Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

13.02.2026 року ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором із [PERSON] (далі - відповідач). Суть позовних вимог. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 03.12.2019 року між первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем укладено Договір №1588831 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту (далі - Кредитний договір) на суму 6 500,00 грн. строком на 30 днів. Договір укладено в електронній формі шляхом підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором С609723, направленим 03.12.2019 року о 13:38:23 на номер мобільного телефону [NUMBER] , що підтверджується Довідкою про ідентифікацію ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». На виконання умов договору первісний кредитор перерахував відповідачу кредитні кошти в розмірі 6 500,00 грн. на банківську картку з маскою [NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 16.12.2025 року № 6520-ВП. Згодом, 11.09.2020 року, на підставі Договору відступлення прав вимоги №ККАУ-11092020, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до відповідача за вказаним Кредитним договором. Відповідачу було направлено досудову вимогу про погашення заборгованості, яка залишена без виконання. Станом на дату подання позову загальний розмір заборгованості становить 20 189,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 6 500,00 грн. та заборгованості за процентами - 13 689,00 грн. Позивач посилався на статті 509, 526, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, а також статті 512, 514 ЦК України. Окрім основного боргу, позивач просив стягнути судові витрати у сумі 10 662,40 грн., що включають судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. Процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою Володимирського міського суду Волинської області від 24.02.2026 року провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання. 02.03.2026 від представника позивача надійшло до суду клопотання про проведення судового розгляду без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Судом вжито заходів щодо її належного повідомлення: позовну заяву з додатками направлено на адресу відповідача рекомендованим листом, про отримання якого наявна розписка відповідача. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в засідання без поважних причин або без повідомлення причин нез`явлення і не подав відзиву. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про розгляд справи, про що свідчить розписка про отримання рекомендованого листа, однак у судове засідання не з`явилася та відзив не подала, суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позові просив справу розглядати без участі його представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановлені судом фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 03.12.2019 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір №1588831 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, який підписано з боку відповідача електронним підписом одноразовим ідентифікатором, сформованим автоматично на Веб-сайті Товариства та направленим на номер мобільного телефону відповідача, що вказаний нею при реєстрації. Підписуючи договір, позичальник підтвердила, що ознайомилася з усіма умовами, повністю їх розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору Товариство зобов`язалося надати Клієнту грошові кошти у загальній сумі 6 500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування нею. Згідно з п. 1.2 Договору позика надається строком на 30 днів. Відповідно до п. 1.3.1 Договору знижена процентна ставка становить 0,01 % від суми позики за кожен день користування позикою (3,65 % річних) у межах строку надання позики. Пунктом 1.3.2 Договору встановлено стандартну процентну ставку у розмірі 1,80 % від суми позики за кожний день користування позикою (657,00 % річних), яка застосовується згідно з пп. 1.7, 3.4, 3.6.2 Договору. Додатком №1 до Договору - Графіком платежів - визначено дату повернення позики 02.01.2020 року, суму позики 6 500,00 грн., суму нарахованих процентів за зниженою ставкою 19,50 грн., загальну суму до оплати 6 519,50 грн. Графік платежів підписано відповідачем електронним підписом 03.12.2019 року о 13:38:23. Відповідно до п. 1.4 Договору позика надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, наданий Клієнтом. Факт перерахування кредитних коштів підтверджується листом ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 16.12.2025 року №6520-ВП, відповідно до якого 03.12.2019 року на картковий рахунок відповідача з маскою [NUMBER] перераховано кредитні кошти у сумі 6 500,00 грн. (код авторизації 351838, номер транзакції creditplus-4283821). Факт отримання відповідачем кредитних коштів матеріалами справи підтверджено та нею не спростовано. 11.09.2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №ККАУ-11092020, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило позивачу за плату права грошової вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі боржників. Згідно з Реєстром боржників (Додаток №1 до Договору відступлення прав вимоги №ККАУ-11092020 від 11.09.2020 року) ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №1588831 від 03.12.2019 року на суму 20 189,00 грн. Факт відступлення прав вимоги підтверджується Договором №ККАУ-11092020, Актом приймання-передачі Реєстру боржників від 11.09.2020 року та платіжним дорученням №19683 від 11.09.2020 року на суму 1 066 538,91 грн. Відповідно до Картки обліку Договору (розрахунку заборгованості) за Договором №1588831 первісним кредитором здійснювалося нарахування процентів за зниженою процентною ставкою 0,01% в день з 03.12.2019 року до 30.12.2019 року включно, а потім за стандартною процентною ставкою 1,80 % в день з 31.12.2019 року до 23.06.2020 року включно. Розрахунок містить інформацію про сплату тричі відповідачем процентів: 30.12.2019 року у розмірі 18,20 грн; 26.01.2020 року у розмірі 3159, 00 гривень та 24.02.2020 року у розмірі 3393,00 гривень, у зв?язку з чим сума заборгованості по процентах корегувалась відповідно до суми сплаченої заборгованості. Згідно даного розрахунку станом на 10.09.2020 року загальна заборгованість відповідача складала 20 189,00 грн., з яких тіло кредиту - 6 500,00 грн., нараховані проценти за зниженою процентною ставкою - 18, 20 гривень, нараховані проценти за стандартною процентною ставкою - 20241 гривень, сума платежів - 6570, 20 грн. Мотиви, з яких виходить суд по суті спору, та застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Щодо форми та дійсності Кредитного договору. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом є оригіналом такого документа. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 цього Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, висловленого у постановах від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, прирівнюється до такого, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Судом встановлено, що Договір №1588831 від 03.12.2019 року укладено в електронній формі шляхом підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором С609723, направленим 03.12.2019 року о 13:38:23 на номер мобільного телефону відповідача [NUMBER] , що підтверджується Довідкою про ідентифікацію ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Зазначений Договір відповідачем не оспорювався та у передбаченому законом порядку недійсним не визнавався, а тому є дійсним та обов`язковим для виконання сторонами. Щодо виконання зобов`язань за Кредитним договором. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі - перерахував відповідачу кредитні кошти у розмірі 6 500,00 грн. на банківську картку з маскою [NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 16.12.2025 року №6520-ВП (транзакція creditplus-4283821 від 03.12.2019 року). Факт отримання кредитних коштів відповідачем матеріалами справи підтверджено та нею не спростовано. Щодо переходу прав кредитора. Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що на підставі Договору відступлення прав вимоги №ККАУ-11092020 від 11.09.2020 року позивач набув прав кредитора за Кредитним договором №1588831 у повному обсязі, що підтверджується Реєстром боржників (Додаток №1), Актом приймання-передачі Реєстру боржників від 11.09.2020 року та платіжним дорученням №19683 від 11.09.2020 року на суму 1 066 538,91 грн. Отже, позивач є належним кредитором відповідача за вказаним Кредитним договором. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідачем отримано кредитні кошти у розмірі 6 500,00 грн., однак вона належним чином не виконала взятих на себе зобов`язань у повному обсязі. Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основної суми боргу у розмірі 6 500,00 грн. Щодо пролонгацій строку кредитування та правомірності нарахування процентів. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості нарахованих позивачем процентів у розмірі 13 689,00 грн., суд передусім дослідив порядок зміни строку кредитування за Договором та фактичну поведінку сторін протягом усього періоду дії Кредитного договору. Відповідно до п. 1.6 Договору у випадку неможливості виконання зобов`язань за Договором у повному обсязі та у встановлений строк Клієнт має право ініціювати продовження строку користування Позикою та зміну дати погашення Позики шляхом здійснення платежу на користь Товариства в розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів; після отримання Товариством коштів у відповідному розмірі заява Клієнта про продовження строку вважається поданою. Пунктом 1.7 Договору встановлено, що новий строк користування позикою обчислюється з дня, наступного за днем вчинення Клієнтом дій згідно з п. 1.6, і дорівнює 30 дням; протягом нового строку нараховується стандартна процентна ставка у розмірі 1,80 % в день. Таким чином, Договір передбачає можливість пролонгації строку кредитування шляхом вчинення позичальником конклюдентних дій - здійснення платежу в розмірі всіх нарахованих та несплачених процентів. При цьому пролонгація не є автоматичною - вона потребує активних дій позичальника та фактичної сплати відповідної суми. Проте Договір прямо визначає, що після отримання таких коштів заява про пролонгацію вважається поданою, тобто для оформлення пролонгації достатньо самого факту здійснення платежу у визначеному розмірі. Дослідивши Картку обліку Договору (розрахунок заборгованості) за Договором №1588831, суд встановив, що відповідач здійснювала такі платежі: 30.12.2019 року - 18,20 грн.; 26.01.2020 року - 3 159,00 грн.; 24.02.2020 року - 3 393,00 грн. Суд перевірив відповідність кожного з цих платежів умовам п. 1.6 Договору шляхом математичного розрахунку суми нарахованих процентів на відповідну дату. Так, перший платіж від 30.12.2019 року - 18,20 грн. Відповідно до п. 1.3.1 та п. 3.2 Договору протягом строку надання позики нараховується знижена процентна ставка 0,01 % в день. За період з 03.12.2019 по 30.12.2019 (28 календарних днів) сума нарахованих процентів за зниженою ставкою становить: 6 500,00 грн. ? 0,01 % ? 28 днів = 18,20 грн. Сума платежу точно відповідає сумі всіх нарахованих та несплачених процентів на дату платежу. Суд кваліфікує платіж від 30.12.2019 року як першу пролонгацію строку кредитування відповідно до п. 1.6 Договору. Новий строк кредитування: 30 днів з 31.12.2019 року, дата повернення - 29.01.2020 року. Відповідно до п. 1.7 Договору протягом нового строку нараховується стандартна процентна ставка 1,80 % в день, що підтверджується Карткою обліку Договору, де з 31.12.2019 року зафіксовано перехід на нарахування за стандартною ставкою. Другий платіж від 26.01.2020 року - 3 159,00 грн. За новим строком кредитування після першої пролонгації стандартна ставка нараховується з 31.12.2019 року. За період з 31.12.2019 року по 26.01.2020 року (27 календарних днів) сума нарахованих процентів за стандартною ставкою становить: 6 500,00 грн. ? 1,80 % ? 27 днів = 3 159,00 грн. Сума платежу точно відповідає сумі всіх нарахованих та несплачених процентів на дату платежу. Суд кваліфікує платіж від 26.01.2020 року як другу пролонгацію строку кредитування відповідно до п. 1.6 Договору. Новий строк кредитування: 30 днів з 27.01.2020 року, дата повернення - 25.02.2020 року. Третій платіж від 24.02.2020 року - 3 393,00 грн. За новим строком кредитування після другої пролонгації стандартна ставка продовжує нараховуватися. За період з 27.01.2020 року по 24.02.2020 року (29 календарних днів) сума нарахованих процентів за стандартною ставкою становить: 6 500,00 грн. ? 1,80 % ? 29 днів = 3 393,00 грн. Сума платежу точно відповідає сумі всіх нарахованих та несплачених процентів на дату платежу. Суд кваліфікує платіж від 24.02.2020 року як третю пролонгацію строку кредитування відповідно до п. 1.6 Договору. Новий строк кредитування: 30 днів з 25.02.2020 року, дата повернення - 25.03.2020 року. Суд звертає увагу на те, що математична точність збігу кожного з трьох платежів із сумою нарахованих процентів на відповідну дату унеможливлює випадковий характер таких збігів та беззаперечно свідчить про усвідомлені конклюдентні дії відповідача, спрямовані на пролонгацію строку кредитування відповідно до п. 1.6 Договору. Суд також зазначає, що перехід кредитора на стандартну ставку починаючи з 31.12.2019 року є правомірним та відповідає п. 1.7 Договору, оскільки відбувся саме після першої пролонгації. За таких обставин поведінка обох сторін протягом дії пролонгацій є такою, що відповідає умовам Договору. Щодо нарахування процентів після спливу третьої пролонгації. Після 25.03.2020 року жодних платежів від відповідача не надходило, третя пролонгація не поновлювалася, а строк повернення позики сплив. З цього моменту відповідач перебуває у стані прострочення виконання грошового зобов`язання, і до правовідносин сторін підлягають застосуванню норми про відповідальність за таке прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 сформулювала правовий висновок, згідно з яким після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку, водночас зазначивши, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та їх розмір залежать від підстави їх нарахування згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem - слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав, оскільки особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Постановою Верховного Суду від 14.05.2022 у справі №944/3046/20 роз`яснено, що contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь у процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі, а у разі неясності умов договору тлумачення має здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною є особа, яка є професіоналом у відповідній сфері. Застосовуючи наведені правові висновки до умов Кредитного договору №1588831, суд встановив таке. Розділ 3 Договору містить окреме регулювання відносин сторін у разі прострочення. Пунктом 3.6 Договору визначено правові наслідки порушення строків виконання зобов`язань. Пунктом 3.6.1 Договору встановлено пільговий період - з 1-го по 3-й день прострочення нарахування процентів не здійснюється. Пунктом 3.6.2 Договору визначено, що з 4-го дня прострочення заборгованість визнається проблемною та Товариство відновлює щоденне нарахування процентів за стандартною процентною ставкою (1,80 % в день), яке здійснюється не більше ніж до 90 (дев`яноста) днів прострочення. Суд кваліфікує нарахування процентів за п. 3.6.2 Договору як узгоджену сторонами міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не як плату за правомірне користування кредитом. На користь такого висновку свідчить таке: по-перше, зазначені проценти нараховуються виключно у разі прострочення - після спливу строку кредитування чи пролонгації; по-друге, Договір чітко розмежовує знижену ставку (плата за правомірне користування в межах строку) та стандартну ставку в режимі прострочення (відповідальність за порушення зобов`язання); по-третє, і це є вирішальним, сторони прямо погодили граничний строк застосування такої відповідальності - 90 днів. Отже, умови п. 3.6.2 Договору відповідають критеріям, визначеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16): сторони прямо встановили нарахування процентів як міри відповідальності із зазначенням їх розміру та граничного строку застосування. Щодо перевірки розрахунку позивача. Суд здійснив перевірку розрахунку заборгованості, наданого позивачем, шляхом встановлення всіх періодів нарахування процентів з урахуванням трьох пролонгацій та подальшого прострочення. Період 1. Нарахування процентів за зниженою ставкою в межах первісного строку кредитування: з 03.12.2019 року по 30.12.2019 року включно - 28 календарних днів. Розрахунок: 6 500,00 грн. ? 0,01 % ? 28 днів = 18,20 грн. Сплачено відповідачем 30.12.2019 року - 18,20 грн. Період 2. Нарахування процентів за стандартною ставкою в межах першої пролонгації відповідно до п. 1.7 Договору: з 31.12.2019 року по 26.01.2020 року включно - 27 календарних днів. Розрахунок: 6 500,00 грн. ? 1,80 % ? 27 днів = 3 159,00 грн. Сплачено відповідачем 26.01.2020 року - 3 159,00 грн. Період 3. Нарахування процентів за стандартною ставкою в межах другої пролонгації відповідно до п. 1.7 Договору: з 27.01.2020 року по 24.02.2020 року включно - 29 календарних днів. Розрахунок: 6 500,00 грн. ? 1,80 % ? 29 днів = 3 393,00 грн. Сплачено відповідачем 24.02.2020 року - 3 393,00 грн. Період 4. Нарахування процентів за стандартною ставкою в межах третьої пролонгації відповідно до п. 1.7 Договору: з 25.02.2020 року по 25.03.2020 року включно - 30 календарних днів. Розрахунок: 6 500,00 грн. ? 1,80 % ? 30 днів = 3 510,00 грн. Платежів від відповідача не надходило. Період 5. Нарахування процентів за стандартною ставкою як міри відповідальності відповідно до п. 3.6.2 Договору після спливу третьої пролонгації. Прострочення настало з 26.03.2020 року. Пільговий період згідно з п. 3.6.1 Договору - з 26.03.2020 року по 28.03.2020 року включно (3 дні) - проценти не нараховуються. Нарахування відновлюється з 29.03.2020 року. Позивач припинив нарахування процентів 23.06.2020 року - на 87-й день від початку нарахування, що є в межах максимально допустимих 90 днів відповідно до п. 3.6.2 Договору. Розрахунок: 6 500,00 грн. ? 1,80 % ? 87 днів (29.03.2020 по 23.06.2020 включно) = 10 179,00 грн. Платежів від відповідача не надходило. Загальна сума нарахованих процентів за всіма періодами: 18,20 + 3 159,00 + 3 393,00 + 3 510,00 + 10 179,00 = 20 259,20 грн. Загальна сума здійснених відповідачем платежів: 18,20 + 3 159,00 + 3 393,00 = 6 570,20 грн. Залишок несплачених процентів: 20 259,20 ? 6 570,20 = 13 689,00 грн. Загальна заборгованість: тіло кредиту 6 500,00 грн. + несплачені проценти 13 689,00 грн. = 20 189,00 грн. Проведений судом розрахунок повністю збігається з розрахунком заборгованості, наданим позивачем у Картці обліку Договору станом на 10.09.2020 року. Суд дійшов висновку, що розрахунок позивача є математично точним та юридично обґрунтованим з огляду на таке: нарахування процентів за зниженою ставкою здійснювалося правомірно в межах первісного строку кредитування; перехід на стандартну ставку з 31.12.2019 року є правомірним відповідно до п. 1.7 Договору - після першої пролонгації; нарахування процентів за стандартною ставкою протягом усіх трьох пролонгацій відповідає п. 1.7 Договору; нарахування процентів як міри відповідальності після прострочення здійснювалося в межах 90-денного ліміту, встановленого п. 3.6.2 Договору, та правомірно припинено позивачем 23.06.2020 року - на 87-й день прострочення, що не перевищує встановленої Договором межі; жодних платежів понад суму пролонгаційних позивач не врахував, що відповідає черговості погашення, встановленій п. 3.5 Договору. Остаточний висновок суду. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» про стягнення заборгованості за Кредитним договором №1588831 від 03.12.2019 року є обґрунтованими та доведеними у повному обсязі. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідає умовам Договору, підтверджується Карткою обліку Договору та є математично точним. Відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 6 500,00 грн., здійснила три пролонгації строку кредитування шляхом сплати нарахованих процентів, однак після спливу третьої пролонгації зобов`язання з повернення позики та сплати процентів у повному обсязі не виконала. Позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі - стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за Кредитним договором у розмірі 20 189,00 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту - 6 500,00 грн. та заборгованості за процентами - 13 689,00 грн. Розподіл судових витрат. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задовольняється у повному обсязі, судові витрати покладаються на відповідача у повному розмірі. Згідно з платіжною інструкцією позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн., отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у повному розмірі - 2 662,40 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду мають бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: Договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року, укладений між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та АО «Апологет» в особі адвоката Усенка Михайла Ігоровича; Акт №970 наданих послуг від 13.02.2026 року; детальний опис наданих послуг від 13.02.2026 року. Зазначеними документами підтверджено надання послуг на загальну суму 8 000,00 грн. за 6 год. 30 хв. роботи, що включає: усну консультацію щодо перспектив стягнення (0 год. 30 хв.), ознайомлення з матеріалами кредитної справи (2 год. 00 хв.), погодження правової позиції (0 год. 30 хв.), складення позовної заяви (3 год. 30 хв.) та подання заяви до суду (1 шт.). Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом. Суд, дослідивши надані документи, дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. є документально підтвердженими, пов`язаними з розглядом цієї справи, обґрунтованими та співмірними зі складністю справи і обсягом виконаної адвокатом роботи. Фіксований розмір гонорару відповідає положенням ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», яка допускає встановлення гонорару у вигляді фіксованої суми. Відповідач не подала відзиву та не надала жодних заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу, а також не навела будь-яких доказів їх неспівмірності. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у повному розмірі - 8 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved