Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

ТзОВ «Свеа Фінанс» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] договору № 2383511 від 20.09.2021 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, останньому було надано кредит у розмірі 5000,00 грн. строком на 30 днів, які він зобов`язався повернути зі сплатою відсотків за користування ними. Зазначає, що товариство свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до укладеного кредитного договору виконав у повному обсязі. Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання за умовами договору порушив, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в розмірі 16400,00 грн., з яких: 5000,00 грн. заборгованість за кредитом, 11400,00 грн. за відсотками. Вказує, що 15.07.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна та» ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 2-15072022, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 2383511 від 20.09.2021р. перейшло до ТОВ «СВЕА Фінанс». У зв`язку з цим, просить суд стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Свеа Фінанс» вказану заборгованість, а також судові витрати по справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 грудня 2025 року справу прийнято до розгляду та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Згідно ухвали суду від 09.02.2026 року здійснено перехід від розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив не подав, а тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.09.2021 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 2383511 про надання споживчого кредиту (а.с. ). Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 5000 грн. (а.с. ). Згідно умов договору строк кредиту становить 30 днів. Тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту становить 1,90 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 договору (п. 1.4-1.5). Відповідно до п. 2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання) на банківський рахунок клієнта за реквізитами платіжної картки [NUMBER] (а.с. ). Згідно п. 5.1 договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіка платежів (а.с. ). Відповідно до п. 10.9 договору підписуючи цей договір споживач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», що розміщені на веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (а.с. ). З матеріалів справи слідує, що на виконання умов договору, ТзОВ «Лінеура Україна» надало [PERSON] кредит у розмірі та на умовах, визначених договором, кошти були перераховані 20.09.2021 року на картку № [NUMBER] , яка вказана відповідачем при укладенні кредитного договору, що підтверджується повідомленням від 04.03.2024 року (а.с. ). Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 15.07.2022 року відповідачу нарахована заборгованість в розмірі 16400,00 грн., з яких: 5000,00 грн. заборгованість за кредитом, 11400,00 грн. за відсотками (а.с. ). 15.07.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна та» ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 2-15072022, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 2383511 від 20.09.2021 р. перейшло до ТОВ «СВЕА Фінанс» (а.с. ). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Отже, як з`ясовано в судовому засіданні, ТзОВ «Лінеура Україна» виконало свої обов`язки за договором № 2383511 від 20.09.2021 року та надало відповідачу кредит в сумі 5000 грн. Проте, відповідач не виконав свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість в сумі 16400,00 грн. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі суду надано не було. Таким чином, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є підставними та з відповідача слід стягнути вказану заборгованість. Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved