Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі - ТОВ «Бізнес Позика», позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 14253,66 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.10.2021 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] шляхом обміну електронними повідомленнями укладений договір про надання кредиту № 378096-КС-002 (далі за текстом - Договір), що підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Так, у позові зазначено, що 04.10.2021 позивачем було направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір. [PERSON] акцептував оферту щодо укладення кредитного договору на умовах, визначених офертою. Кредитний договір підписаний електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону останнього. Позивач виконав свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, оскільки надав відповідачу грошові кошти у сумі 8000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності. Відповідач зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом. Однак відповідач покладені на нього зобов`язання не виконав, кошти не сплатив. Унаслідок невиконання відповідачем умов Договору виникла заборгованість, яка станом на 30.10.2025 складає 14253,66 грн, з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту 6911,50 грн; сума прострочених платежів по процентах 7342,16 грн. За таких підстав позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором про надання кредиту № 378096-КС-002 від 04.10.2021 у сумі 14253,66 грн та судові витрати. Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 18.12.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.02.2026. Вказаною ухвалою також задоволено клопотання представника позивача та витребувано з АТ КБ "ПриватБанк" інформацію щодо банківської карти відповідача та руху коштів по ній. 13.01.2026 витребувана інформація надійшла до суду. Судове засідання 10.02.2026 було відкладено у зв`язку з неявкою відповідача на 19.03.2026. Представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» в судове засідання не з`явився, однак у позові ним заявлено про розгляд справи у його відсутності, на задоволенні позову наполягає та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином за адресою останнього відомого зареєстрованого місця проживання, а також шляхом розміщення оголошення про виклик на веб-сайті судової влади України, відзиву на позов не подав, про поважність причин неможливості прибуття його в судове засідання суд не повідомив. Тому суд у відповідності до статті 280 ЦПК України, вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Частини перша, друга статті 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга статті 11 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до частин першої, третьої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 та від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (статті 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі за текстом - Закон), згідно зі статтею 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями статті 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 04.10.2021 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладений електронний договір про надання кредиту № 378096-КС-002. Так, 04.10.2021 позивач направив [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 378096-КС-002 про надання кредиту, а [PERSON] акцептував оферту щодо укладення Договору про надання кредиту на умовах, визначених офертою. Підписанням Договору відповідач підтвердив, що до укладення Договору отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено, зокрема статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування» та статтею 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», паспорт споживчого кредиту, а також примірник Правил (у формі електронного документа), що розміщені на сайті кредитодавця (пункт 10 Договору). Також підписанням Договору відповідач підтвердив, що інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною цього договору. Усі неврегульовані Договором правовідносини сторін регулюються законодавством України (пункт 13 Договору). Згідно п. 1 Договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 8 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів. Загальний розмір наданого кредиту становить 8000,00 грн; строк, на який надається кредит, становить 24 тижні; процентна ставка: в день 1,08398920, фіксована; комісія за надання кредиту становить 1200,00 грн; термін дії договору: до 21.03.2022; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 20040,00 грн.; орієнтовна реальна річна процентна ставка:7407,48 %. За умовами п. 2 Договору, протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно Графіку платежів. У п. 3 Договору сторони погодили графік платежів. У п.6 Договору зазначено, що позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладення Договору відмовитися від Договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. При цьому зі змісту Договору вбачається, що такий договір підписаний електронним підписом відповідача з ідентифікатором G-9174. Також відповідач був ознайомлений із паспортом споживчого кредиту з такими ж умовами як і передбачено в договорі. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Наведене, у свою чергу, свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. Отже, між сторонами досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. За таких підстав суд доходить висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладений електронний договір про надання кредиту № 378096-КС-002. За змістом частини першої статті 526, частини першої статті 527, частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). При цьому відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частини перша, п`ята статті 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання умов Договору відповідачу наданий кредит. При цьому, унаслідок порушення відповідачем узятих на себе зобов`язань виникла прострочена заборгованість, яка станом на 30.10.2025 складає 14253,66 грн, з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 6911,50 грн; сума прострочених платежів по процентах - 7342,16 грн. Згідно з анкетою клієнта [PERSON] останній при зверненні до позивача з метою надання кредиту вказав номер банківської картки для перерахування коштів № [NUMBER] . Згідно платіжного доручення №32418 від 04.10.2021 [PERSON] отримав згідно договору № 378096-КС-002 від 04.10.2021 кредитні кошти шляхом здійснення переказу коштів у сумі 8000,00 грн. Також з інформації, наданої АТ КБ «ПриваБанк» та виписки по рахунку, слідує, що на платіжну карту № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , 08.09.2021 зараховано платіж на суму 8000,00 грн. Надалі, кредитними коштами відповідач активно користувався. Разом з тим, з розрахунку заборгованості за кредитом слідує, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за Договором, унаслідок чого виникла прострочена заборгованість, яка станом на 30.10.2025 складає 14 253,66 грн, з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту 6911,50 грн; сума прострочених платежів по процентах 7342,16 грн. Із розрахунку слідує, що проценти нараховані у період з 04.10.2021 по 21.03.2022, тобто в межах строку дії кредитного договору. При цьому, на виконання умов кредитного договору відповідачем кошти сплачені лише частково у загальному розмірі 8411,01 грн. Ураховуючи, що відповідач не з`явився у судові засідання та докази на спростування доводів позивача не надав, суд вважає доведеним факт невиконання [PERSON] умов договору про надання кредиту № 378096-КС-002 від 04.10.2021. Відтак суд встановив порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за договором про надання кредиту № 378096-КС-002 від 04.10.2021 станом на 30.10.2025 у сумі 14 253,66 грн. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. З урахуванням вимог частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2422,40 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved