні 2023 року 1629,80 грн. У 2023 році споживачем оплат внесено не було. 5.10. У січні 2024 року споживачу за послуги з гарячого водопостачання і опалення нараховано 1680,35 грн, у лютому 2024 року 1520,59 грн, у березні 2024 року 1782,78 грн, у квітні 2024 року 646,36 грн., у травні 2024 року 316,95 грн., у червні 2024 року 927,32 грн, у липні 2024 року 313,42 грн, у серпні 2024 року 835,07 грн, у вересні 2024 року 593,45 грн, у жовтні 2024 року 509,24 грн, у листопаді 2024 року 1888,50 грн, у грудні 2024 року 1898,74 грн. У 2024 році споживачем оплат внесено не було. 5.11. У січні 2025 року споживачу за послуги з гарячого водопостачання і опалення нараховано 1 556,24 грн, у лютому 2025 року 1 730,25 грн, у березні 2025 року 1 746,93 грн, у квітні 2025 року 803,55 грн., у травні 2025 року 1 025,61 грн., у червні 2025 року 724,30 грн. У 2025 році споживачем оплат також внесено не було. 5.12. Таким чином, за розрахунками суду, заборгованість [PERSON] за період із червня 2017 року по червень 2025 року включно (в межах позовних вимог), враховуючи вищевказані часткові проплати, становить 95 437 грн 32 коп. 5.13. Під час розгляду справи відповідач [PERSON] заявила про застосування строку позовної давності до вимог позивача. 5.14. Надаючи оцінку таким доводам, суд враховує, що оплата за послуги з опалення та гарячого водопостачання нараховуються споживачам щомісяця, а оплата за попередній місяць має бути внесена споживачами до 20 числа наступного місяця за розрахунковим. Таким чином, загальний трирічний строк позовної давності рахується від кожного такого щомісячного нарахування, починаючи з 21 числа наступного місяця. 5.15. Суд також враховує, що строк позовної давності може перериватись шляхом вчинення боржником дій, які свідчать про визнання боргу, наприклад шляхом внесення платежу за житлово-комунальні послуги. 5.16. Крім того, суд враховує, що в період із 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року загальний строк позовної давності було продовжено відповідно до п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби), із 17 березня 2022 року по 29 січня 2024 року такий строк продовжувався на підставі п. 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у зв`язку з дією воєнного стану в Україні, а з 30 січня 2024 року по 03 вересня 2025 року перебіг позовної давності було зупинено у зв`язку з воєнним станом. 5.17. Аналізуючи надані відповідачем розрахунки, суд виходить із того, що враховуючи звернення позивачем до суду 08 вересня 2025 року, позовна давність до вимог КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» із червня 2017 року і далі в межах позовних вимог не сплинула, оскільки такий строк від кожного щомісячного платежу спочатку було продовжено із 02 квітня 2020 року по 29 січня 2024 року, а потім зупинено по 03 вересня 2025 року включно. 5.18. З огляду на викладене, наявні підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача боргу у розмірі 95 437 грн 32 коп. за період із 01 червня 2017 року по 30 червня 2025 року, оскільки відповідач, фактично споживаючи вищезазначені послуги, не надсилав позивачу жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання у спірний період, що свідчить про те, що позивач надавав відповідачу житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі. Аналогічні висновки були зроблені у Постановах Верховного Суду у справах № 645/5401/17 від 29 листопада 2019 року та № 465/5138/15-ц від 31 жовтня 2019 року. 6. Розподіл судових витрат між сторонами 6.1. Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позову на 83,24 %, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 520,51 грн.

Outcome: partial