Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідачки [PERSON] в якій просить суд стягнути з відповідачки понесені витрати в сумі 46 393,19 грн. на поховання батька [PERSON] . В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що [PERSON] була рідною сестрою позивачки, 22 грудня 1995 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який помер [INFO] . Грошову допомогу на поховання чоловіка отримала [PERSON] вже після похорону та витратила їх на поминальні обіди. Оскільки у [PERSON] не було грошових коштів на поховання чоловіка, всі витрати на його поховання понесла позивачка, а саме на придбання атрибутів для поховання та послуги транспорту на загальну суму 22 810,00 грн. кремацію тіла в сумі 1 082,00 грн., що становить загальну суму 23 892,00 грн. Відповідачка не несла витрати на поховання свого батька та в добровільному порядку відмовилась їх відшкодовувати, більше того, після смерті сестри позивачки [PERSON] привласнила майно, яке належить третій сестрі [PERSON] , а саме холодильник та електричний водонагрівач (бойлер), про що остання поридала відповідну заяву до поліції. Тому на підставі частини 1 статті 1232 ЦК України, беручи до уваги положення частини 1 статті 625 ЦК України, позивачка просить задовольнити вимоги. Ухвалою суду від 09 червня 2025 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання учасники процесу не з`явилися. Згідно поданої до суду заяви, представник позивача адвокат Амельчишин О.В. просить розгляд справи проводити за його відсутності, на вимогах наполягає. Представники відповідача адвокат Солод Р.А., [PERSON] , згідно поданої ними заяви просять розгляд справи проводити за їх відсутності, вимоги позову не визнає з підстав, викладених у відзиві на позов. В обґрунтування відзиву на позов представником відповідача Солод Р.Г. зазначено про необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог з огляду на той факт, що відповідач у справі не являється спадкоємцем після смерті свого батька [PERSON] , оскільки із заявою про прийняття спадщини після його смерті звернулась лише його дружина [PERSON] , яка є такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка. Таким чином на [PERSON] не може бути покладено обов`язок відшкодувати витрати на поховання спадкоємця, який передбачений частиною 1 статті 1232 ЦК України, оскільки вона не є спадкоємцем померлого [INFO] [PERSON] та не отримувала жодного майна у спадщину. наголошено, що поминальний обід, виготовлення та встановлення пам`ятника не входить до комплексу заходів щодо поховання спадкодавця, а тому [PERSON] , отримавши від держави допомогу на поховання чоловіка, витратила грошові кошти не на поховання, тобто не за цільовим призначенням. Твердження представника позивача щодо привласнення відповідачкою належного третій сестрі [PERSON] мана не підтверджено належними та допустимими доказами, до того ж [PERSON] не є навіть стороною у справі, копія чеку від 15.08.2019 не є справжньою та достовірною, оскільки організацією та проведенням поховання [PERSON] займалася саме його донька [PERSON] , про що надає копію договору-замовлення № 4526 від 20.08.2019 та копію квитанції від 20.08.2019 про сплату за договором. Тому просить відмовити у задоволенні вимог. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, [INFO] помер [PERSON] (а.с. 57 зворот копія свідоцтва), який є рідним батьком відповідачки [PERSON] та чоловіком рідної сестри позивачки [PERSON] , що підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами у справі. У якості доказів на підтвердження понесених витрат на поховання [PERSON] , позивачкою надано копію товарного чеку від 15.08.2019 ФОП [PERSON] на суму 22 810,00 грн. на придбання атрибутів для поховання та послуг транспорту, на зворотному боці якого рукописним текстом зазначено, що [PERSON] поховала зятя [PERSON] за власні кошти (а.с. 59), а також видана [PERSON] довідка КП «Ритуал» ХМР Крематорій у тому, що тіло померлого [PERSON] креміровано 17 серпня 2019 року в крематорії м. Харкова (а.с. 60). В якості доказів понесених витрат на поховання [PERSON] , відповідачкою надано копію договору-замовлення № 4526 від 20 вересня 2019 року укладеного з КП «Ритуал сервіс Плюс» КМР , вартість послуги 240,00 грн. з копію чеку на виконання умов договору (а.с. 41.42 копія договору, чеку). [INFO] померла дружина [PERSON] та сестра позивачки [PERSON] (а.с. 13 копія свідоцтва). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого. Особа, яка зобов`язалася поховати померлого, на підставі свідоцтва про смерть звертається згідно зі статтею 8 цього Закону до сільського голови або ритуальної служби з приводу укладення відповідного договору-замовлення на організацію та проведення поховання. Ця особа має право вибирати виконавців послуг серед суб`єктів господарської діяльності, які уклали договори із сільським головою або ритуальною службою про надання цих послуг. Ритуальні послуги надаються за плату згідно з договором-замовленням, крім випадків, передбачених законом (частина перша, друга статті 12 Закону «Про поховання та похоронну справу»). Спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця (частина перша статті 1232 ЦК України). Верховний Суд у постанові від 28 травня 2025 року у справі № 331/727/24 (провадження № 61-3656св25) звернув увагу на те, що обов`язок відшкодовувати витрати на поховання спадкодавця не є елементом складу спадщини, тому при його виконанні не застосовується положення статей 1281, 1282 ЦК України, що визначення пред`явлення кредитором свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину та обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора. Тобто здійснення оплати поховання спадкодавця спадкоємцем або іншою особою породжує недоговірне зобов`язальне правовідношення, в якому кредитором виступає особа, котра понесла відповідні витрати, боржником спадкоємець, який прийняв спадщину. Подібні правові висновки щодо обов`язку спадкоємців відшкодувати витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на поховання спадкодавця викладено у постановах Верховного Суду: від 02 листопада 2021 року у справі № 409/656/19 (провадження № 61-3020св21) від 17 травня 2023 року у справі № 756/7001/20 (провадження № 61-10102св22). Разом з тим, за відомостями Другої криворізької державної нотаріальної контори від 21.01.2025, після померлого [INFO] [PERSON] , окрім дружини померлого [PERSON] , інші спадкоємці, які в будь який інший спосіб прийняли спадщину відсутні, спадщину після померлого [PERSON] прийняла шляхом подачі заяви лише його дружина [PERSON] , [INFO] . Таким чином, доводи позивача щодо обов`язку відповідачки, як рідної доньки померлого [PERSON] , відшкодувати понесені витрати на поховання батька не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, виходячи з того, що [PERSON] не являється спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , а отже до неї не можуть бути застосовані положення частини 1 статті 1232 ЦК України з огляду на викладене. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, приймаючи до уваги викладену позицію Верховного Суду, яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України, яка враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України). Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати позивачу відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed