Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

У січні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , права на земельну частку (пай), яка належала [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0054801 зареєстрованого 20.12.1996 за №13, та перебуває в колективній власності КСП ім. Шевченка на території Велицької ОТГ (колишня Мельницька сільська рада) Ковельського району Волинської області, розміром 3,09 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті чоловіка відкрилася спадщина за законом, яку позивач прийняла за фактом спільного проживання із спадкодавцем. До складу спадщини увійшли права на земельну частку пай в КСП ім. Шевченка на території Велицької ОТГ (колишня Мельницька сільська рада) Ковельського району Волинської області, розміром 3,09 в умовних кадастрових гектарах, на яку чоловік [PERSON] за життя через втрату сертифікату не зареєстрував право власності. Через втрату правовстановлюючого документа позивач позбавлена можливості реалізувати спадкові права в позасудовому порядку. 21.01.2026 суд відкрив провадження у справі, на підставі ч.4 ст. 274 ЦПК України визначив розглядати її за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання, встановив строк для подачі відповідачем відзиву, витребував докази. Відзив на позовну заяву не надходив. 28.01.2026 від сільського голови Велицької сільської ради Ковельського району надійшла заява про відсутність заперечень щодо заявлених вимог. 06.02.2026 з Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області надійшли копії матеріалів спадкової справи № 324/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] . 16.03.2026 розпочатий судовий розгляд справи по суті. В судове засідання учасники не з`явилися. Позивач [PERSON] , її представник адвокат Хомич А.В. та представник Велицької сільської ради подали письмові заяви про розгляду справи без їх участі на підставі поданих доказів. Представник відповідача проти задоволення позову не заперечує. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК). Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення 16.03.2026. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Позов підлягає до задоволення з таких мотивів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Згідно з частинами першою, другою, сьомою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. Суд встановив, що [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 29.03.2024). За матеріалами спадкової справи №324/2024 заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. Спадкоємцем за законом першої черги є позивач [PERSON] , як дружина померлого (копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 11.05.1991), остання прийняла спадщину, оскільки проживала і була зареєстрована разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини (довідка Велицької сільської ради № 441 від 12.05.2025). На підставі статей 68, 69 Закону України «Про нотаріат», підпунктів 4.14, 4.15 п.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину в частині права на земельну частку (пай) у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа, який втрачено (лист Ковельської державної нотаріальної контори №26/01-16 від 13.01.2026). Головне управління Держгеокадастру у Волинській області листом №Б-117/0-131/0/6-25 від 10.04.2025 підтвердило реєстрацію за [PERSON] права на земельну частку (пай) в КСП ім.Шевченка на території Велицької ОТГ (колишня Мельницька сільська рада) Ковельського району Волинської області згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0054801, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 13 від 20.12.1996 (а.с.8). Оригінал сертифікату втрачений, про що у січні 2025 року зроблене повідомлення у засобах масової інформації (а.с.13). Позивач не має можливості отримати дублікат сертифікату, проте відповідно до ст.392 ЦК України у разі втрати правовстановлюючого документа вправі захистити своє право шляхом звернення до суду з позовом про визнання такого права. Відповідно до статті 1, частини першою, другою статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема пенсіонери із числа членів колективних сільськогосподарських підприємств, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно з пунктом 2 Указу № 720/95 право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта. Таким чином, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Вказаний висновок узгоджується із висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 02.03.2020 у справі № 573/813/19-ц, від 23.12.2020 у справі № 609/1117/18, від 16.06.2021 у справі № 137/1642/19. У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Разом із тим, відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Суд встановив, що спадкодавець у встановленому законом порядку набув право на земельний пай в КСП ім.Шевченка. Приймаючи до уваги факт прийняття позивачем спадщини після смерті чоловіка, відсутність можливості в позасудовому порядку реалізувати спадкове право на земельний пай, суд вважає необхідним вжити заходи для захисту прав позивача в спосіб, передбачений ст.16 ЦК України шляхом визнання права. Судові витрати у справі суд залишає за позивачем.

Outcome: approved