Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

[PERSON] 04 вересня 2025 року звернулася в суд із позовом до Самбірської міської ради Львівської області про визнання права власності за набувальною давністю. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що він проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 07.04.1994 року, виданого Самбірською міською радою народних депутатів [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно довідки виданої Управління майном спільної власності Львівської обласної ради «Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації» квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності в цілому в рівних частках за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Загальна площа спірної квартири [ADDRESS] становить 49,2 кв.м., житлова площа 39,6 кв.м., стіни та фундамент цегляний, перекриття дерев`яне, розташована на 2 поверсі двохповерхового цегляного будинку. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом №2-1457 від 09.10.2024, виданого Самбірською державною нотаріальною конторою та витягу з Державного реєстру речових прав №398451934 від 09.10.2024 за [PERSON] зареєстроване право власності на одну четверту частину квартири [ADDRESS] після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом №600 від 07.03.2023, виданого Самбірською державною нотаріальною конторою та Витягу з Державного реєстру речових прав №325017028 від 07.03.2023 за [PERSON] зареєстроване право власності на одну четверту частину квартири [ADDRESS] після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Він є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження № [NUMBER] від 26.12.1963 р. та свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] №146379 від 29.09.1963 р. 03.10.2012 року власниця однієї четвертої частини квартири [ADDRESS] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть № [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міськрайонного управління юстиції від 04.10.2012 р. Спадщина після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ніким не прийнята. Вказане підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №407592776 від 11.12.2024 р. з якого убачається, що право власності на одну четверту частину квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] не зареєстроване, а також листом Самбірського міжміського БТІ №01/5-8 від 17.01.2025 р. Враховуючи наведене, він більше 10 років проживає в спірній квартирі, безперервно відкрито та добросовісно користується квартирою [ADDRESS] , підтримує її в належному стані, оплачує всі комунальні послуги, проводить необхідні ремонтні роботи, відкрито та безперервно понад 10 років, здійснює сплату за комунальні послуги та обслуговування всієї квартири, доглядає за нею, а тому на підставі ст. 344 ЦК України просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності за набувальною давністю на одну четверту частину квартири [ADDRESS] . Ухвалою суду від 16 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; розпочато підготовче провадження; запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву (а.с.90). 16.10.2025 року відповідачем Самбірською міською радою Львівської області подано відзив на позовну заяву про визнання права власності за набувальною давністю (а.с. 122-127). 10.11.2025 року представником позивача Цап А.Р. подано клопотання в якому просить судові витрати понесені позивачем у даній справі покласти на позивача (а.с. 137-137). Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 13 листопада 2025 року витребувано з Володимирської державної нотаріальної контори Волинської області копію спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 142). 02 грудня 2025 року на виконання вимог ухвали від 13 листопада 2025 року державним нотаріусом Володимирської державної нотаріальної контори Волинської області Билець Н.П. надано копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (149-196). Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12.12.2025 року за клопотанням представника позивача залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] (а.с. 208-209). Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04.02.2026 року вилучено з учасників даної цивільної справи третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] у зв`язку зі смертю до відкриття провадження у справі; підготовче провадження закрито; дану цивільну справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні в залі суду (а.с. 220-221). Під час судового розгляду цивільної справи представник позивача [PERSON] - адвокат Цап А.Р. заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити, на обґрунтування своєї позиції навела доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача Самбірської міської ради Львівської області Янів М.І. в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши доводи учасників судового процесу, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. ст. 321, 328 ЦК України право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 07.04.1994 року виданого Самбірською міською радою народних депутатів [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 28). Із довідки №1204 від 20.10.2014 р. виданої Управління майном спільної власності Львівської обласної ради «Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації» відомо, квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності в цілому в рівних частках за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 29). Згідно технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] №ТІ01:5712-5528-3318-9002 від 22.06.2022 р. виданого КП ЛОР «Самбірське міжміське бюро технічної інвентаризації», технічним паспортом на квартиру №2461 від 17.10.2014 р., технічним паспортом на квартиру №3405-4 від 07.04.1994 р. та довідкою про технічну характеристику об`єктів нерухомого майна №776 від 20.10.2014 р. виданої Управління майном спільної власності Львівської обласної ради «Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації» убачається, що загальна площа спірної квартири [ADDRESS] становить 49,2 кв.м., житлова площа 39,6 кв.м., стіни та фундамент цегляний, перекриття дерев`яне, розташована на 2 поверсі двохповерхового цегляного будинку (а.с. 42, 52, 56). Відповідно до висновку про вартість майна від 30.12.2024 року, виданого ФОП суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] відомо, що ринкова вартість однієї четвертої частини квартири [ADDRESS] становить 251 000,00 (двісті п`ятдесят одна тисяча) грн. (а.с. 30). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом №2-1457 від 09.10.2024 року виданого Самбірською державною нотаріальною конторою та витягу з Державного реєстру речових прав №398451934 від 09.10.2024 убачається, що за [PERSON] зареєстроване право власності на одну четверту частину квартири [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.03.2014 року виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Самбору реєстраційної служби Самбірського міськрайонного управління юстиції у Львівській област (а.с. 32, 36, 31). Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом №600 від 07.03.2023 року виданого Самбірською державною нотаріальною конторою та Витягу з Державного реєстру речових прав №325017028 від 07.03.2023 відомо, що за [PERSON] зареєстроване право власності на одну четверту частину квартири [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.02.2021 виданого Самбірським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с. 19, 40, 37). Із свідоцтва про народження [PERSON] , серія [NUMBER] від 26 грудня 1963 року убачається, що батьком позивача зазначений [PERSON] , матір`ю зазначена [PERSON] (а.с. 26). Згідно копії свідоцтва про одруження, [NUMBER] від 29 вересня 1962 року, відомо, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29 вересня 1962 року (а.с. 27). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції від 04 жовтня 2012 року, [PERSON] , померла [INFO] у віці 98 років, актовий запис № 2442. 02 грудня 2025 року на виконання вимог ухвали суду від 13 листопада 2025 року державним нотаріусом Володимирської державної нотаріальної контори Волинської області Билець Н.П. надано копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , з якої убачається, що після смерті останньої з заявою про прийняття спадщини 18 червня 2013 року звернулася її дочка [PERSON] . Однак, як убачається із листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаській області Управління державної реєстрації №б/н від [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується актовим записом про смерть № 553, складеним 18 лютого 2023 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Таким чином, позивач [PERSON] , більше 10 років проживає в спірній квартирі, безперервно відкрито та добросовісно користується квартирою [ADDRESS] , підтримує її в належному стані, оплачує всі комунальні послуги, проводить необхідні ремонтні роботи, здійснює сплату за комунальні послуги та обслуговування всієї квартири, доглядає за нею. Іншими словами: тривало, добросовісно, відкрито та безперервно, без таємниць володіє житловим приміщенням, 1/4 частина якого не має власника, ставиться до нього як до свого власного майна, оскільки вважає таке своїм майном. Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Отже, при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, відкритість та безперервність володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 (провадження №12-291гс18) наведено такі висновки щодо застосування норм права. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини 4 статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Із змісту статті 344 ЦК України вбачається, що право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а тому встановлення власника майна або безхазяйної речі є однією з обставин, що має значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 264 ЦПК України). Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Як встановлено, позивач добросовісно володіє та користується майном, дбає про технічний стан квартири, і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися квартирою в цілому, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на одну четверту частину квартири [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть № [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міськрайонного управління юстиції від 04.10.2012 р., за набувальною давністю. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачем [PERSON] при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий в розмірі 2510 грн. (а.с. 69). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач не просив відшкодувати йому понесені судові витрати. Отже, враховуючи такий принцип цивільного судочинства як диспозитивність, понесені судові витрати позивачем при ухваленні рішення не відшкодовуються.

Outcome: approved