Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці із позовом до виконавчого комітету Чернівецької міської ради, [PERSON] , третьої особи без самостійних вимог [PERSON] про визнання його членом сім`ї попереднього наймача квартири, визнання його основним наймачем житлового приміщення та зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що попереднім наймачем квартири за адресою: [ADDRESS] був його дід - [PERSON] . Право користування за ним було закріплено рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради народних депутатів від 21 травня 1996 року N?361/12. На ім?я [PERSON] були відкриті особові рахунки для сплати комунальних послуг, зокрема за житлово-комунальні, електро- та газопостачальні послуги. Батько позивача - [PERSON] - є сином попереднього наймача, а [PERSON] ( позивач) - є онуком [PERSON] , попереднього наймача квартири, що підтверджує наявність прямого родинного зв?язку між позивачем та попереднім наймачем. На час укладення договору найму (1996 р.) у квартирі були прописані [PERSON] , його дружина [PERSON] , донька [PERSON] та онук [PERSON] , що підтверджується поквартирною карткою. [PERSON] формально зареєстрований у спірній квартирі, його реєстрація носила виключно формальний характер і не створювала для нього права користування житлом. [PERSON] , дружина наймача квартири, звернулася до ПП «Регіон Центр» із заявою, у якій зазначила, що паспортистка автоматично зареєструвала [PERSON] до квартири разом із його паралізованою матірю [PERSON] , без фактичного вселення та проживання у спірній квартирі. На даний час [PERSON] перебуває за кордоном та не має наміру повертатися для проживання у спірній квартирі, що свідчить про відсутність у нього будь-якого інтересу до житла. Таким чином, його реєстрація носила виключно формальний характер і не надавала права користування житловим приміщенням відповідно до ст. 64 Житлового кодексу УРСР. У 2009 році померла [PERSON] , дружина попереднього наймача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . У подальшому, в 2010 році [PERSON] отримав травму, що значно обмежило його здатність до самообслуговування та ведення побуту. Позивач стверджує, що тоді він розпочав систематичний догляд за дідусем: забезпечував його харчуванням, контролював стан здоров?я, допомагав пересуватись, здійснював прибирання, сплачував комунальні платежі та підтримував житло в належному стані. Догляд за дідусем здійснювався систематично, безперервно та в значному обсязі, що підтверджує фактичне постійне проживання у квартирі та його активну участь у веденні домашнього господарства. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Ще за життя, у липні 2010 року, [PERSON] зареєстрував у квартирі свого сина - [PERSON] , його дружину [PERSON] та доньку [PERSON] . Однак фактичного вселення цих осіб до квартири не відбулося, оскільки сім?я постійно проживала за іншою адресою [ADDRESS] . 26 листопада 2010 року [PERSON] знявся з реєстрації місця проживання у спірній квартирі. Таким чином, зареєстрованими особами у спірній квартирі залишилися лише його дружина [PERSON] та донька [PERSON] , які також жодного дня не проживали у спірному житлі. Крім того, згідно з витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб станом від 03 лютого 2024 року, місце реєстрації [PERSON] залишається незмінним [ADDRESS] , що свідчить про його постійне проживання за іншою адресою та відсутність будь-якого фактичного зв?язку зі спірною квартирою. Після смерті наймача [PERSON] жоден із повнолітніх членів сім?ї не звертався до уповноважених органів із заявою про переоформлення договору найму відповідно до ст. 106 ЖК УРСР. Після смерті - [PERSON] - позивач [PERSON] , продовжив користуватись спірною квартирою та проживає в ній постійно і безперервно аж до подачі позову до суду. Самостійно сплачує всі комунальні послуги, здійснює утримання житла, проводив поточні ремонти, дбає про належний санітарно-технічний стан квартири. Жоден інший зареєстрований у квартирі член сім?ї фактично в ній не проживає, не сплачує комунальні платежі, не бере участі в утриманні житла, не допомагає матеріально. Це свідчить про втрату ними реального зв?язку з жилим приміщенням. Водночас, [PERSON] жодного дня не проживала у спірному житлі, із 2024 році виписала свою доньку - [PERSON] - з реєстрації та звернулася до суду з позовом про виселення [PERSON] . Таким чином, вважає, що він - [PERSON] - є єдиною особою, яка фактично та законно користується спірною квартирою на постійній основі, несе повну відповідальність за її утримання, своєчасно сплачує комунальні платежі, забезпечує належні умови проживання та здійснює всі обов?язки наймача відповідно до Житлового кодексу УРСР, у зв`язку із чим просить визнати його, [PERSON] членом сім?ї попереднього наймача [PERSON] , який набув самостійне право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] ; визнати, [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) основним наймачем житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , здійснивши зміну договору найму. Зобов?язати Управління комунальної власності Чернівецької міської ради (код ЄДРПОУ 44388619) укласти із [PERSON] договір найму житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 лютого 2026 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. 02 січня 2026 року представник відповідача [PERSON] адвокат Левченко Н.В. подала до суду відзив, в якому вказує про те, що позивач, не будучи членом сім`ї відповідального квартиронаймача, не проживаючи та не будучи зареєстрованим у спірній квартирі, самовільно вселився до неї після смерті наймача, чим порушив право відповідача [PERSON] на користування житловим приміщенням. Стверджує, що [PERSON] була вселена на законних підставах та зареєстрована у квартирі. За таких обставин у позивача відсутні будь-які правові підстави для набуття статусу члена сім`ї наймача, основного наймача або для укладення договору найму. На підставі наведеного просить впозові [PERSON] відмовити повіністю. 06 січня 2026 року позивач подав до суду відповідь на відзив. У відповіді зазначається, що твердження відповідача про його «самовільне вселення» після смерті наймача не відповідає фактичним обставинам справи та є юридично необґрунтованим. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Натомість відповідач [PERSON] , хоча й була формально зареєстрована у квартирі, жодного дня фактично у спірному житлі не проживала, не брала участі в його утриманні та не вела спільного господарства з наймачем. Її твердження про те, що задоволення позовних вимог призведе до «порушення її самостійного права користування», є безпідставними, оскільки право користування житлом не є безумовним та довічним, а зберігається лише за умови реального користування житлом та виконання обов`язків, пов`язаних із таким користуванням. Втрата фактичного зв`язку з житлом свідчить про втрату і відповідного права, що узгоджується з усталеною судовою практикою. За таких обставин вважає, що відповідач не надала жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували його правову позицію. У зв`язку з викладеним, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, спрямував до суду клопотання в якому просив задовольнити позовні вимоги, а справу слухати у його відсутності. Представник відповідача виконавчого комітету Чернівецької міської ради Осовська М.М. в судовому засіданні просила суд прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства, зазначаючи про те, що не може чітко висловити свою позицію, оскільки із матеріалів справи неможливо однозначно встановити чи проживав позивач [PERSON] із своїм дідом [PERSON] за життя останнього. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог вказуючи, що твердження позивача [PERSON] про те, що він проживав із 2010 року із своїм дідусем [PERSON] по час смерті останнього , не відповідають дійсності , так як позивач у означений період був неповнолітнім та не був спроможним доглядати за хворою людиною похилого віку. Наполягала на тому, що згодом позивач [PERSON] самовільно вселився у спірну квартиру , але це не є підставою визнання його членом сім"ї основного квартиронаймача, який набув право користування квартирою. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні вказала про те, що [PERSON] не заперечує щодо задоволення позовних вимог позивача [PERSON] , оскільки він на визнання права користування спірною квартирою не претендує. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 5 цього Кодексу визначає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частина друга статті 16 ЦК України визначає основні способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких, зокрема, належать визнання права, підставою для застосування якого є невизнання чи оспорення належного особі права іншою особою або відсутність у особи документів, що засвідчують приналежність їй права. Дослідивши письмовідокази у справі , суд встановив наступне: Як вбачається з рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 08.11.2022 року про передачу об"єктів нерухомого майна житлового фонду та додатку до нього, квартира за адресою [ADDRESS] значиться в переліку об"єктів нерухомого майна житлового фонду, що передані управлінню комунальної власності міської ради ( а.с.213-216) Рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради народних депутатів від 21 травня 1996 року N?361/12 за [PERSON] були закріплені у користування нежитлові приміщення ( мансардні приміщення) за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). На ім?я [PERSON] були відкриті особові рахунки для сплати житлово-комунальних послуг, що підтверджується наявними квитанціями та виписками з особових рахунків (а.с.10-17). Із копії поквартирної картки вбачається, що на час укладення договору найму (1996 р.) у квартирі були прописані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . (а.с.23) Зазначені документи свідчать про те, що основним квартиронаймачем квартири за адресою: [ADDRESS] був [PERSON] , що, також, не заперечувалося виконавчим комітетом Чернівецької міської ради. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] являється батьком [PERSON] , який в свою чергу являється батьком позивача [PERSON] ( свідоцтво серії [NUMBER] ) (а.с.20-21).Таким чином встановлено, що [PERSON] є онуком [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб ( а.с.22), [PERSON] перебував у шлюбі із [PERSON] , яка померла [INFO] , що встановлено зз свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ( а.с.25) Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.26) Батько позивача [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , що встановлено з копії паспорта та витягу № 595517 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (а.с.28-30) Як встановлено із довідки № 01-933/25 від 29 грудня 2025 [PERSON] в період з 01.09.2010 року по 27.06.2014 року навчався в приватному вищому навчальному закладі "Буковинський університет" ( а с. 169) Із довідки № 802 про склад зареєстрованих осіб та розмір платежів за житлово-комунальні послуги наданої ПП «Регіон-центр» від 16.04.2024 року встановлено, що в квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . (а.с.27) Як доводиться актом №569 обстеження матеріально - побутових умов домогосподарства від 04.04.2024 року та про фактичне місце проживання від 10.09.2025 року, позивач [PERSON] разом з дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] фактично проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] (а.с.91-94) Із копій платіжних інструкцій та квитанцій вбачається, що дружина позивача [PERSON] сплачувала за житлово-комунальні послуги, які надавались за адресою [ADDRESS] за період з 2021 р- 2024 р та речі побуту (а.с.31-91) До матеріалів позову додано, також, квитанції про сплату комунальних послуг що надавалися за адресою [ADDRESS] за період серпень 2013 року, листопад 2013 року, січень 2014 року ( 11-13) Серед додатків до позовної заяви містяться фотоілюстрації про проведення ремонтних робіт, за твердженнями позивача вони зроблені в квартирі по [ADDRESS] (а.с. 99-105) Із довідки про місце проживання [PERSON] , наданої адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України в Чернівецькій області встановлено, що зареєстрована адреса проживання [PERSON] є [ADDRESS] , де він зареєстрований з 17.11.1993 року. (т2. А.с.83) Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він є сусідом позивача, він почав проживати в своїй квартирі з 2013 року. На той час в квартирі [ADDRESS] ніхто не проживав. Квартира не була придатна для проживання. Там все було зношене і знищене, навіть не зачинялися двері. Згодом [PERSON] почав робити ремонтні роботи в квартирі. Свідок неодноразово бачив його як він приносив будівельні матеріали та виносив сміття. Ремонт почався приблизно в 2019 році, закінчивши ремонт [PERSON] туди переїхав із дружиною. Свідок неодноразово бачив як до них в гості приходили родичі, а саме брат та батьки. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила , що позивач [PERSON] є її онуком. Станом на сьогоднішній день він є військовослужбовцем та перебуває на службі в Збройних силах України. Квартира, яка є предметом спору перейшла йому від діда - першого чоловіка свідка. Від народження [PERSON] проживав у неї, потім деякий час у іншої бабусі, після закінчення школи він вступив до університету та почав мешкати у квартирі за адресою [ADDRESS] , хоч і був неповнолітнім, однак дбав про свого діда [PERSON] . Свідок не спілкувалася із [PERSON] , тому що вони багато років були розлученими і не ходила з цих причин до них в гості, однак, коли [PERSON] був уже хворий, вона готувала їжу, яку онук приносив дідові. Після смерті діда [PERSON] , позивач у спірній квартирі проживав недовго, бо вона була непридатна для проживання. В 2019 році онук разом із дружиною [PERSON] поселився в квартирі на Заньковецькій вулиці, після того як зробив у ній ремонт. Позивач особисто проводив у квартирі ремонтні роботи. На цю квартиру крім позивача ніхто не претендував. В родині всі знали, що ця квартира має бути для [PERSON] . Син свідка- [PERSON] прописався в спірну квартиру для того щоб мати змогу прописати туди і невістку [PERSON] , яка є на сьогоднішній день відповідачем по справі. В спірній квартирі деякий час, також, проживав інший онук її чоловіка [PERSON] , але він згодом переїхав до села. Невістка свідка , тобто дружина [PERSON] - [PERSON] не проживала там жодного дня. Вони деякий час проживали зі свідком, але у них були погані стосунки, тому вони згодом переїхали. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є троюрідною сестрою батька позивача, та вказала, що наразі місцем проживання позивача є квартира по [ADDRESS] . Однак це не його власна квартира. Там жив його дід [PERSON] , а за дідом доглядала мама позивача. Вказує, що вона спілкувалася із батьками позивача, які розповідали, що спірна квартира була в жахливому стані після пожежі, на той час поки в ній жив [PERSON] , який проживав у квартирі сам, оскільки там не було умов для проживання ще когось. Після смерті [PERSON] , батьки позивача зробили ремонт в цій квартирі. Але позивач вигнав їх звідти одразу після закінчення ремонту. Під час проведення ремонтних робіт батьки позивача проживали на [ADDRESS] . Стверджує, що позивач [PERSON] ніколи не проживач разом із дідом [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач є її онуком. З 2022 року він служить в ЗСУ. Перед тим як піти на службу він проживав у квартирі на [ADDRESS] . Приблизно з 2021 року він там проживає. До цього він проживав у неї в квартирі по [ADDRESS] де і прописаний. Він проживав у неї після одруження і до 2021 року. У неї трьохкімнатна квартира і позивач із дружиною проживали в окремій кімнаті. В січні 2021 року в квартирі, що по [ADDRESS] завершився ремонт і вони змогли туди переїхати. Ремонт квартири по вул. Заньковецькій робили батьки позивача. Догляд за [PERSON] здійснювала його невістка - мати позивача. Ще за життя [PERSON] квартира була в жахливому стані. Вказує, що з онуком [PERSON] та його дружиною не спілкується, бо у них виникли непорозуміння та неприязні стосунки,саме через цю квартиру. За положеннями ч.ч.1,2ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно з ч.1ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ч.2ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Крім того, відповідно до ст. 65 ЖК України, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Питання про те, хто належить до членів сім`ї власника (наймача) жилого приміщення, регулюється частиною другоюстатті 64 ЖК УРСР. До категорії членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Таким чином, визначаючи коло членів сім`ї наймача, вказана норма житлового законодавства України поділяє їх на дві групи: одні з них «належать» до членів сім`ї наймача, інші - «можуть бути визнані» такими. Згідно з пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, слід з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини 1, 2статті 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (стаття 65 ЖК УРСР). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, слід з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. За змістом статті 103 ЖК України договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки зі згоди наймача, членів його сім`ї та наймодавця. Але досягнута домовленість між наймачем, членами його сім`ї та наймодавцем з приводу зміни договору найму житлового приміщення сама по собі правових наслідків не має, доки вона не знайде свого офіційного закріплення у рішенні відповідного органу, до компетенції якого належить вирішення таких питань. Та тільки після рішення відповідного органу зміни до договору найму житлового приміщення набирають юридичної сили. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2ст. 106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. За змістом вказаної норми закону будь-який член сім`ї наймача, що має повну цивільну дієздатність, має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення. Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків наймача та членів його сім`ї (ст. 64 ЖК), члени сім`ї заміщують наймача в договірних правовідносинах найму. Тому право вимагати зміни договору в цих випадках має будь-хто з членів сім`ї наймача, які залишились проживати у приміщенні. Судовому розгляду, зокрема, підлягають спори у випадку, якщо наймодавець або орган, який вирішує питання щодо внесення змін в договір найму, не визнає в якості члена сім`ї наймача особу, яка поставила питання про визнання її наймачем за договором, а також у випадку відмови інших членів сім`ї у згоді на зміну договору. Член сім`ї наймача в розумінні Житлового кодексу - це особа яка перебуває з наймачем жилого приміщення у правовідносинах, природа яких визначається: кровними (родинними зв`язками/стосунками), або шлюбними відносинами; постійним проживанням з наймачем та членами його сім`ї; ведення з ним спільного господарства. Такі ознаки (вимоги) застосовуються диференційовано при розгляді конкретної справи в суді щодо визначенні членом сім`ї та визнання наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача, у зв`язку з його смертю (Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі № 1-8/99 щодо офіційного тлумачення поняття «член сім`ї»). Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду: від 25 травня 2023 року у справі № 367/8239/20; від 29 вересня 2021 року у справі № 759/9229/19. Родинні відносини це кровний зв`язок між людьми за певним ступенем споріднення, такими особами є батьки, діти, баба, дід, внуки тощо, та зазвичай підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами. Відповідно до статті 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За наданими позивачем, наявними в матеріалах справи доказами, суд визнає доведеним факт того, що позивач [PERSON] та [PERSON] - є членами однієї сім`ї як онук та дід. Однак доказів які б підтверджували те що [PERSON] в 2010 році вселив до спірної квартири позивача [PERSON] і вони спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки суду не надано. Отримані в судовому засіданні пояснення свідків є суперечливими між собою та такими з яких неможливо встановити дійсні обставини, а надані суду платіжні інструкції про оплату житлово-комунальних послуг за 2013 р. охоплюють період оплати після смерті основного квартиронаймача [PERSON] , крім того не містять відомостей про особу платника послуг. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача , в зв"язку з їх недоведеністю та безпідставністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed