Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

[PERSON] (далі позивач-1), [PERSON] (далі позивач-2) звернулися до Іванківського районного суду Київської області з позовом до Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області (далі відповідач) про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для визнання за позивачем-1 та позивачем-2 права приватної власності на спадкове майно [PERSON] , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] в рівних частинах кожному (по частині). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено суддю Мовчана В.В. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 12.01.2026 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 18.02.2026. У судовому засіданні 18.02.2026 розгляд справи було відкладено на 12.03.2026. Позивач-1 та позивач-2 у судове засідання не з`явилися, однак в прохальній частині позовної заяви просили розглядати справу за їх відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте у клопотанні від 17.02.2025 просили здійснювати розгляд справи без представника селищної ради. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ст. 12, 13, 78, 81, 82 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Оцінка зібраних по справі доказів здійснюється за правилами, передбаченими ст. 89 ЦПК України, з врахуванням положень ст. 76-88 ЦПК України. З наданих доказів, встановлено такі факти і обставини. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (номер витягу 00020831535), [INFO] померла [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] та [PERSON] батьки [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] (мовою оригіналу) є [PERSON] (мовою оригіналу) та [PERSON] (мовою оригіналу). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Іванківської державної нотаріальної контори Дударєвої І.Ю від 09.12.2025 відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] , який прийняв, але не оформив своїх спадкових прав після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв?язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на житловий будинок. Зазначено також, що за даними нотаріальної контори після [PERSON] , яка померла [INFO] спадкова справа не реєструвалась. Згідно наявних даних спадщину прийняли: [PERSON] - син. Після [PERSON] , 1960 року народження, який помер [INFO] спадщину прийняли: [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] (дата смерті [INFO] ) від прийняття спадщини відмовилася заявою, зареєстрованою 07.09.2018. Інших спадкоємців немає. Згідно запису в погосподарській книзі № 9 за 2021 -2025 роки, об`єкт погосподарського обліку № 0559-1, житловий будинок по [ADDRESS] рахується за [PERSON] . Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Києво Святошинського районної ради Київської області» на житловий будинок по [ADDRESS] було виготовлено технічний паспорт (реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності ТІ01:7307-3279-6366-1688). Суд, розглянувши подані матеріали, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до положень чинного на той час (на момент спорудження житлового будинку) ЦК УРСР 1963 року, вказівок по порядку ведення погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 року № 11/5, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР 31.10.1975 року за № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки сільської ради, в т.ч. і виписки із погосподарських книг. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обов`язкову реєстрацію будинків у містах і селищах міського типу. У період чинності цієї інструкції до 13 грудня 1995 року державна реєстрація нерухомого майна у сільській місцевості не проводилася. Таким чином, приналежність житлового будинку по [ADDRESS] підтверджується відповідним записом із погосподарської книги № 9 за 2021 -2025 роки, об`єкт погосподарського обліку № 0559-1. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України, право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Позивачі зверталися до державного нотаріуса Іванківської державної нотаріальної контори Дударєвої І.Ю., з метою отримання свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок, однак у видачі свідоцтв їм було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, тому останні звернулися до суду з метою захисту своїх прав. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивачів про визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Судом встановлено, що позивачами сплачено судовий збір при зверненні до суду, однак останні зазначили, що судові витрати згодні нести самі. На підставі викладеного та

Outcome: approved