Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, у якій зазначив, що 14.11.2023 р. о 10:06 год. на вул. Пестеля, у м. Іллінці водій автомобіля TOYOTA PRADO, др.н. [NUMBER] , [PERSON] , не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним NISSAN/QASHQAI, д.р.н. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. 04.12.2023 року постановою Іллінецького районного суду Вінницької області у справі № 131/1475/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Автомобіль NISSAN/QASHQAI, д.р.н. [NUMBER] , був застрахований Товариством з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (надалі Позивач, ТДВ «Експрес Страхування» за договором добровільного страхування транспортного засобу КАСКО № 208.23.2739422 від 28.02.2023 р. (далі Договір страхування). Відповідно до рахунку-фактури №0000001586 від 17.11.2023 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля NISSAN/QASHQAI, д.р.н. [NUMBER] , складає: 60363,84 грн. За наслідком отримання необхідних документів, ТДВ «Експрес Страхування» визнало подію від 14.11.2023 р. о 10:06 год. на вул. Пестеля, у м. Іллінці за участю автомобіля TOYOTA PRADO, др.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок якої було пошкоджено автомобіль NISSAN/QASHQAI, д.р.н. [NUMBER] , страховим випадком та сплатило страхове відшкодування в загальній сумі 60363,84 грн. Факт виплати страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням № 68814950 від 11.12.2023р. та актами виконаних робіт №ЗНВА-10181 від 09.03.2024р. Відповідно до відомостей Центральної бази МТСБУ, станом на 14.11.2023 року цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу TOYOTA PRADO, др.н. [NUMBER] застрахована ПрАТ "Українська Страхова Компанія"Княжа Вієнна Іншуранс Груп» поліс № EP/ 212884454 ліміт за шкоду майну: 160 000 грн., франшиза: 3 200,00 грн. За заявою позивача 01.03.2024 р. ПрАТ "Українська Страхова Компанія"Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було перераховано на рахунок позивача з урахування зносу 40175,61 грн. в рахунок страхового відшкодування за полісом EP/ 212884454. Відповідно до розрахунку коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ складає 0,443. Отже ПрАТ "Українська Страхова Компанія"Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виконало свої зобов`язання за полісом EP/ 212884454. Враховуючи, що станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу TOYOTA PRADO, др.н. [NUMBER] була застрахована ПрАТ "Українська Страхова Компанія"Княжа Вієнна Іншуранс Груп» поліс EP/ 212884454, Відповідач [PERSON] , як особа, яка завдала шкоду зобов`язаний сплатити на користь ТДВ «Експрес Страхування» 20188,23 грн.= (60363,84 грн. (сплачене страхове відшкодування) 40175,61 грн. ( відшкодування за полісом № EP/ 212884454). Позивач просить стягнути із [PERSON] на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування»: відшкодування шкоди в сумі 20188,23 грн та судові витрати судовий збір в сумі 2422,40 грн. Сторони в судове засідання не викликались, так як справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у визначений судом строк заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву не надав. Суд звертає увагу на позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладену у постанові № 755/4829/23, провадження № 61-73 св 24 від 13.05.2024 року, згідно якої вказано, що: «суд зробив правильний висновок, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями, які повернулися до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням учасника справи. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України)». Відповідач кореспонденцію суду не отримав, а листи повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній», що є належним повідомленням учасника справи. Представник третьої особи клопотань чи заяв по суті справи не надавав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного провадження у відсутність сторін на підставі наявних у справі письмових доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 14.11.2023 року о 16:06 год. на вул. Пестеля у м. Іллінці сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля TOYOTA PRADO (д.р.н. [NUMBER] ) під керуванням [PERSON] та автомобіля NISSAN/QASHQAI (д.р.н. [NUMBER] ). Вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується копією постанови від 04.12.2023 року Іллінецького районного суду Вінницької області у справі № 131/1475/23. На момент пригоди автомобіль NISSAN/QASHQAI був застрахований у ТДВ «Експрес Страхування», що підтверджується копією Договору страхування № 208.23.2739422 від 28.02.2023 р. та копією свідоцтва про реєстрацію NISSAN/QASHQAI, д.р.н. [NUMBER] . Факт настання страхового випадку та пошкодження транспортного засобу засвідчується копією повідомлення про подію від страхувальника від 15.11.2025, копією акту огляду транспортного засобу та копією страхового акту № 3.23.04951. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склала 60363,84 грн, що підтверджується копією рахунку-фактури № 0000001586 від 17.11.2023 р. та копією акту виконаних робіт № ЗНВА-10181 від 09.03.2024 р. Позивач виконав свої зобов`язання перед страхувальником, виплативши страхове відшкодування в сумі 60363,84 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 68814950 від 11.12.2023 р. та копією заяви про порядок виплати. Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» (поліс № EP/212884454), що підтверджується копією витягу з МТСБУ щодо полісу № EP/212884454. На підставі копії претензії до ПрАТ "УСК "Княжа ВІГ" страховик перерахував позивачу 40175,61 грн (сума з урахуванням фізичного зносу складових КТЗ у розмірі 0,443), що підтверджується копією відповіді ПрАТ "УСК "Княжа ВІГ" з розрахунком вартості відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу ПрАТ "УСК "Княжа ВІГ". Таким чином, залишок невідшкодованої шкоди, який підлягає стягненню безпосередньо з винуватця ДТП [PERSON] , становить 20188,23 грн = (60363,84 грн. (сплачене страхове відшкодування) 40175,61 грн. (відшкодування за полісом № EP/ 212884454). Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Статтею 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи. Відповідно до ст. 108 Закону України «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Таким чином, на підставі ст. 108 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що отримав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). В Законі України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01 липня 2004 року № 1961-IV, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092(далі - Методика). Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що до позивача ТДВ «Експрес Страхування», яке здійснило виплату страхового відшкодування за договором добровільного майнового страхування (КАСКО), перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, у розмірі фактичних витрат. Аналізуючи характер правовідносин, суд зазначає, що обсяг відповідальності страховика за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ОСЦПВ) та обсяг відповідальності винної особи за нормами деліктного права не є тотожними. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» відшкодувало шкоду з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу деталей (0,443), що відповідає межам його зобов`язань за законом. Водночас, згідно зі статтями 1192, 1194 ЦК України, особа, яка завдала шкоду, несе повну відповідальність за збитки, що полягають у витратах на відновлення пошкодженої речі до її попереднього стану. Оскільки фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля «NISSAN/QASHQAI» (без урахування зносу) склала 60363,84 грн, а страховик відповідача компенсував лише суму з урахуванням зносу деталей у розмірі 40175,61 грн, різниця між цими сумами є реальним збитком потерпілої особи (в даному випадку позивача, до якого перейшло право вимоги). З огляду на правову позицію Верховного Суду України у справі №6-691цс15, обов`язок з відшкодування такої різниці покладається саме на винного водія, оскільки страховик цивільно-правової відповідальності не має законних підстав сплачувати вартість нових деталей без урахування їх зносу. Таким чином, оскільки позивач виплатив страхове відшкодування в повному обсязі вартості ремонту, а отримана від ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» сума є недостатньою для повного покриття завданої шкоди, у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача [PERSON] на суму різниці 20188,23 грн. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в процесі розгляду справи. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, відтак позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено 2422,40 грн судового збору при подачі позову до суду. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved