Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-19 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до суду із позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 100254548 від 07.02.2024 у розмірі 12442 грн. 50 коп., витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн. На обґрунтування позову зазначив, що 07.02.2024 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 100254548, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти у розмірі 3500 грн., а відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору, а відповідач своїх зобов`язань за договорами не виконав, тому у нього утворилася заборгованість. 25.06.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 109-МЛ/Т, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», у тому числі і до [PERSON] за кредитним договором № 100254548 від 07.02.2024. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором № 100254548 не виконує, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 12442 грн. 50 коп., з яких: 3500 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8347 грн. 50 коп. заборгованість за процентами та 595 грн. заборгованість за комісією. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, заборгованість за договором не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Представником відповідача [PERSON] адвокатом Маханьковою І.В. надано відзив на позовну заяву, в якому вона вказала, що не погоджується з викладеними у позовній заяві вимогами. Зазначила, що анкета-заява на кредит № 100254548 від 07.02.2024 містить відомості щодо погодження суми кредиту 3500 грн. строком на 15 днів з датою повернення 22.02.2024 з погодженою процентною ставкою 2,10 % за кожен день користування. Заява-анкета не містить домовленості сторін про додаткові 90 днів кредиту та про сплату за користування кредитом протягом поточного періоду 7245 грн., які нараховуються за процентною ставкою 2,30 %. Крім того у кредитних правовідносинах, стягнення заборгованості за договорами займу повинні бути наявні докази щодо передачі кредитором грошових коштів боржнику, але позивач при подачі позову не зазначив щодо наявності у нього або іншої особи письмових або електронних доказів, які підтверджують факт надання відповідачу кредитних коштів. Вважає, що належними доказами, що підтверджують перерахування відповідачу певної суми можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», про що також акцентовано увагу у постанові Верховного суду від 30.01.2018 по справі № 161/16891/15-ц. Крім цього вказала, що відповідно до п.1.5.1 договору про споживчий кредит № 100254548 від 07.02.2024 комісія за надання кредиту складає 595 грн., яка нараховується за ставкою 17 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Згідно з ч.3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг, однією з яких є розміщення залучених у влади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені на власних умовах та на власний ризик. Тобто банк не уповноважений стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник, а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Відповідно правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17. Щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 8000 грн. зазначила, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання робіт, обсягом наданих адвокатом послуг. Вважає, що розмір витрат у розмірі 8000 грн. є неспівмірним із складністю цієї справи, підготовка цієї справи до розгляду у суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи. З урахуванням вищевикладеного просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Представником позивача надано відповідь на відзив, в якому останній звернув увагу суду на процедуру укладення договору та вказав, що 07.02.2024 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №100254548 на суму 3500 грн., зі сплатою комісії та відсотків за користування кредитними коштами загальним строком 105 календарних днів, тобто до 22.05.2024, шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку відповідача. ТОВ «Мілоан» надіслало відповідачеві одноразовий ідентифікатор із кодом для підписання договору у вигляді смс на номер телефону відповідача, який той використав для підписання відповіді про прийняття пропозиції товариства щодо укладення кредитного договору №100254548 від 07.02.2024, що зафіксовано в ІТС товариства. Кредитний договір №100254548 від 07.02.2024 є укладеним в електронній формі. Згідно з п. 6.5 кредитного договору №100254548 від 07.02.202, сторони погодили, що цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Відповідач заповнив анкету-заяву на кредит №100254548, вказавши бажану суму для отримання кредиту; ПІБ; дату народження; номер мобільного телефону та електронну пошту; паспортні дані; адреса реєстрації та адреса проживання. Звернув увагу суду, що особисті дані вказанні [PERSON] в анкеті-заяві на кредит співпадають з особистими даними, які вказанні у відзиві на позовну заяву. Таким чином, враховуючи, що первинний кредитор не мав і не міг мати об`єктивної можливості знати персональні дані (зокрема адресу реєстрації, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків) [PERSON] , можна зробити обґрунтований висновок, що саме [PERSON] вказав персональні дані свідомо й добровільно з метою отримання кредитних коштів, що унеможливлює заперечення факту укладення кредитного договору ним особисто. Відповідач здійснив волевиявлення щодо укладення договору шляхом направлення підписаної електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповіді про прийняття пропозиції укласти кредитний договір №100254548 від 07.02.2024. Вказав, що підписання відповідачем договору про надання кредиту свідчить про ознайомлення його з правилами надання коштів у позику. Відповідач, який заперечує факт укладення кредитного договору з метою уникнення виконання зобов`язання та сплати заборгованості не наводить, на його думку, жодних фактичних доказів на підтвердження своїх аргументів, а лише вказує на недоведеність зі сторони позивача факту укладення договору. Звернув увагу на те, що за умовами договору (п.1.5.1) комісія за надання кредиту становить 595 грн та нараховується одноразово за підготовку, організацію та надання кредитодавцем фінансової послуги (кредиту), тобто комісія за надання кредиту не стосується додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту чи надання інформації про стан кредитної заборгованості. Щодо заперечень представника відповідача стосовно витрат на правову допомогу, зазначив, що розмір витрат на правову допомогу у розмірі 8000 грн є обгрунтованим та підтвердженим договором № 0107 від 01.07.2025, ордером, актом № Д/1008 та детальним описом наданих послуг. З урахуванням викладеного просив задовольнити позовні вимоги. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» у судове зсідання не з`явився, надав суду клопотання, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує та просив розгляд справи проводити у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] адвокат Маханькова І.О. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність та у відсутність відповідача [PERSON] . У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіхі стотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.640 ЦК договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. В силу ч.1, ч.2 ст. 639 цього Кодексу договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. Відповідно до положень ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладання мелектронного підпису завершується створення електронного документа (ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». З врахуванням викладеного наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст.12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що 07.02.2024 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 100254548. З довідки ТОВ «Мілоан» вбачається, що договір був підписаний [PERSON] із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 172115. За даним договором позикодавець передав позичальнику грошові кошти на погоджених умовах, а позичальник зобов`язувався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом. За умовами договору сума кредиту становить 3500 грн (п.1.2 договору) строком на 105 днів з 07.02.2024 (п.1.3 договору). Пунктом 1.3.1 договору передбачено, що пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 22.02.2024 (рекомендована дата платежу). Відповідно до п.1.3.2 договору поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 22.05.2024 (дата остаточного погашення заборгованості). Згідно з п.1.4 договору позичальник мав повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 22.02.2024 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 22.05.2024 (останнього дня строку кредитування). Відповідно до п.1.5.1 договору комісія за надання кредиту складає 595 грн, яка нараховується за ставкою 17 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. За умовами п.1.5.2 договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 1102 грн 50 коп., які нараховуються за ставкою 2,10 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Пунктом 1.5.3 договору передбачено, що проценти за користування кредитом протягом поточного періоду становлять 7245 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2,30 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. У відповідності до п.2.2.2 договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3 договору. Пунктом 2.2.3 договору передбачено, що проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначена п.1.5.3 договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій тощо, визначена і п.1.5.2 процента ставка запропонована позичальнику протягом пільгового періоду зі знижкою і є меншою за стандартну ставку, встановлену п. 1.5.3 договору; якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної ставки, то після завершення пільгового періоду з урахуванням пролонгацій проценти протягом поточного періоду продовжують нараховуватись за стандартною ставкою згідно п.1.5.3 договору; стандартна процента ставка не є підвищеною. Договір був підписаний сторонами, у тому числі [PERSON] із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 172115, що свідчить про ознайомлення відповідача з умовами договору та погодження з ними. З виписки АТ «Універсал Банк», наданої на виконання ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.10.2025 про витребування доказів, вбачається, що 07.02.2024 на картковий рахунок [PERSON] № [NUMBER] надійшли грошові кошти у розмірі 3500 грн. від ТОВ «Мілоан» через надавача послуг з приймання та переказу платежів ТОВ ФК «Контрактовий дім». 25.06.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 109-МЛ/Т, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників. Згідно з п. 6.2.3. цього договору права вимоги переходять до нового кредитора у день здійснення фінансування (оплати) на користь кредитора у повному обсязі в сумі, визнаній в п.7.1 цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості; оформлення відступлення права вимоги здійснюється шляхом підписання акту прийому-передачі реєстру боржників (додаток № 2) відповідно до п.8.3.2 договору. Суду надано на підтвердження перерахування плати за відступлення права вимоги за договором відступлення прав вимоги копію платіжної інструкції № 3442 від 25.06.2024 з відміткою банку про виконання. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 109-МЛ/Т від 25.06.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 100254548 від 07.02.2024 у загальній сумі 12442 грн 50 коп., з яких: 3500 грн заборгованість по тілу кредиту, 8347 грн 50 коп. заборгованість по відсоткам та 595 грн заборгованість по комісії. Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Правомірність набуття права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» відповідачем не спростована. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 530 ЦПК якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів порушив, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість із тіла кредиту у сумі 3500 грн., які підлягають стягненню з нього на користь позивача. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. У відповідності до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Як зазначалося вище, сторонами у договорі погоджено нарахування процентів у розмірі 2,10 в день протягом пільгового періоду 15 днів та нарахування процентів у розмірі 2,30 % в день протягом поточного періоду, що складає 90 днів. За умовами договору розмір процентів становить 8347 грн 50 коп., виходячи з розрахунку у пільговий період 1102 грн 50 коп. (3500 грн/100 =х/2,10 %, х= 73 грн 50 коп, 15 днів х73 грн. 50 коп. = 1102 грн 50 коп.) та у поточний період 7245 грн (3500 грн/100 =х/2,30 %, х= 80 грн 50 коп; 90 днів х 80 грн. 50 коп. = 7245 грн). Строк кредитування становить 105 днів, проценти нараховані позивачем у межах строку кредитування. Разом з цим при розрахунку процентів позивачем не враховано, що 24.12.2003 набрав чинності Закон № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким внесено зміни у тому числі до Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, яка набрала чинності 24 грудня 2023 року згідно із Законом № 3498-IX, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроєкту. Частиною другою розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Договір надання грошових коштів у позику укладений ТОВ «Мілоан» та [PERSON] 07.02.2024, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», отже договір діяв після набрання чинності змін до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» та повинен відповідати цим нормам. Згідно Закону «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати з 24.12.2023 (день набрання чинності Законом) по 21.04.2024 (120 днів) 2,5%, з 22.04.2024 по 19.08.2024 (120 днів) - 1,5%, з 20.08.2024 і надалі 1%. З п. 1.5 договору, укладеного укладений ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , вбачається, що денна процентна ставка за весь строк кредитування складає 2,43%, що відповідає періоду до 21.04.2024. Надалі і до закінчення строку кредитування (31 день) денна процентна ставка повинна становити 1,5%. Отже, за період з 22.04.2024 до 22.05.2024 денна процентна ставка, розрахована кредитодавцем, перевищує встановлений законом максимум, а тому підлягає перерахуванню. Відповідно до п.1-2 ч.1 ст. 1 Закону «Про споживче кредитування» денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Згідно з ч.4 ст. 8 Закону «Про споживче кредитування» денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях. В силу п.4 ч.1 ст. 1 цього Закону під загальними витратами за споживчим кредитом розуміються витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Отже, оскільки денна процентна ставка є розрахунковою величиною за спеціальною формулою, що базується на показниках загальних витрат за споживчим кредитом (проценти, комісії тощо), його загальним розміром та строком кредитування, є помилковим розрахунок денної процентної ставки (на відміну від процентної ставки в день, що передбачена договором) з врахуванням лише тіла кредиту, а тому суд розраховує денну процентну ставку за період з 22.04.2024 до 22.05.2024 у розмірі 1,5 % наступним чином: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, звідси 1,5=(Х/3500)/31 (з 22.04.2024 до 22.05.2024=31 день) х 100, отже Х (ЗВСК за 31 день)=1627,50 грн. Сума комісії за 31 день дорівнює 175,67 грн (595 грн комісії : 105 днів = Х: 31 день) Оскільки ЗВСК згідно з договором - це витрати зі сплати процентів та комісії, то суму процентів за 31 день, виходячи з денної процентної ставки у 1,5%, розраховуємо так: 1627,50 (ЗВСК за 31 день) 175,67 (комісія за 31 день)= 1451,83 грн. процентів. Тобто з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню проценти за договором у сумі 7303,83 грн (1451,83+5852 процентів за період до 21.04.2024) Суд також не погоджується із запереченнями сторони відповідача щодо відсутності підстав для стягнення сум комісії, передбачених договорами. За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Закон України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на момент укладення договору, передбачає право встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Отже умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності надання кредиту (комісія з надання кредиту) відповідає положенням ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 року у справі № 194/1387/19 (провадження № 61-7416св20), Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19. Як вбачається із договору, укладеного відповідачем, він передбачав сплату комісії як одноразової винагороди за підготовку, організацію та надання фінансової послуги. Отже з відповідача на користь позивача слід стягнути і передбачену договором комісію у розмірі 595 грн. В силу ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отже, відповідач [PERSON] не виконує умови договору щодо повернення заборгованості за договором кредиту у повному обсязі, що ним не спростовано, а тому з нього на користь позивача, який набув право вимоги, підлягає стягненню заборгованість у розмірі 11398 грн. 83 коп., з яких: 3500 грн. заборгованість за тілом кредиту, 7303 грн. 83 коп. заборгованість за процентами та 595 грн. заборгованість за комісією. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір при подачі позову до суду пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2219 грн 16 коп. (12442 грн. 50 коп./100% = 11398 грн 83 коп./х, х = 91,61 % - задоволених позовних вимог; 2422 грн 40 коп./100 = х/91,61 %, х = 2219 грн 16 коп.) У відповідності до ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частинами 3,4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Аналіз чинного цивільного процесуального законодавства дає підстави стверджувати, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат за наявності заперечень учасника справи, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової (правничої допомоги) № 0107 від 01.07.2025; детальний опис робіт, виконаних за договором на суму 8000 грн. При вирішенні питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу судом враховується, що договір про надання правничої допомоги з адвокатським об`єднанням «Апологет» укладений позивачем з метою комплексного супровіду судових справ зі стягнення заборгованості за кредитними договорами, право вимоги щодо яких належить позивачеві, аналогічних позовів адвокатом, як представником позивача, подається велика кількість. Позов до [PERSON] є стандартним, невеликої складності, не потребував здійснення математичного розрахунку, оскільки розрахунок проведений первісним кредитором, правова позиція у справах цієї категорії стала, не потребувала довготривалого пошуку судової практики. Крім позову адвокатом подано також відповідь на відзив, проте складання відповіді на відзив не враховано до вартості послуг, наданих адвокатом, що підтверджується детальним описом наданих послуг до акту № Д/1008. Участі у судових засіданнях представник позивача не брав, скориставшись правом подання заяви про розгляд справи без його участі. Час, витрачений на надання правничих послуг, вказаний у детальному описі наданих послуг до ату № Д/1008 є, на думку суду, завищеним. За таких обставин, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи та беручи до уваги ринкові ціни адвокатських послуг, наявність заперечень представника відповідача співмірності витрат на правову допомогу, суд вважає, що відповідатиме принципу розумності та співмірності судових витрат, критерію реальності адвокатських послуг, а також критерію розумності їхнього розміру витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн. Виходячи з пропорційності розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу у сумі 2748 грн 30 коп. (3000 грн/100 % = х/91,61 %, х = 2748 грн 30 коп.)

Outcome: partial