Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-19 00:00:00

[PERSON] (далі- позивач, [PERSON] ) звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (далі відповідач, АТ "Державний ощадний банк України"), третя особа: Обухівський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі третя особа, Обухівський ВДВС в Обухівському районі ЦМУ МЮ (м. Київ)), у якому просить скасувати арешт та заборону на відчуження нерухомого майна (квартири) за адресою: [ADDRESS] , що накладений постановою б/н Обухівського ВДВС в Обухівському районі ЦМУ МЮ (м. Київ) 24.05.2002 року, № реєстру 831, внутр. № 5В01073822АF32C2C7A29, реєстраційний номер обтяження 1354762, зареєстрованого 05.10.2004 року 15:55:35 Обухівською районною державною нотаріальною конторою. На обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що квартира, на яку накладено арешт, належить їй на праві спільної часткової власності у розмірі 1/3. Іншими співвласниками є [PERSON] (далі [PERSON] ), [PERSON] (далі [PERSON] ). [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до заповіту, складеного 23.11.2009 року [PERSON] , остання заповіла 1/3 частку квартири [PERSON] , яка 11.06.2024 року відмовилася від прийняття спадщини. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , вона звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадшини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу відмовлено у зв`язку з тим, що на спадкове майно накладено арешт. [PERSON] зазначає, що наявність накладеного обтяження порушує права позивача належно користуватися, володіти та розпоряджатися своїм майном, а також створює перешкоди в реалізації позивачем права на оформлення спадщини, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 19.11.2025 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 09.12.2025 року на адресу Обухівського районного суду Київської області надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування відзиву зазначає, що арешт на майно та заборона на відчуження накладались Українською міською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Обухівського ВДВС в Обухівському районі ЦМУ МЮ (м. Київ). Зняття арешту з майна є відповідальністю державного виконавця. Зазначена заборона до АТ «Ощадбанк» не має жодного відношення та банк не може нести відповідальність за внесення Українською міською державною нотаріальною конторою у 2004 року ймовірно помилкової інформації щодо об`єкта нерухомого майна, яка міститься в реєстрі. Відповідач вказує, що позивачем не наведено доказів, які б свідчили про існування перешкод щодо реалізації ним права розпорядження власністю (нерухомим майном). Представник АТ «Ощадбанк» зазначає, що відповідачем у даній справі має бути особа, яка є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення щодо позивача, тобто особа, уповноважена на вчинення реєстраційної дії. АТ «Ощадбанк» жодною дією чи бездіяльністю не перешкоджає позивачу володіти, розпоряджатися та користуватися майном, та не вчиняє інших дій, які б порушували права та інтереси останнього. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню. 15.12.2025 року до Обухівського районного суду Київської області надійшла відповідь на відзив від представника позивача адвоката Кондрась Анастасії Олександрівни (далі представник позивача, адвокат Кондрась А.О.), у якій зазначає, що, як випливає зі змісту позовної заяви та доданих до неї доказів, саме АТ «Ощадбанк» є стягувачем у відповідному виконавчому провадженні, а тому є відповідачем у цій справі. Однак позивач не заявляє вимогу щодо зобов`язання відповідачів скасувати накладений арешт, а відносить це до повноважень суду. Представник позивача вказує, що якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони. Як випливає з доказів, доданих до позову, відбулося знищення архівних справ щодо вказаного обтяження, а інформацію про стягувача вдалося знайти лише шляхом направлення запитів до Київського обласного державного нотаріального архіву. Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, про звільнення квартири з-під арешту, є підставою для зняття арешту та внесення відповідного запису про це в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Оскільки у позивача відсутня заборгованість за будь-якими кредитами в АТ «Державний ощадний банк України», відповідно відсутні підстави для існування вказаного арешту. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 18.12.2025 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. 19.12.2026 року до Обухівського районного суду Київської області надійшли заперечення від представника відповідача адвоката Марущенко Н.О., у яких вона просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що згідно наданих позивачем доказів, зняття заборони має відбуватися у порядку ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), а не шляхом звернення з позовною заявою до суду. Представник відповідача зауважує, що АТ «Ощадбанк» є неналежним відповідачем у даній справі, зважаючи на те, що заборона накладалась на майно Українською міською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Обухівського ВДВС в Обухівському районі ЦМУ МЮ (м. Київ). Будь-якого зв`язку з АТ «Ощадбанк» обтяження, зареєстроване 05.10.2004 року 15:55:35 за № 1354762, позивачем не доведено. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились; представник позивача подав до суду заяву, у якій просив здійснювати розгляд справи без участі позивача та її представника. Представник відповідача у поданих 19.12.2026 року запереченнях просила розглядати справу без участі представника АТ «Державний ощадний банк України». Представник третьої особи Обухівського ВДВС в Обухівському районі ЦМУ МЮ (м. Київ) у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи Київського обласного державного нотаріального архіву у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно співвласниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , по 1/3 частині вказаної квартири. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданого 01.04.2024 року. Як вбачається із заповіту, посвідченого нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Семенченком В.І. 23.11.2009 року, № реєстру 683, [PERSON] заповіла належну їй частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , своїй онучці [PERSON] . Згідно заяви [PERSON] від 11.06.2024 року № 1042, остання повідомляє, що не приймає майно за заповітом [PERSON] та не претендує на нього, а також не заперечує проти оформлення спадщини за законом донькою [PERSON] [PERSON] . Згідно постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження Обухівського ВДВС в Обухівському районі ЦМУ МЮ (м. Київ) від 21.05.2002 року, під час примусового виконання ухвали, виданої 16.05.2002 року Обухівським районним судом, на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт, заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Позивач - Обухівське відділення ощадного банку № 3034. Відповідно до копії листа Обухівського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) від 21.10.2025 року, відомості про накладення арешту на майно [PERSON] у відділі державної виконавчої служби відсутні, оскільки відповідно до ч. ч. 1, 2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями від 07.06.2017 року № 1829/5 виконавчі провадження перебувають на зберіганні в архіві три роки, після чого знищуються; надати інформацію про накладення арешту немає можливості у зв`язку зі знищенням архівних справ. Разом з цим, у листі зазначено, що надати інформацію про стягувача виконавчого провадження не вбачається можливим у зв`язку з відсутністю запитуваної інформації в Автоматизованій системі виконавчого провадження. З довідки з АТ «Ощадбанк», наданої [PERSON] , вбачається, що станом на 10.09.2025 року заборгованість за кредитами та іншими зобов`язаннями перед АТ «Ощадбанк» відсутня. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання. У ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить скасувати арешт та заборону на відчуження нерухомого майна (квартири) за адресою: [ADDRESS] , що накладений постановою б/н Обухівського ВДВС в Обухівському районі ЦМУ МЮ (м. Київ) 24.05.2002 року, посилаючись на те, що квартира на праві спільної часткової власності належить позивачу у розмірі 13 частині квартири; право власності зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.04.2009 року за № 27014485. У зв`язку накладеним арештом порушуються права позивача, оскільки вона не може оформити спадщину після смерті її матері; досудове врегулювання спору неможливо, оскільки виконавче провадження, під час якого накладено арешт, знищено за закінченням строків зберігання. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від21.04.1999року №606-ХІV (тут і далі Закон № 606-ХІV; у редакції, чинній на час накладення арешту на майно позивача) виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. За положеннями ст. 2 цього Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу». Частиною 6 ст.24Закону № 606-ХІV встановлено, що за заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення, державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження. Одночасно з винесенням такої постанови державний виконавець може провести опис і арешт майна боржника в порядку, визначеному цим Законом. У ч. 2 ст. 38 цього Закону зазначено, що якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. За приписами ст. 59 цього Закону у разі прийняття судом рішення про звільнення майна з-під арешту або сплати боржником повної суми боргу за виконавчим документом до реалізації арештованого майна боржника, майно звільняється з-під арешту за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про звільнення майна з-під арешту надсилається боржнику та до органу (установи), якому була надіслана постанова про накладення арешту на майно боржника на виконання. Майно боржника може бути звільнено з-під арешту за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому підпорядкований державний виконавець, якщо під час розгляду відповідної скарги боржника виявлено порушення встановленого цим Законом порядку накладення арешту. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про звільнення майна боржника з-під арешту не пізніше наступного після її винесення дня надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту, а про відмову у звільненні майна боржника з-під арешту - боржнику. За наявності письмового висновку експерта щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або коли витрати, пов`язані із зверненням на нього стягнення, перевищать грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, майно боржника може бути звільнено з-під арешту за постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Копія постанови державного виконавця про звільнення майна боржника з-під арешту не пізніше наступного після її винесення дня надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту. У всіх інших випадках по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. З листа Обухівського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) від 28.05.2025 року № 93248 вбачається, що відомості про накладення арешту на майно [PERSON] у відділі державної виконавчої служби відсутні, оскільки відповідно до ч. ч. 1, 2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями від 07.06.2017 року № 1829/5 виконавчі провадження перебувають на зберіганні в архіві три роки, після чого знищуються; надати інформацію про накладення арешту немає можливості у зв`язку зі знищенням архівних справ. Таким чином, питання про скасування арешту з нерухомого майна (квартири), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , державним виконавцем не вирішено. Як наслідок, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна досі міститься запис про існування арешту на зазначену квартиру, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.08.2004 року № 1248327. Водночас, існування арешту на майно позивача порушує її конституційне право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю (ст. 41 Конституції України), зокрема, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, що належало спадкодавцеві [PERSON] , яка померла [INFO] , - частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки виявлено арешт на вказану квартиру. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Зміст цієї статті полягає, серед іншого, в тому, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності. З положень ст. ст. 13, 18, 37, 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII вбачається, що посадові особи органу ДВС діють лише в рамках відкритих виконавчих проваджень, а повноваження державного виконавця як щодо накладення арешту на майно, так і щодо його скасування можуть бути реалізовані ним винятково під час здійснення виконавчого провадження. Однак в Обухівському ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) відомості про накладення арешту на майно [PERSON] відсутні, матеріали виконавчого провадження, в рамках якого накладено цей арешт, знищені за строком зберігання. Разом з тим, законні права та інтереси позивача, за захистом яких вона звернулась до суду, порушуються наявністю у відповідному реєстрі інформації про державну реєстрацію обтяжень, а саме арешту спірної квартири (реєстраційний номер обтяження 1248327), зареєстроване 19.08.2004 року. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з визначеннями, наведеними у п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 2 цього Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших осіб, яких законом уповноважено накладати відповідну заборону (обмеження), або такі, що виникли з правочину. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають, зокрема, заборона відчуження та арешт нерухомого майна. Частиною 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено,що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: 1) судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили, у тому числі постанови господарського суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) про визнання боржника банкрутом -щодо припинення всіх обтяжень прав на майно боржника (крім тих, які застосовано у кримінальному провадженні); 2) рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; 3) визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості; 4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 5) договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, чи його дубліката; 5-1) договору купівлі-продажу неподільного об`єкта незавершеного будівництва/майбутнього об`єкта нерухомості (першийпродаж), договору про участь у фонді фінансування будівництва, на виконання яких сплачено частково ціну майбутнього об`єкта нерухомості; 5-2) заяви про первинну державну реєстрацію спеціального майнового права на всі майбутні об`єкти нерухомості, що є складовими частинами подільного об`єкта незавершеного будівництва, та обтяження речових прав на майбутні об`єкти нерухомості, включені до гарантійної частки; 5-3) заяви про зміну гарантійної частки (у тому числі у зв`язку із зміною проектної документації на будівництво); 6) закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості; 7) інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Отже, припиняються обтяження на підставі відповідних документів, які свідчать про припинення причини/обставини/підстави існування обтяження. Відповідно, документом, що є підставою для державної реєстрації припинення обтяження нерухомого майна може бути рішення суду, що набрало законної сили, про припинення такого обтяження. Відтак, встановлені судом обставини справи та становище, у якому опинилась позивач у зв`язку з існуванням чинного арешту належного їй нерухомого майна, накладеного в рамках виконавчого провадження, яке на час розгляду справи знищене, дають підстави для висновку, що належним та найбільш ефективним способом захисту порушених прав та інтересів позивача у цьому випадку є прийняття судом рішення про скасування арешту на належне їй майно (квартиру), накладеного у виконавчому проваджені, з наступним поданням такого рішення відповідному суб`єкту державної реєстрації для здійснення державної реєстрації припинення обтяження нерухомого майна позивача в порядку, визначеному чинним законодавством у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Суд також враховує, що відповідно до копії довідки АТ «Ощадбанк», наданої [PERSON] , вбачається, що станом на 10.09.2025 року заборгованість за кредитами та іншими зобов`язаннями перед АТ «Ощадбанк» відсутня. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість позову.

Outcome: approved