Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1534-3334 від 01.04.2025 року у розмірі 49975,66 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 01.04.2025 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] був укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії №1534-3334 за допомогою веб-сайту (https://navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Кредитний договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А1022 для підписання Кредитного договору №1534-3334 від 01.04.2025 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит у розмірі 18000,00 грн.; строк кредитування 300 днів; базовий період 14 днів; комісія за видачу кредиту - 20,00 % від суми кредиту; знижена % ставка 0,90 % в день; стандартна % ставка 1,00% в день. В свою чергу, відповідач взяла на себе зобов`язання у порядку та на умовах, визначених вказаним договором, повертати кредит, сплачувати проценти за користування кредитними коштами. Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором станом на 21.10.2025 року утворилась заборгованості у розмірі 49975,66 грн., з яких: 16009,31 грн. - заборгованість за кредитом, 25686,35 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, 8280,00 грн. заборгованість за процентами річних на підставі ст.625 ЦК України. Враховуючи вищезазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованості за кредитним договором та судові витрати. Ухвалою судді Заліщицького районного суду Тернопільської області від 16.01.2026 відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням викликом сторін. Позивач не делегував свого представника в судове засідання, до позовної заяви додав клопотання, в якому просить справу слухати у його відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про день та час слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавала. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що відповідно до ст.280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 01.04.2025 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (https://navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, уклали кредитний договір №1534-3334. Позичальнику надано одноразовий ідентифікатор А1022 для підписання кредитного договору №1534-3334 від 01.04.2025 року, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором, підтвердження ознайомлення з Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів). Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 п. 2 кредитного договору, кредитодавець відкриває для позичальника кредитну лінію на наступних умовах, визначених цим договором. Кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку передбаченому цим договором. Відповідно до п.4.2. кредитного договору, кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п.4.1. цього договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Згідно з п.4.6. кредитного договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка становить 1,00% за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується впродовж всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за зниженою ставкою). Строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позивальнику 300 календарних днів, з моменту перерахування кредиту позивальнику. Дата повернення кредиту 25.01.2026 року (пункт 4.10). Відповідно до п. 4.11. договору, реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 6024,97 процентів. Орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладення цього Договору (за весь Строк кредитування) складає 69567,94 грн. та включає в себе: суму Кредиту та проценти за користування Кредитом. Зі змісту договору про відкриття кредитної лінії № 1533-3334 від 01.04.2025 року вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови надання кредиту. [PERSON] погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовій формі. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з ст. 526, ч.1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Свої зобов`язання за договором про відкриття кредитної лінії №1533-3334 від 01.04.2025 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало, про що свідчить довідка про перерахування суми кредиту та інформаційна довідка ТОВ «ФК «Контрактовий Дім»» №7/16984 від 24.10.2025 року, з якої вбачається, що 01.04.2025 року на карту № [NUMBER] були перераховані грошові кошти в розмірі 18000,00 грн., номер транзакції - 1583388536. Як видно з матеріалів справи, договір про відкриття кредитної лінії №1533-3334 від 01.04.2025 року, укладений між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] , оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору А1022, відповідно до умов цього договору кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику кредиту в розмірі 18000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредит не пізніше останнього строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором. Суд дійшов висновку, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто, належними та допустимими доказами підтверджено укладання договору. Сторони досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі, зокрема, щодо розміру кредитного ліміту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо. Однак, отримавши кредитні кошти за вказаним договором, відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання та не сплатила у передбачений договором строк тіло кредиту та проценти за користування кредитними коштами. За таких обставин, зважаючи на умови укладеного договору, у позивача виникло право вимагати повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів. Відповідно до здійсненого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 21.10.2025 року у [PERSON] виникла заборгованість в розмірі 49975,66 грн., з яких: 16009,31 грн. - заборгованість за кредитом, 25686,35 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, 8280,00 грн. заборгованість за процентами річних на підставі ст.625 ЦК України. Згідно з частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.ч. 1, 2 ст.1056-1 ЦК України). Аналіз умов укладеного кредитного договору №1533-3334 від 01.04.2025 року дозволяє дійти висновку, що сторони погодили процентні ставки за правомірне користування кредитними коштами, а не відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання, що настає у разі невиконання зобов`язань за договором. За умовами договору про відкриття кредитної лінії №1533-3334 від 01.04.2025 року, [PERSON] взяла на себе зобов`язання повернути ТОВ «Укр Кредит Фінанс» отриманий кредит та нараховані проценти не пізніше ніж в останній календарний день строку кредитування, вказаного у п.4.10. цього договору (до 25.01.2026 року). Кредит вважається повернутим Кредитодавцю з моменту зарахування необхідної суми грошових коштів на банківський рахунок кредитодавця (пункт 5.1.договору). Частиною 1 ст.611 ЦК України унормовано, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). Згідно з п. 3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Частиною 1 ст.549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України №2102-IX від 24.02.2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб, який надалі неодноразово було продовжено і який триває дотепер. Згідно з ч.4 ст.14 ЦК України, особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Законом України від 15.03.2022 року №2120-ІХ Розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено п.18, за змістом якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналізуючи положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а також ст.ст. 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Верховний Суд у постанові від 18.10.2023 року у справі №706/68/23 дійшов висновку, що дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір. Отже, тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) у договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, у тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) зобов`язання. Такі наслідки полягають у тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі, якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На час виникнення спірних правовідносин, як і на час розгляду цієї справи, положення п.18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України є чинними. З урахуванням наведеного, зважаючи на закріплений ч.2 ст.4 ЦК України пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів, вимога позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України у розмірі 8280,00 грн., нарахованої у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань, є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню. З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позивачем належними та допустимими доказами частково доведений факт порушення його права у спірних правовідносинах, тому наявні правові підстави для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за договором кредитної лінії №1534-3334 від 01.04.2025 року у розмірі 41695,66 грн., з яких 16009,31 грн. - заборгованість за кредитом; 25686,35 грн. - заборгованість за нарахованими процентами. В частині стягнення заборгованості за нарахованими процентами на підставі ст.625 ЦК України в розмірі 8280,00 грн. слід відмовити. Згідно з частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Позивач при поданні позовної заяви через систему «Електронний суд» сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2021,05 грн. (41695,66 (сума, що стягується) : 49975,66 (сума, заявлена до стягнення) х 2422,40 (сума сплаченого судового збору).

Outcome: partial