Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 30.12.2025 до Софіївського районного суду надійшов цивільний позов ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" до відповідача [PERSON] , згідно вимог якого просить ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача заборгованість за договором №5189749 від 19.12.2024 у розмірі 23409,22 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн., та судовий збір у розмірі 2422, 40 грн.. В обґрунтування позовних вказує на те, що 19.12.2024 між ТОВ "Лінеура Україна" та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "Лінеура Україна", укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5189749 в розмірі 5000,00 грн, строком на 360 днів до 14.12.2025, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 10 днів. Відповідач зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. ТОВ "Лінеура Україна" свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало відповідачу кредит в сумі 5000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . У період з 19.12.2024 по 31.07.2025 відповідачем здійснено оплати на рахунок Кредитора у розмірі 810,97 грн,які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 122,32 грн, та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 688,65 грн. 31.07.2025 між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" укладено договір факторингу № 31/07/2025, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Про відступлення права вимоги за кредитним договором, ТОВ "Лінеура Україна" повідомило відповідача шляхом направлення відповідного повідомлення. Заборгованість відповідача перед ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» склала 23409,22 грн., з яких: 4877,68 грн. - тіло кредиту, 9729,3 грн. - проценти за користування кредитом, заборгованість за процентами за користування кредитом нараховані позивачем за 136 днів у розмірі 6302,24 грн, а також штрафні санкції у розмірі 2500 грн.. Оскільки, відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 23409,22 грн., а також, судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Заяви (клопотання) сторін та процесуальні дії суду у справі. Ухвалою судді від 06.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. За клопотанням представника позивача витребувано із АТ «УніверсалБанк» інформацію, що містить банківську таємницю, в підтвердження обставини перерахування коштів за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту. У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не з`явився, проте разом з позовною заявою до суду надав клопотання, згідно якого просив розглядати справу за його відсутністю, позов підтримав і просив його задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, зокрема розміщенням оголошення про виклик у судове засідання на офіційному сайті Судова Влада, у судове засідання не з`явився, заяву про розгляд справи без його участі суду не надавав, правом на відзив не скористався. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди представника позивача, вирішено розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 280,281 ЦПК України. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Оскільки учасники судового засідання не з`явились, згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, тобто 18.03.2026. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 19.12.2024 між ТОВ "Лінеура Україна" та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "Лінеура Україна", укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5189749, згідно якого відповідачу надано грошові кошти в розмірі 5000,00 грн, строком на 360 днів з 19.12.2024 до 14.12.2025, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 10 днів. Відповідач зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с. 21-34). Пунктом 1.4.1 договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 0,95% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 договору. Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту (пункт 2.1 договору). Крім того, 19.12.2024 відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором 27619, підписав паспорт споживчого кредиту, у якому він підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування (а.с.36-38). ТОВ "Лінеура Україна" свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало відповідачу кредит в сумі 5000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» від 01.08.2025, а також інформацією надана на виконання ухвали про витребування доказів із АТ «Універсал Банк», згідно якої на картку № [NUMBER] , 19.12.2024 успішно зараховано кошти в розмірі 5000,00 грн.. У період з 19.12.2024 по 31.07.2025 відповідачем здійснено оплати на рахунок Кредитора, спрямовані на оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 688, 65 грн., про що у позовній заяв зазначив представник позивача та підтверджується розрахунком заборгованості. 31.07.2025 між ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" та ТОВ "Лінеура Україна" укладено договір факторингу № 31/07/2025, згідно якого за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (пункт 1.1-1.2 договору факторингу). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 1 від 31.07.2025 ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17106,98 грн., з яких: 4877,68 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9729,3 грн. - сума заборгованості за відсотками та штрафи у сумі 2500 грн . Беручи до уваги, що на момент укладення договору факторингу № 31/07/2025 від 31.07.2025 між ТОВ «Лінеура Україна», як клієнтом та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», як фактором, строк договору № 5189749 про надання споживчого кредиту від 19.12.2024 не сплив, тому позивачем здійснено нарахування процентів за користуванні грошовими коштами ще на 136 календарних днів з 01.08.2025 по 14.12.2025, в розмірі 6302,24 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.42). Правове врегулювання правовідносин. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як видно з матеріалів справи, відповідач користувався кредитними коштами, разом з тим, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку із чим, має заборгованість перед ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», який відповідно до договору факторингу набув право вимоги за кредитним договором у загальному розмірі 23409,22 грн. з яких: 4877,68 грн. заборгованість за основним боргом; 9729,3 грн. - заборгованість за процентами нараховані первісним кредитором; 6302,24 грн проценти за 136 календарних днів; та 2500 грн штрафні санкції, що підтверджується розрахунками заборгованості, що не оспорено відповідачем який відзив на позовну заяву не надав, свого контр розрахунку до суду не направляв. Відповідно до ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу). Так, Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18. Згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Так у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України згідно із Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 5-30 год. 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу. Враховуючи вищезазначене, вимоги стягнення неустойки, яка була нарахована з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) грошового зобов`язання, суперечать законодавству. На підставі викладеного вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст капітал»» щодо стягнення з [PERSON] неустойки в сумі 2500 грн. задоволенню не підлягають. Водночас, аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що допущені відповідачем порушення умов за кредитним договором, є істотними, у зв`язку із чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за договором № 5189749 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.12.2024 в розмірі 20 909,22 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4877,68 грн, сума процентів за користування кредитом нараховані первісним кредитором у розмірі 9729,3 грн, та сума процентів нараховані позивачем за користування кредитом за 136 календарних днів у розмірі 6302,24 грн, таким чином позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат. Відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із частинами першою та другою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Представник позивача заявив вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. На підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу надав договір № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024, акт № 14216 прийому- передачі виконаних робіт за договором № 10/12-2024 від 10.12.2024, згідно якого сторонами узгоджено суму гонорару у розмірі 10 000 грн, яка підлягає сплаті клієнтом на протязі 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду першої інстанції у справі законної сили. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з диспозиції частини першої статті 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 у справі № 927/237/20). Враховуючи вищевикладене, зважаючи на складність справи, яка є справою незначної складності, обсяг виконаних адвокатом робіт, зокрема те, що надання правової допомоги становила у складанні позовної заяви, та додатків до неї, та надання усної консультації, необхідно дійти висновку про неспівмірність заявленого до стягнення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн., який є завищеним. За таких обставин, суд визнає доведеним факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн., як такий, що є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), що не потребувало значних інтелектуальних зусиль адвоката, ціною позову та значенням справи для позивача. Крім того, відповідно до положення ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 2163,70 грн., який сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: partial