Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

У серпні 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.10.2019 року між ТОВ «Мілоан» і [PERSON] укладено в електронній формі кредитний договір № 4411745 за умовами якого остання отримала кредит у сумі 12000,00 гривень, який зобов`язалася повернути та сплатити проценти за його користування, а також комісію за надання кредиту у порядку та строк, які визначені умовами договору. 20.02.2020 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «Кредит Капітал» укладено договір відступлення прав вимог №47-МЛ за умовами якого ТОВ «ФК «Кредит Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4411745 від 09.10.2019 року. Станом на час відступлення права вимоги заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 4411745 від 09.10.2019 року становила 39 600,00 гривень і складалася з: 12 000,00 гривень тіло кредиту, 20 160,00 гривень прострочена заборгованість за відсотками, 1440,00 гривень заборгованість за комісією та 6000,00 гривень заборгованість за неустойкою. На підставі викладеного ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просило суд стягнути з [PERSON] на свою користь 39 600,00 гривень заборгованості за кредитним договором. Відзив на позов відповідачем не подано. В судове засідання представник позивача не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. Позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково. Зазначила, що дійсно [PERSON] 09.101.2019 року уклала договір кредиту із ТОВ «Мілоан» на підставі якого отримала у кредит 12 000,00 гривень. Визнала, що у повному обсязі [PERSON] кредит не погасила та дійсно має заборгованість. Разом з цим просила врахувати, що протягом дії кредитного договору [PERSON] здійснювала внесення коштів на погашення кредиту. За таких обставин позов в частині стягнення заборгованості тіла кредиту у розмірі 12 000,00 гривень визнала та не заперечувала проти його задоволення. Щодо вимог про стягнення заборгованості за процентами у розмірі 20 160,00 гривень вказала, що позивачем не представлено відповідного розрахунку, а отже не доведено належними доказами існування заборгованості за процентами в таку розмірі. Крім того, із представлених позивачем матеріалів вбачається, що розмір заборгованості за процентами, який заявлений до стягнення, розрахований в тому числі і за період, який перевищує погоджений між сторонами строк кредитування, а отже такі вимоги є безпідставними. Щодо вимог про стягнення комісії за надання кредиту у розмірі 1440,00 гривень зазначила, що такі вимоги також є безпідставними, оскільки за умовами договору вказана комісія передбачена за видачу самого кредиту та не передбачає надання жодних додаткових послуг. Також просила врахувати, що вимог про стягнення неустойки за прострочення виконання грошового зобов`язання задоволенню не підлягають в силу п.18 Прикінцевих та перехідних положень до ЦК України, оскільки вони нараховані в період дії воєнного стану. Також зазначила, що заявлена позивачем суми витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 гривень є неспівмірною та не відповідає складності справі, виконаному обсягу та ціні позову,у зв`язку із чим просила зменшити її розмір до 2 000,00 гривень. Фактичні обставини встановлені судом. 09 жовтня 2019 року ТОВ «Мілона» та [PERSON] уклали в електронній формі договір про споживчий кредит № 4411745, за умовами якого ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати останній на умовах строковості, поворотності та платності кредит, а та у свою чергу повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та строки, визначені договором (п.1.1 кредитного Договору). Відповідно до пунктів 1.2, 1.3, 1.4, 1.5.1, 1.5.2 та 1.6 умов Договору визначено, що сума кредиту становить 12 000,00 гривень; кредит надається строком на 15 днів з 09.10.2019 року; термін (дата) повернення кредиту, сплата комісії і процентів за користування кредитом 24.10.2019 рік; комісія за надання кредиту становить 1440,00 гривень, яка нараховується за ставкою 12,00 % від суми кредиту; проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 1,5% на день; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,5% на день. Пунктом 2.2.3 Договору встановлено, що проценти за користування кредитом нараховуються на стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6 Договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом Позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п.1.4, якщо позичальник всупереч умовам договору продовжує користуватися кредитом, окрім випадків, коли визначена у п.1.5.2 процентна ставка є нижчою за стандартну (базову) ставку, встановлену у п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання Позичальником умов цього Договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти за користування кредитом з дня наступного за днем визначеним п.1.4 Договору продовжують нараховуватися за базовою ставкою згідно п.1.6 Договору протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено Товариством в односторонньому порядку. Пунктом 2.3.1 Договору визначено, що Позичальник за наявності відповідної пропозиції Позикодавця має право на продовження строку користування/повернення кредиту на таких самих умовах на певну кількість днів доступну у пропозиції, відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження строку користування кредитом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил у тому числі сплатити комісію за продовження кредиту. Можливі строки продовження та ставки комісії за продовження кредиту становлять: 7% від поточного залишку кредиту 3 дня продовження строку; 14% від поточного залишку кредиту 7 дня продовження строку, 28% від поточного залишку кредиту 15 днів продовження строку. Кредитний договір укладений сторонами дистанційно та підписаний [PERSON] електронним підписом (одноразовим ідентифікатором Z17303). У день укладення кредитного договору (09.10.2019) ТОВ «Мілоан» перерахувало кредитні кошти у сумі 120500,00 на указаний [PERSON] картковий рахунок. Факт зарахування 09.10.2019 року 12 000,00 гривень на рахунок [PERSON] підтверджений довідкою АТ «Універсал Банк» від 10.03.2026 року №БТ/Е-7077. 20 лютого 2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимог № 47-МЛ за умовами якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4411745 від 09.10.2019 року. Згідно виписки з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 476-МЛ від 20.02.2020 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 4411745 від 09.10.2019 року становила 39 600,00 гривень і складалася з: 12 000,00 гривень тіло кредиту, 20 160,00 гривень прострочена заборгованість за відсотками, 1440,00 гривень заборгованість за комісією та 6000,00 гривень заборгованість за неустойкою. Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд. а) щодо правовідносин сторін Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону України від 3 вересня 2015року №675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон №675-VIII) електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень частини першої статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Зібрані докази вказують на те, що 09.10.2019 року [PERSON] уклала із ТОВ «Мілоан» в електронній формі кредитний договір, за умовами якого вказана фінансова компанія перераховувала на рахунок відповідача кредитні кошти у загальному розмірі 12000,00 гривень, а та зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти і інші обумовлені договором платежі в порядку, визначеному договором. Після закінчення строку кредитування [PERSON] не повернула кредит та не сплатила проценти за його користування. У подальшому вказана фінансова компанія відступила ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором. З огляду на викладене слід дійти висновку, що [PERSON] не виконала обов`язки за кредитним договором, а тому з неї на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» слід стягнути заборгованість за кредитним договором. Щодо розміру заборгованості яка підлягає до стягнення. У своєму позові ТОВ «Кредит Капітал» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 4411745 від 09.10.2019 року у розмірі 39 600,00 гривень і складалася з: 12 000,00 гривень тіло кредиту, 20 160,00 гривень прострочена заборгованість за відсотками, 1440,00 гривень заборгованість за комісією та 6000,00 гривень заборгованість за неустойкою. Згідно представленої відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №4411745 встановлено, що нарахування відсотків здійснювалося за період з 10.10.2019 року по 13.01.2020 рік включено, тобто в тому числі і за період, який перевищує погоджений сторонами строк кредитування. При цьому суд зазначає, що в період дії кредитного договору відповідачем, у відповідності до положень п.2.3.1 кредитного Договору, неодноразово, а саме: 24.10.2019 року, 27.10.2019 року, 30.10.2019 року, 02.11.2019 року 05.11.2019 року, 08.11.2019 року та 11.11.2019 року сплачувалася комісія за продовження строку кредитування (на 3 дні кожного разу відповідно). Отже з урахуванням вказаних продовжень загальний строк кредитування закінчувався 14.11.2019 року. За таких обставин за період строку кредитування, який був визначений сторонами у договорі, з урахуванням його пролонгації, розмір процентів, які мала сплатити [PERSON] за користування кредитом становить 6 480,00 гривень із розрахунку: 12 000,00 грн. * 1,5 % * 36 днів (загальний строк кредитування з урахуванням його пролонгації) /100%. Саме такий розмір заборгованості за процентами підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. При цьому суд зазначає, що нарахування процентів поза визначеним строком кредитування є безпідставним та суперечить вимогам закону. Щодо вимог про стягнення комісіє за надання кредиту. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. До цих засад віднесено свободу договору (пункт 3), справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6). Відповідно до статті 18 Закону №1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з частинами першою, другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Свобода договору не є абсолютною (необмеженою): вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору. Норми чинного законодавства також закріплюють презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Умовами кредитного договору можуть визначатися додаткові (акцесорні) зобов`язання сторін. При цьому правові та організаційні засади споживчого кредитування встановлюють право споживача на справедливі умови кредитного договору. Закон України №1734-VІІІ «Про споживче кредитування» визначає право кредитодавця отримувати винагороду за супутні з наданням кредиту послуги, зокрема комісію за обслуговування кредиту, у разі якщо такі послуги дійсно були надані банком позичальнику. Водночас, банкам забороняється встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, або за дії, які споживач здійснює на користь банку. Також на позивача не може бути покладений обов`язок сплачувати платежі, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Загальною підставою визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог закону щодо його дійсності, які встановлені статтею 203 ЦК України. Нікчемним є правочин, недійсність якого прямо встановлена законом. Умови договору про надання споживчого кредиту, що передбачають здійснення платежів за дії, які не є послугою, або здійснення платежів, які заборонені законом, є нікчемними. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 9 грудня 2019 року у справі №524/5152/15-ц. Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 6 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 зазначив, що якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Умовами кредитного договору № 4411745 встановлено зобов`язання [PERSON] щодо сплати кредитодавцю комісії за надання кредиту у розмірі 1 440,00 грн. При цьому, у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, що пов`язані з наданням кредиту, за які встановлена комісія. Відтак умова кредитного договору про сплату відповідачем на користь кредитодавця комісії за надання кредиту є нікчемною, внаслідок чого сума нарахованої комісії у розмірі 1440,00 грн не може бути стягнута з відповідача на користь позивача. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2024 у справі № 582/202/22. Щодо вимог про стягнення неустойки за порушення грошового зобов`язання суд зазначає, що такі вимоги також не підлягають до задоволення, оскільки в силу приписів пунктів 15 та 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, а також у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. З урахуванням викладеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 4411745 від 09.10.2019 року у розмірі 18 480 гривень, яка складається з: 12 000,00 гривень заборгованість по тілу кредиту та 6 480,00 гривень заборгованість за відсотками. В решті у задоволенні позову слід відмовити. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1 та 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч.ч. 2, 3 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16. Відповідно до ч.ч. 5, 6статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, позивач у суді першої інстанції заявив про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. На підтвердження цих вимог позивач надав копію договору про надання правничої допомоги від 01 липня 2025 року №0107, укладеного між адвокатом Адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі адвоката Усенка Михайла Ігоровича та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», акт №1455 наданих послуг (правової (правничої) допомоги від 05.08.2025, детальний опис робіт, виконаних адвокатом від 05.08.2025 року, відповідно до якого сторони підтвердили факт надання Адвокатським об`єднанням «Апологет» та прийняттям клієнтом послуг відповідно до положень укладеного ними договору про надання правничої допомоги від 01 липня 2025 року №0107, сума наданих послуг відповідно до договору складає 8000 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» слід стягнути судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме судовий збір у розмірі 1130,45 гривень та 3733,33 гривень витрат на правову допомогу, а всього 4863,78 гривень.

Outcome: partial