Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Заявник [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Дубенчук М.В. звернувся до суду з заявою про оголошення [PERSON] , [INFO] , померлим. Заяву мотивовано тим, що згідно Указу Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" була оголошена мобілізація. Його батько [PERSON] був мобілізований [INFO] . 21.01.2024 року, [PERSON] під час виконання бойового розпорядження № 252 від 19.01.2024 року, будучи вірним військовій присязі у бою за нашу Батьківщину, виявивши стійкість і мужність безвісти зник в районі с.Григорівка Бухмутського району Донецької області. Доказами зникнення безвісти за особливих обставин розвідника кулеметника розвідувального відділення 2 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] є: акт службового розслідування, Витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих за особливих обставин, відкриття кримінального провадження. В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] заявлені вимоги відтримали. Представник заінтересованої особи Коростенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції Українидо суду не з`явився, подала заяву про розгляд справи без представника відділу, просить вирішити питання виходячи з матеріалів справи та згідно діючого законодавства. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Дунаєв М.І. подав заперечення щодо заяви про оголошення фізичної особи померлою, посилаючись на відлік шестимісячного строку встановленого ч.2 ст. 46 ЦК України у даному випадку. Представник заінтересованої особи військової частини [NUMBER] , будь-яких заперечень чи клопотань не надав. У судовому засіданні допитано свідків: [PERSON] , [PERSON] .. Суд, заслухавши пояснення заявника та її представника, свідків, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить наступного. Заявник [PERSON] являється сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ( а.с.7). Відповідно до довідки командира військової частини [NUMBER] від 30.03.2023 № 287/кп солдат [PERSON] проходив військову службу у ВЧ [NUMBER] з 09.03.2022 рок. (а.с.10). Згідно сповіщення №3/339 від 24.01.2024 року солдат [PERSON] , зник безвісті 21.01.2024 року в районі с. Григорівка Бахмуцького району Донецької області (а.с.9). Наказом командира військової частини по факту зниклого безвісти 21.01.2024 розвідника-кулеметника 3 розвідувіального відділення 2 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] призначено службове розслідування. У відповідності до вказаного наказу, на підставі бойового розпорядження № 252 від 19.01.2024 розвідник-кулеметник 3 розвідувального відділення 2 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] під час виконання завдання з метою знищення та подавлення противника в штурмових діях по відновленню ПВ Шахта-4 та зник безвісти. Зброя та інше майно залишилась разом з військовослужбовцем солдатом [PERSON] . В результаті проведення службового розслідування та надання пояснень від свідків, встановлено, що солдат [PERSON] зник безвісти під час Захисту Батьківщини в зоні збройного конфлікту, при здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні агресії російської федерації в районі населеного пункту Григорівка Донецької області 21.01.2024. Доказами зникнення безвісти солдата [PERSON] є акт службового розслідування 11.02.2024 (а.с.12-13), Витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих за особливих обставин, відкриття кримінального провадження (а.с.15). Статтею 43 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до статей 305, 306 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. У заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. У той же час другою першою статті 46 ЦК України, у редакції станом на час винесення судових рішень, визначено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. У відповідності до пункту 6 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884, виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей військовослужбовців безвісно відсутніх - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи зі змісту положень статтей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, у випадку, якщо особа, яка несла військову службу, пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, зокрема внаслідок вогневого впливу незаконних збройних формувань під час проведення антитерористичної операції (операції об`єднаних сил), такі обставини можуть виступати підставою для оголошення судом особи померлою на підставі частини другої статті 46 ЦК України, а не визнання фізичної особи безвісно відсутньою (про яку немає відомостей про місце її перебування в місці її постійного проживання) на підставі частини першої статті 43 ЦК України. 24 лютого 2022року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні`на території України було запроваджено воєнний стан в зв`язку зі неспровокованою збройною агресією російської федерації до України. Розпочалася повномасштабна війна. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно достатті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).( ст.16-1 З.У. Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей). Відповідно до Постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених упункті 1цієїпостанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених устатті 16-1Закону УкраїниПро соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, крім громадян російської федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору Тлумачення частини першої та другої статті 46 ЦК України свідчить, що цивільним законодавством передбачалося декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (постанова Верховного Суду від 11.04.2019 року у справі №490/342/17). Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника, а саме: отримання виплат передбачених законодавством, оформлення спадщини. Щодо заперечень третьої особи Міністерства Оборони України що до того, що коли воєнні дії на території України не закінчилися та про закінчення воєнного стану в Україні не оголошено, особа може бути оголошена померлою лише через два роки, або з урахуванням конкретних обставин і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. У зв`язку з тим, що воєнні дії на території України тривають, відлік встановленого шестимісячного строку відповідно ще не розпочався суд вважає за необхідне зазначити наступе: Постанова КЦС ВС від 26 лютого 2024 року у справі № 686/9938/23 Громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про задоволення заяви про оголошення військовослужбовця померлим, Верховний Суд виходив із того, що існують достатні підстави, підтверджені належними доказами, для оголошення особи загиблою під час виконання військового обов`язку по захисту держави України у російсько-українській війні від дня вірогідної смерті. Крім того, Верховний Суд зазначив, що з урахуванням конкретних обставин справи, оголошення особи померлою можливе і після спливу шести місяців з дня настання відповідної події. У цій справі апеляційний суд відхилив доводи апеляційної скарги про порушення судом вимог частини другої статті 46 ЦК України, вказавши, що шестимісячний строк, передбачений цією нормою, слід обраховувати з моменту настання події, а не з моменту закінчення дії воєнного стану на території держави. Таким чином, судом встановлено, що розвідник-кулеметник 3 розвідувіального відділення 2 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] , зник безвісти 21.01.2024 року під час Захисту Батьківщини в зоні збройного конфлікту, при здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні агресії російської федерації в районі населеного пункту Григорівка Донецької області, при собі мав засоби захисту. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.

Outcome: approved