Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

02 січня 2026 року позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на період свого навчання у Національному університеті цивільного захисту України в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання чи до досягнення нею 23 річного віку. Обґрунтовано позов тим, що відповідач є батьком позивача [PERSON] , [INFO] , яка на даний час продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість таку допомогу надавати, а тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2026 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін. 04 березня 2026 року відповідача засобами поштового зв`язку надіслав до суду відзив на позовну заяву, зазначивши, що не заперечує проти позовних вимог в частині сплати аліментів на повнолітню дочку, проте просить суд врахувати наявність у нього непрацездатних батьків на утриманні, які хворіють, те, що він сам перебуває на диспансерному обліку з приводу захворювання. А тому потребує систематичного лікування. Також, відповідач зазначає, що заборгованість по аліментам у нього відсутня. А тому, беручи до уваги вищевикладене, просить задовольнити позов частково та стягнути з нього на користь позивача аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Позивач у судове засідання не з`явилась, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надіславши відзив на позов. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 06 жовтня 2009 року розірвано (а.с. 9-10). Позивач [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). [PERSON] зарахована на очну (денну) форму навчання за державним замовленням до Національного університету цивільного захисту України з 30 серпня 2025 року (наказ про зарахування від 28 липня 2025 року № 552), що підтверджується довідкою від 08 вересня 2025 року № 12/452 (а.с. 20). Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повнолітня (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно частини першої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошові сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до частини першої статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Врахувавши те, що повнолітня дочка відповідача навчається на денній формі навчання у Національному університеті цивільного захисту України, у зв`язку з чим позивач потребує матеріальної допомоги, а також надані відповідачем докази про стан його здоров`я, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на повнолітню дочку [PERSON] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця на період її навчання, але не більше, як до досягнення нею 23 років, починаючи з наступного дня після досягнення дочкою повноліття, а саме з [INFO] . На підставі статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати при пред`явленні до суду позову про стягнення аліментів. Враховуючи викладене,

Outcome: partial