Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Позивач - [PERSON] , 09 жовтня 2025 року звернувся до суду з позовною заявою до відповідача - [PERSON] , відповідно до якої просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 25 грудня 1999 року Відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 1213. Від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітню [PERSON] , [INFO] , яка проживає окремо та є фінансово незалежною, та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом із матір`ю. Спір щодо місця проживання дитини між батьками відсутній. Позивач бере активну участь у вихованні та матеріальному забезпеченні неповнолітнього сина, а за останні шість місяців сторони знайшли узгоджений спосіб участі у вихованні дитини. Позивач вважає, що розірвання шлюбу не вплине негативно на права та інтереси дитини і дозволить підтримувати доброзичливі, стабільні та конструктивні відносини між батьками для її подальшого виховання. Через службові обставини Позивача та особисті відносини сторін спільне проживання та фактичні шлюбні відносини між ними почали поступово припинятися, зокрема у зв`язку з неможливістю досягнення спільного рішення щодо постійного переїзду всієї родини до іншого міста. Подружжя проживає окремо більше ніж пів року, спільне господарство не ведеться. Упродовж останнього року стосунки між сторонами зазнали істотного розладу: шлюбні відносини втратили характер сімейного союзу, між подружжям відсутні взаєморозуміння, спільні інтереси та взаємна підтримка, наявні суперечки. Почуття прихильності та сімейні цінності, які раніше їх єднали, відновити неможливо. Ураховуючи наведені обставини, подальше збереження шлюбу та сімейних відносин між сторонами є неможливим і не відповідає волевиявленню Позивача. Спільне життя фактично припинено, а продовження шлюбних відносин могло б лише поглибити наявні розбіжності та створювати додаткову напругу. У зв`язку з чим просить суд розірвати шлюб. Ухвалою суду від 13 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Судовий розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 27 жовтня 2025 року зупинено провадження у справі та надано сторонам строк на примирення - 3 (три) місяці. Ухвалою суду від 28 січня 2026 року провадження у справі поновлено та призначено судове засідання. 18 лютого 2026 року справа знята з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Ухвалами суду від 03 березня 2026 року та від 11 березня 2026 року відкладено судовий розгляд справи у зв`язку з неявкою відповідача. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення Відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином, зокрема шляхом направлення судової повістки через підсистему «Електронний суд». Клопотань та заяв до суду не надходило. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з огляду на таке. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON] 25 грудня 1999 року укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Жовтневої районної ради м.Дніпропетровська, актовий запис № 1213, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після одруження дружині присвоєне прізвище « [PERSON] » (арк.с.4). Сторони є батьками двох дітей: повнолітньої [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) (арк.с.10,11). Спір щодо місця проживання дитини між батьками відсутній. Установленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов належить задовольнити, оскільки примирення між сторонами неможливе, сторони подружніх відносин не підтримують, сім`я фактично не існує та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Зі змісту позовної заяви вбачається, що Позивач просить покласти судові витрати на нього. Тому, розподіл судових витрат не здійснюється. З огляду на викладене, на підставі статей 104, 105, 110 СК України,

Outcome: approved