Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Позивачка - [PERSON] , через представника адвоката Досковського Віталія Геннадійовича, 03.11.2025 року звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Одеської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] , про усунення перешкод у розпорядженні майном шляхом скасування державної реєстрації обтяжень нерухомого майна, у якому просить суд: - скасувати державну реєстрацію обтяжень житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2097891951101: номер запису про обтяження 36836592, дата, час державної реєстрації 10.11.2008 11:38:36, зареєстровано державним реєстратором Юридичного департаменту Одеської міської ради Гуменюк Оксаною Василівною, документи, подані для державної реєстрації: рішення Виконкому Одеської області №712 від 22.12.1983 року, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 52608590 від 11.06.2020 12:13:50, вид обтяження: заборона на нерухоме майно, відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 8168448, 10.11.2008 11:38:36, додаткові відомості про обтяження: № реєстра 1445-27, внутр. №8F011B3723EF3C316852; - скасувати державну реєстрацію обтяжень житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2097891951101: номер запису про обтяження 36836650, дата, час державної реєстрації 06.11.2008 11:32:10, зареєстровано державним реєстратором Юридичного департаменту Одеської міської ради Гуменюк Оксаною Василівною, документи, подані для державної реєстрації: рішення Виконкому Одеської області №53/97 від 14.02.1978 року, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 52608590 від 11.06.2020 12:13:50, вид обтяження: заборона на нерухоме майно, відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 8157487, 06.11.2008 11:32:10, додаткові відомості про обтяження: № реєстра 2407-25, внутр. №7601193923EF412F524C. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що вона є власником 5/6 часток у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] та у праві власності на земельну ділянку кадастровий номер 5110136900:41:020:0090, площею 0,061 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , які вона успадкувала після смерті своєї баби [PERSON] . Власником 1/6 часток у праві власності на зазначений житловий будинок та земельну ділянку є третя особа [PERSON] . Після оформлення права на спадщину позивачці стало відомо, що відносно житлового будинку [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровані два обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно на підставі рішення Виконкому Одеської області №712 від 22.12.1983 року та на підставі рішення Виконкому Одеської області №53/97 від 14.02.1978 року. Також позивачка зазначає, що обтяження відносно належного їй та третій особі на праві спільної часткової власності будинку було зареєстровано помилково, у рішенні Виконкому Одеської області №53/97 від 14.02.1978 року відсутня будь-яка інформація щодо встановлення заборони на будь-які об`єкти нерухомості, в тому числі і на житловий будинок [ADDRESS] , а рішення Виконкому Одеської області №712 від 22.12.1983 року стосувалось житлових будинків по [ADDRESS] , а не житлового будинку [ADDRESS] , який розташований у Київському районі міста Одеси. У зв`язку з тим, що дією зазначених обтяжень порушуються права позивачки щодо розпорядження належним їй на праві спільної часткової власності майном на власний розсуд, [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу на підставі вказаного позову розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 05.11.2025 року було прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, призначено дату, час і місце проведення підготовчого засідання. Визначено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У підготовче засідання 27.01.2026 року, про яке учасники справи були повідомлені у встановленому законом порядку, відповідач та третя особа не з`явились, відзив на позовну заяву та пояснення щодо позову, до суду не надходили. Представник позивачки адвокат Цейтліна В.Є. подала заяву про проведення судового засідання у її відсутність, проти закриття підготовчого провадження не заперечувала. 27.01.2026 року судом було ухвалено закрити стадію підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні призначеному на 02.03.2026 року представник позивачки адвокат Цейтліна В.Є. позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Матеріали справи містять довідки про доставку судових повісток до Електронного кабінету відповідача в ЄСІТС та повідомлення про вручення третій особі судових повісток, однак про поважність причин неявки учасники справи суд не повідомили. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави для відкладення судового засідання у відповідності до положень статті 223 ЦПК України судом не встановлені. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні 02.03.2026 року за наявною явкою учасників справи, та за відсутності відповідача і третьої особи, на підставі наявних в матеріалах справи документів, та у відповідності до ст. ст. 280, 281 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. За наслідком розгляду даної справи, суд, перейшовши до стадії ухвалення судового рішення та у відповідності до положень ч. 1 ст. 244 ЦПК України, відклав судове засідання до 13.03.2026 року на 10 год. 00 хв. для ухвалення та проголошення судового рішення. Про дату, час і місце судового засідання з проголошення судового рішення, учасники справи повідомлялись належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача по справі, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 18.06.2025 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвою О.О., зареєстровано в реєстрі за №836, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , як громадянці Російської Федерації, належить 5/6 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] , які успадковані в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Право власності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , як громадянки Російської Федерації на вказану частку нерухомого майна - 5/6 часток житлового будинку [ADDRESS] , зареєстровані 18.06.2025 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2097891951101, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №449871917 від 29.10.2025 року. Також, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 18.06.2025 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвою О.О., зареєстровано в реєстрі за №837, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , як громадянці Російської Федерації, належить частка земельної ділянки, кадастровий номер 5110136900:41:020:0090, площею 0,061 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , які успадковані в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Право власності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на вказану частку нерухомого майна частка земельної ділянки, кадастровий номер 5110136900:41:020:0090, площею 0,061 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано 18.06.2025 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2496595651000, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав №431851935 від 18.06.2025 року. Також судом встановлено, що на підставі рішення Київського районного суду міста Одеси від 08.04.2025 року по цивільній справі №947/34226/24, яке набрало законної сили 09.05.2025 року, за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право на 1/3 частку у праві спільної власності на земельну ділянку кадастровий номер 5110136900:41:020:0090, площею 0,061 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2496295651000. Отже, приймаючи спільний номер РНОКПП [NUMBER] , ідентифікуючий особу, а також інші дані відносно особи, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є однією тією ж особою, за РНОКПП [NUMBER] . Отже, судом встановлено, що позивачці по справі [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом, належить на праві часткової власності: 5/6 часток житлового будинку [ADDRESS] , та 5/6 часток земельної ділянки, кадастровий номер 5110136900:41:020:0090, площею 0,061 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №449871917 від 29.10.2025 року, право на іншу 1/6 частку житлового будинку [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2097891951101, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15.11.2022 року Київською державною нотаріальною конторою у м. Одесі, реєстровий номер 5-499, зареєстровано на праві спільної часткової власності за [PERSON] . Також згідно інформації, яка міститься в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №449871917 від 29.10.2025 року вбачається наявність двох записів про обтяження у виді заборони на нерухоме майно за реєстраційним номером №2097891951101 житлового будинку [ADDRESS] , а саме: - номер запису про обтяження №36836592; дата, час державної реєстрації: 10.11.2008 11:38:36; державний реєстратор: державний реєстратор Юридичного департаменту Одеської міської ради Гуменюк О.В.; документи, подані для державної реєстрації: рішення, серія та номер: 712, виданий 22.12.1983, видавник: Виконком Одеської області; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 52608590 від 11.06.2020 12:13:50, Гуменюк Оксана Василівна, Юридичний департамент Одеської міської ради, Одеська обл..; вид обтяження: заборона на нерухоме майно; відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 8168448, 10.11.2008 11:38:36; додаткові відомості про обтяження: № реєстра: 1445-27, внутр.. №8F011B3723EF3C316852; - номер запису про обтяження №36836650; дата, час державної реєстрації: 06.11.2008 11:32:10; державний реєстратор: державний реєстратор Юридичного департаменту Одеської міської ради Гуменюк О.В.; документи, подані для державної реєстрації: рішення, серія та номер: 53/97, виданий 14.02.1978, видавник: Виконком Одеської області; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 52608590 від 11.06.2020 12:13:50, Гуменюк Оксана Василівна, Юридичний департамент Одеської міської ради, Одеська обл..; вид обтяження: заборона на нерухоме майно; відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 8157487, 06.11.2008 11:32:10; додаткові відомості про обтяження: № реєстра: 2407-25, внутр.. №7601193923EF412F524С. Отже, підставою для реєстрації вказаних заборон слугували: рішення Виконкому Одеської області №712 від 22.12.1983; та рішення Виконкому Одеської області №53/97 від 14.02.1978 року, а записи про обтяження перенесені з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, в якому вони були зареєстровані 06.11.2008 року та 10.11.2008 року. Відповідно до Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року № 31/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18.08.2004 №85/5), в редакції станом на час реєстрації обтяжень у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; видані витяги з реєстру заборон. Пунктом 2.1. Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, у зазначені редакції, передбачено внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна за Заявою про реєстрацію (вилучення) обтяження об`єкта нерухомого майна (додатки 1-3), що подається посадовою особою виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради у зв`язку з накладенням (зняттям) ними заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції на час прийняття державний реєстратором рішення) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) є офіційним визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у зазначеній редакції, невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек. Згідно ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у зазначеній редакції, державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження. У постанові від 20.11.2024 року по справі №442/9149/21 Верховний Суд навів правовий висновок, згідно якому перевірка документів на наявність підстав, зокрема для прийняття відповідних рішень, є одним із етапів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у вищезазначеній редакції, державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі зокрема інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Судом з наданих позивачем документів встановлено, що на запит позивачки про надання рішення виконкому Одеської області №53/97 від 14.02.1978 року Державним архівом Одеської області було надано постанову Одеського обкому компартії України та виконкому обласної ради народних депутатів від 14.02.1978 року за №53/15/97 «Про заходи щодо покращення теплопостачання міста Одеси», у якій адреси об`єктів нерухомого майна, що належать громадянам, не зазначені, питання про встановлення заборони не вирішувалось. На запит [PERSON] щодо надання копії рішення виконкому Одеської області №712 від 22.12.1983 року, Державним архівом Одеської області було надано копії рішення Виконкому Одеської обласної ради народних депутатів №712 від 22.12.1983 року «Про затвердження рішення Одеського міськвиконкому від 21.10.1982 року №688 в частині зносу житлових будинків», додаток до рішення №712 від 22.12.1983 року - перелік будинків, які підлягають знесенню у м. Одесі, рішення Виконкому Одеської міської ради народних депутатів №688 від 21.10.1982 року «Про відселення громадян із будинків, що підлягають знесенню виробничим об`єднанням імені Січневого повстання у порядку підготовки території під будівництво котельні «Ближні Млини», перенесення трамвайних колій маршрутів № [NUMBER] , 14 та розширення виробничих площ» та Акт «Про вибір та попереднє погодження земельної ділянки для розширення та реконструкції Одеського виробничого об`єднання імені Січневого повстання Міністерства будівельного, дорожнього та комунального машинобудування в районі «Ближні Млини» за рахунок знесення малоцінного житла» від 02.06.1982 р. Як вбачається з рішення виконкому Одеської області №712 від 22.12.1983 року ним було затверджено рішення виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 21.10.1982 р. № 688 в частині зносу житлових будинків, що перебувають в особистій власності громадян згідно додатку. Відповідно до додатку до рішення №712 від 22.12.1983 року, у списку житлових будинків, що підлягають знесенню в м. Одесі, крім іншого зазначені будинки [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] . З рішення Одеського міськвиконкому від 21.10.1982 року №688, яке було затверджено рішенням Виконкому Одеської області №712 від 22.12.1983 р. судом встановлено, що відповідно до Акту «Про вибір та попереднє погодження земельної ділянки» від 02.06.1982 р. виробниче об`єднання ім. Січневого повстання було зобов`язано здійснити першочергово будівництво районної котельні «Ближні Млини». Рішенням Одеського міськвиконкому від 21.10.1982 року №688 було вирішено просити виконком Одеської обласної ради народних депутатів дозволити знесення індивідуальних житлових будинків, зокрема, по [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , зобов`язати виробниче об`єднання ім. Січневого повстання в строк до 01.01.1983 р. повністю завершити інвентаризаційні роботи та надати у встановленому порядку відповідні матеріали оціночній комісії, створеній розпорядженням міськвиконкому для визначення розмірів та форми відшкодування збитків землекористувачам та володільцям нижче перерахованих житлових будинків, будівель та споруд, в тому числі: під котельну по [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] . Згідно листа Юридичного Департаменту Одеської міської ради від 03.10.2025 р. №2677 вих, вулиця Зелена, про яку йде мова у рішенні Одеського міськвиконкому від 21.10.1982 року №688 «Про відселення громадян із будинків, що підлягають знесенню виробничим об`єднанням імені Січневого повстання у порядку підготовки території під будівництво котельні «Ближні Млини», перенесення трамвайних колій маршрутів № [NUMBER] , [NUMBER] та розширення виробничих площ», розташована у Хаджибейському районі міста Одеси, раніше мала назву « [ADDRESS] , обмежена з одного боку [ADDRESS] , з іншого боку [ADDRESS] . На підставі вищезазначених доказів вбачається, що житлові будинки [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] щодо яких було прийнято рішення виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів від 21.10.1982 р. № 688, затверджене рішенням Виконкому Одеської обласної ради народних депутатів №712 від 22.12.1983 року, були розташовані у Малиновському (наразі Хаджибейському) районі міста Одеси. Згідно відомостей з Публічної кадастрової карти від 30.10.2025 року, інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №449869142 від 29.10.2025 року та №449870686 від 29.10.2025 року, по [ADDRESS] з парними номерами 2-10 відсутні, нумерація парних будинків починається з №12. Одночасно суд зазначає, що належний позивачці та третій особі на праві спільної часткової власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , також мав адресу: [ADDRESS] , в процесі експлуатації якого нумерацію з № 6-а було змінено на №10, однак зазначений житловий будинок розташований у Київському районі м. Одеси. Так, згідно договору від 17.11.1961 року [PERSON] придбав незакінчене будівництвом домоволодіння 61,9% готовності, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно з розпорядженням Київської районної адміністрації виконкому Одеської міськради №1420 від 30.08.2000 р. «Про прийняття до експлуатації будівель по [ADDRESS] » зазначено, що згідно довідки ОБТІ від 04.05.1962 р. [PERSON] належить домоволодіння [ADDRESS] , в теперішній час домоволодіння рахується під [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори в місті Одеса Сальниковою З.В. при видачі 16.02.2008 р. спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на вищезазначені будинок та земельну ділянку зазначена адреса спадкового майна: [ADDRESS] . Відповідно до довідки №1264944-1693 та довідки №1264945-1693, виданих Третьою Одеською державною нотаріальною конторою 16.02.2008 р., згідно Єдиного реєстру заборон житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , власником яких був [PERSON] , під забороною не перебували. Згідно довідки Юридичного департаменту Одеської міської ради від 20.04.2015 р. про відповідність адреси об`єкту нерухомого майна № 362340/2, виданої [PERSON] , адреса земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) [ADDRESS] , та розташованого на ній житлового будинку: [ADDRESS] , передбачена державним актом на право власності на земельну ділянку від 30.11.2010 р., на підставі рішень Одеської міської ради від 09.11.2005 р. №4858-ІV та від 21.12.2012 р. № 2508-VІ, відповідає наступній адресі, зареєстрованій в адресному реєстрі м. Одеси: [ADDRESS] . Також судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси перебувала на розгляді цивільна справа №520/3204/19, за наслідком розгляду якої ухвалено заочне рішення від 18.11.2019 року, відповідно до якого у тому числі: - внесено зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16 лютого 2008 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Сальніковою З.В., зареєстрованого в реєстрі за № 5-752, яким посвідчена належність [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 24.12.1999 року) 1/3 частки спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , із визначенням в якості спадкового майна, на частку якого мало бути видане вказане свідоцтво: частина житлового будинку з надвірними спорудами під [ADDRESS] , який складається в цілому з одного житлового кам`яного будинку, житловою площею 35,5 кв.м., розташованого на земельній ділянці площею 610 кв.м.; - внесено зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16 лютого 2008 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Сальніковою З.В., зареєстровано в реєстрі за № 5-762, яким посвідчена належність [PERSON] ( [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , посвідка на постійне проживання від 27.05.2008 року за № [NUMBER] ) 2/3 часток спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , із визначенням в якості спадкового майна, на частку якого мало бути видане вказане свідоцтво: частина житлового будинку з надвірними спорудами під [ADDRESS] , який складається в цілому з одного житлового кам`яного будинку, житловою площею 35,5 кв.м., розташованого на земельній ділянці площею 610 кв.м.; - визнано за [PERSON] ( [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , посвідка на постійне проживання від 27.05.2008 року за № [NUMBER] ) право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами під [ADDRESS] , який в цілому складається з одного житлового кам`яного будинку, житловою площею 35,5 кв.м., розташованих на земельній ділянці площею 610 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Отже згідно з вказаним рішенням, частка нерухомого майна - житлового будинку з надвірними спорудами під [ADDRESS] , яка у тому числі була успадкована [PERSON] , було розташоване саме за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до наданого рішення Київського районного суду міста Одеси від 31.05.2021 року по справі №947/37843/20 вбачається, що судом: - внесено до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16.02.2008 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Сальніковою З.В., р/н 5-765, яким посвідчена належність [PERSON] 2/3 часток спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] , зміни, визначивши в якості спадкового майна, на частку якого мало бути видане вказане свідоцтво: 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,0610 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] ; - внесено до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16.02.2008 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Сальніковою З.В., яким посвідчена належність [PERSON] 1/3 частки спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] , зміни, визначивши в якості спадкового майна, на частку якого мало бути видане вказане свідоцтво: 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,0610 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] ; - визнано за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на частку земельної ділянки, площею 0,0610 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] . Отже згідно з вказаним рішенням, частка нерухомого майна - земельної ділянки, площею 0,0610 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] , яка у тому числі була успадкована [PERSON] , було розташоване саме за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом, власником 5/6 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] та часток розмірами і 1/3 земельної ділянки, кадастровий номер 5110136900:41:020:0090, площею 0,061 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , є позивачка [PERSON] . Згідно листа Юридичного Департаменту Одеської міської ради від 03.10.2025 р. №2677 вих., вулиця Академіка Гамалея розташована у Київському районі міста Одеси та обмежена з одного боку Люстдорфською дорогою, з іншого боку [ADDRESS] . За наведених обставин суд приходить до висновку, що на час ухвалення досліджених рішень виконкому Одеської області у місті Одесі існували декілька вулиць з назвою « [INFO] », які були розміщені у різних районах міста Одеси, одна з яких в районі «Великого Фонтану», наразі Київський район міста Одеси, нині має назву вулиця «Академіка Гамалея» відповідно до рішення Одеської міської ради від 09.11.2005 р. №4858-ІV, на якій розташовано належний позивачці та третій особі житловий будинок, інша вулиця «Зелена» розташована у Хаджибейському районі м. Одеси, якої стосувалось рішення Виконкому Одеської області №712 від 22.12.1983 р., яким затверджено рішення Одеського міськвиконкому від 21.10.1982 року №688. Отже, вищевказане нерухоме майно належне позиваці на праві спільної часткової власності, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 924/1220/17 вказано, що у розумінні приписів наведеної норми право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією з загальних засад державної реєстрації прав є гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. За змістом абз. 2 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація припинення обтяжень нерухомого майна проводиться на підставі судового рішення щодо припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Згідно правової позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 22.02.2023 року по справі №462/6533/21 ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в цивільному суді має забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання та бути адекватним, за змістом ст. ст. 26, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виконанню підлягають судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Наявність зареєстрованих обтяжень житлового будинку співвласником якого є позивачка позбавляють її можливості розпоряджатись належним їй майном, за відсутності підстав для реєстрації таких обтяжень, а отже і для їх збереження, вочевидь свідчить про порушення права власності позивачки. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки даний спір стосується скасування державної реєстрації обтяжень нерухомого майна, які було накладено відповідно до рішень Виконкому Одеської області №53/97 від 14.02.1978 року та №712 від 22.12.1983 року, правонаступником якого згідно п. 3 Указу Президента України від 14 квітня 1992 року № 252 «Про Положення про місцеву державну адміністрацію» є Одеська обласна державна адміністрація, остання є належним відповідачем у справі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позовних вимог, у відповідності до положень статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки у відшкодування витрат зі сплати судового збору 2422,40 грн. На підставі вищевикладена

Outcome: approved