Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі ГУ ПФУ в Полтавській області) звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування надмірно виплаченої пенсії. Позовні вимоги обґрунтував тим, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - Управління) перебував [PERSON] , [INFO] , отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" Згідно з документами електронної пенсійної справи заявник отримує пенсію інвалідності 2 групи відповідно до Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування", призначену з 28.04.2023, за віком за Списком N?l - з 01.12.2023, по інвалідності 2 групи - з 08.07.2024, за віком за Списком N?l - 3 12.08.2025. Відповідно до виписки з акта огляду МСЕК до довідки серії 12 ААГ N?862014 [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи з 01.06.2024 по 30.06.2027. Розмір пенсії станом з 01.06.2024 - 20355,44 грн. У подальшому розмір пенсії змінювався у зв?язку з підвищенням прожиткового мінімуму та відповідно до урядових постанов. Станом з 01.03.2025 розмір пенсії - 23177,66 грн. Згідно з витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 02.06.2025 заявнику змінно групу інвалідності на пріод 01.06.2024 по 31.05.2025 та встановлено дату повторного оцінювання 30.05.2025. Внаслідок проведеного перерахунку по особовому рахунку [PERSON] виникла переплата пенсії в сумі 141344,44 грн. за період з 08.07.2024 (дати переведення на пенсію по інвалідності з пенсії за віком за Списком N?1) по 31.07.2025. Розмір пенсії з з 08.07.2024 - 12503,19 грн., з 01.03.2025 - 12920.92 грн., з 12.08.2025 -20255,44 грн. На виклики управління щодо вирішення питання погашення переплати пенсії листом від 14.08.2025 N?1600-0403-8/61142, рекомендованим листом від 04.11.2025 N?1600-0306-8/85443, заявником добровільно кошти не повернуті. Відсутність надходження цих коштів до Пенсійного фонду України завдає шкоди державним інтересам у сфері соціального захисту населення та ускладнює процедуру виплати пенсій, у зв?язку з чим і заявляється цей позов. Просили стягнення з гр. [PERSON] суму надмірно виплаченої пенсії в розмірі 141344 грн. 44 коп на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Полтави від 05.01.2026 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді від 29.01.2026 року задоволено клопотання представника відповідача адвоката Гулої М.С. про розгляд справи у режимі відеоконференції. 22.01.2026 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача адвоката Гулої М.С. на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнають із наступних підстав. 02.06.2025 рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонування особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або медико-соціальної експертної комісії ЦО № 13515 прийнято рішення, що встановлена [PERSON] друга група інвалідності загального захворювання строком на три роки є необгрунтованою. Згідно з витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 02.06.2025 Відповідачу змінено групу інвалідності на період з 01.06.2024 по 31.05.2025 з другої на третю. Із супровідного листа ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, який датований 06.08.2025 року вбачається, що останнє направило до ГУ ПФУ в Полтавській області вищевказаний акт та витяг з рішення експертної команди. 14.08.2025 року ГУ ПФУ в Полтавській області направило [PERSON] повідомлення про те, що рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 02.06.2025 року було змінено групу інвалідності з 08.07.2024 року, внаслідок чого у останнього нібито виникла переплата пенсії у розмірі 141 344,44 грн за період з 08.07.2024 по 31.07.2025 року. Тим же повідомленням, позивач просив відповідача внести на рахунок ГУ ПФУ у Полтавській області 141 344,44 грн. Аналогічне повідомлення Позивач направив 04.11.2025 року. Відповідач вважає, що наведені в позовній заяві твердження позивача є необґрунтованими, не підтвердженими необхідними доказами, тому не можуть братися до уваги судом. Також слід зазначити, що на переконання відповідача матеріали справи не містять відомостей, а позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що прийняття рішення про призначення пенсії та сам факт здійснення надміру виплаченої пенсії, здійснено внаслідок поведінки відповідача, яка б містила ознаки зловживання чи за своїм характером була недобросовісною, а відтак виплачені пенсійні виплати не підлягають поверненню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі №545/163/17 (провадження №61-33727сво18). Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15 травня 2003 року №374/7695 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду №25-3 від 25.11.2014). Зі змісту п. 3 цієї Постанови вбачається, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпаний і розширеному тлумаченню не підлягає. Відповідно до частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» територіальні органи Пенсійного фонду України наділені правом своїми рішеннями припинити виплату пенсії у випадках, передбачених цим Законом. Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Верховний Суд України у справі №6-91цс14 (постанова від 02 липня 2014 року) виснував, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки або недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц та постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №607/4570/17-ц. Добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншій особі, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету. Відтак, позивач повинен довести вину відповідача у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про обставини, які мали значення для продовження отримання пенсії по інвалідності, з метою незаконного отримання такої. Як виснувала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 липня 2023 року у справі №912/2797/21, що потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. При цьому, обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Просили відмовити у задоволенні позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до [PERSON] про відшкодування надмірно виплаченої пенсії. Судові витрати покласти на Позивача. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеному у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час судового розгляду. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні, надала пояснення, аналогічні викладеному у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 02.01.2023 року №1603-5002476605, та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області. Згідно виписки з акту МСЕК серії 12ААВ №542022 [PERSON] призначено другу групу інвалідності з 28.04.2023 року, дата чергового переогляду 03.05.2024 року. Наявність вказаної виписки підтверджено листом Міжрайонної медико-соціальної експертної комісії м.Бахмут Обласного центру медико-соціальної експертизи Міністерства охорони здоров`я №461 від 28.06.2024 року, на запит ГУ ПФУ в Полтавській області від 20.06.2024 року. 05.06.2023 року [PERSON] звернувся до Полтавського об`єднаного управління ПФУ із заявою про призначення пенсії по інвалідності (список 1). 01.12.2023 року [PERSON] звернувся до Полтавського об`єднаного управління ПФУ із заявою про перерахунок пенсії на пенсію за віком. 08.07.2024 року [PERSON] звернувся до Полтавського об`єднаного управління ПФУ із заявою про перерахунок пенсії та переведення із пенсії за віком на пенсію по інвалідності. 12.08.2025 року [PERSON] звернувся до Полтавського об`єднаного управління ПФУ із заявою про перерахунок пенсії та перехід на пенсію за віком. Рішенням Полтавського об`єднаного управління ПФУ від 25.08.2023 року [PERSON] призначено пенсію по інвалідності щомісячно у сумі: з 28.04.2023 року по 04.06.2023 року та з 05.06.2023 року по 31.05.2024 року 20930 грн. Рішенням Полтавського об`єднаного управління ПФУ від 03.07.2024 року [PERSON] призначено пенсію по інвалідності щомісячно у сумі: з 01.06.2024 року по 30.06.2027 року та з 01.07.2027 року довічно 20355,44 грн. Рішенням Полтавського об`єднаного управління ПФУ від 15.07.2024 року [PERSON] призначено пенсію по інвалідності щомісячно у сумі: з 08.07.2024 року по 30.06.2027 року 22425,74 грн. Рішенням Полтавського об`єднаного управління ПФУ від 26.02.2025 року [PERSON] призначено пенсію по інвалідності щомісячно у сумі: з 01.03.2025 року по 30.06.2027 року 23177,66 грн. Рішенням Полтавського об`єднаного управління ПФУ від 07.08.2025 року [PERSON] призначено пенсію по інвалідності щомісячно у сумі: з 08.07.2024 року по 31.12.2024 року та з 01.01.2025 року по 31.05.2025 року 12503,19 грн. Рішенням Полтавського об`єднаного управління ПФУ від 07.08.2025 року [PERSON] призначено пенсію по інвалідності щомісячно у сумі: з 01.03.2025 року по 31.05.2025 року 12920,92 грн. Рішенням Полтавського об`єднаного управління ПФУ від 20.08.2025 року [PERSON] призначено пенсію по інвалідності щомісячно у сумі: з 12.08.2025 року довічно 20255,44 грн. Листом Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області від 06.08.2025 року Головному управлінню ПФУ в Полтавській області надіслано Витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до територіальних органів ПФУ, від 02.06.2025 року щодо встановлення третьої групи інвалідності на 1 рік з 01.06.2024 року по 01.06.2025 року, дата повторного оцінювання 30.05.2025 року. Внаслідок зміни групи інвалідності з 08.07.2024 року, виникла переплата пенсії у сумі 141344,44 грн за період з 08.07.2024 по 31.07.2025. Листами Головного управління ПФУ від 14.08.2025 року, 04.11.2025 року запропоновано [PERSON] добровільно повернути переплачені кошти на рахунок ПФУ. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на те, що оскільки відповідач у добровільному порядку не повернув переплату по пенсії, то вказана сума підлягає стягненню в судовому порядку. В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні (ч. 1ст. 4 Закону №1058). Відповідно до ст. 9 Закону №1058, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Пенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров`я, внаслідок: а) трудового каліцтва або професійного захворювання; б)загального захворювання ( втому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства). Пенсії по інвалідності призначаються незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи (ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення»). Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058 затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1(далі за текстом Порядок № 22-1). У розділі ІІ Порядку № 22-1 встановлено перелік документів, необхідних для призначення пенсії. Згідно із п. 2.2. до заяви про призначання пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу, тобто документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків; документи про стаж; індивідуальні відомості про застраховану особу, додані органом, що призначає пенсію; відомості про місце проживання особи. Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК (абзац 2 п. 2.2. Порядку № 22-1). Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15 травня 2003 року № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25.11.2014). Зі змісту п. 3 цієї Постанови вбачається, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпаний і розширеному тлумаченню не підлягає. Відповідно до частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» територіальні органи Пенсійного фонду України наділені правом своїми рішеннями припинити виплату пенсії у випадках, передбачених цим Законом. Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи не містять відомостей, а позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що прийняття рішення про призначення пенсії та виплату пенсії, здійснено внаслідок недобросовісної поведінки відповідача. Таким чином, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що виплачені пенсійні виплати не підлягають поверненню, оскільки підстави для вказаного відсутні, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі за наведених вище обставин. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок позивача. Крім того, суд зазначає наступне судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини 1, 3 ст. 133 ЦПК України). Частинами 1, 2 ст. 134 ЦПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, представником відповідача надано до суду ордер на надання правничої допомоги [PERSON] адвокатом Гулою М.С. від 21.01.2026 року, копію договору про надання правової допомоги №1420-26/12/2025 від 26.12.2025 року, укладений між [PERSON] та АО «Ревелін Інформейшн Плюс», копію додаткової угоди №13/01/26 від 26.12.2025 року, яким визначено адвокатський гонорар у сумі 20000 грн, копію договору про передоручення від 13.01.2026 року, відповідно до якого АО «Ревелін Інформейшн Плюс» передоручило адвокату Гулій М.С. зобов`язання надати юридичну допомогу. Враховуючи вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, а також не надання позивачем заяви про зменшення витрат на правову допомогу, суд вважає за можливе стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.

Outcome: approved