Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» про стягнення коштів (орендної плати) за користування земельними ділянками 5320486900:00:004:0148, 5320486900:00:004:0149 та 5320486900:00:007:0155 за 2023 та 2024 роки у загальному розмірі 13348,68 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 23 жовтня 2025 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Представником відповідача надано суду відзив на позовну заяву, в якому вказано, що з розміру орендної плати за укладеними договорами вираховуються податки й збори. Також, надано підтвердження про сплату орендної плати за земельну ділянку кадастровий номер 5320486900:00:007:0155 у сумі 7497,52 грн за 2023 рік та у сумі 7879,90 грн за 2024 рік. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог за розрахунком позивача та зменшити розмір витрат на правову допомогу до 3000 грн. Представник позивача надав суду відповідь на відзив, в якому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Судом встановлено, що згідно договору оренди земельної ділянки від 16.02.2017 (1/2 частина земельної ділянки кадастровий номер 5320486900:00:004:0148) орендодавець [PERSON] , орендар ТОВ «АГРО-КРАЙ», цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,8274 га, на території Гадяцької (до об`єднання Сарівської сільської ради) міської ради Миргородського (до об`єднання Гадяцького) району Полтавської області. Згідно договору оренди земельної ділянки від 16.02.2017 (1/2 частина земельної ділянки кадастровий номер 5320486900:00:004:0149), орендодавець [PERSON] , орендар ТОВ «АГРО-КРАЙ», цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,7117 га, на території Гадяцької (до об`єднання Сарівської сільської ради) міської ради Миргородського (до об`єднання Гадяцького) району Полтавської області. Згідно договору оренди земельної ділянки від 17.05.2015 (земельна ділянка кадастровий номер 5320486900:00:007:0155) орендодавець [PERSON] , орендар ТОВ «АГРО-КРАЙ», цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,6675 га, на території Гадяцької (до об`єднання Сарівської сільської ради) міської ради Миргородського (до об`єднання Гадяцького) району Полтавської області. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 даного Закону орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Згідно з частиною 1 статті 15 ЗУ «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За змістом частин 1, 2 статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Як вбачається з наведених вище норм права, договір оренди землі обов`язково є платним. Розмір орендної плати є істотною умовою договору оренди землі. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму богу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що ТОВ «Агро-край» має заборгованість перед позивачем, але суд не погоджується з розрахунком, наданим відповідачем, та частково погоджується з розрахунком, наданим позивачем, у зв`язку з наступнім. Згідно договору оренди від 16.02.2017 його укладено з наступними умовами частина земельної ділянки кадастровий номер 5320486900:00:004:0148, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,8274 га, на території Гадяцької (до об`єднання Сарівської сільської ради) міської ради Миргородського (до об`єднання Гадяцького) району Полтавської області. Розмір орендної плати за рік складає 8 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 110644,22 грн. Договір укладено на 7 років, тобто до 16.02.2022. Також, згідно договору оренди від 16.02.2017 його укладено з наступними умовами частина земельна ділянка кадастровий номер 5320486900:00:004:0149, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,7117 га, на території Гадяцької (до об`єднання Сарівської сільської ради) міської ради Миргородського (до об`єднання Гадяцького) району Полтавської області. Розмір орендної плати за рік складає 8 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 5322,11 грн. Договір укладено на 7 років, тобто до 16.02.2022. Також, згідно договору оренди від 17.05.2015 його укладено з наступними умовами земельна ділянка кадастровий номер 5320486900:00:007:0155, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,6675 га, на території Гадяцької (до об`єднання Сарівської сільської ради) міської ради Миргородського (до об`єднання Гадяцького) району Полтавської області. Розмір орендної плати за рік складає 14 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 9313,70 грн. Договір укладено на 7 років, тобто до 17.05.2022. З огляду на дату укладення спірних договорів оренди земельних ділянок, а також строку їх дії та умов виплати орендної плати у річному розмірі, вбачається, що закінчення річного періоду за узгодженими сторонами умовами припадає саме на 16 лютого 2022 року (перший рік - з 16 лютого 2017 року по 16 лютого 2018 року, другий рік - з 16 лютого 2018 року по 16 лютого 2019 року, третій рік з 16 лютого 2019 року по 16 лютого 2020 року, четвертий рік - з 16 лютого 2020 року по 16 лютого 2021 року, п`ятий рік - з 16 лютого 2021 року по 16 лютого 2022 року, шостий рік - з 16 лютого 2021 року по 16 лютого 2022 року, сьомий рік - з 16 лютого 2022 року по 16 лютого 2023 року), відтак, стягненню на користь позивача підлягає орендна плата за повний рік. Варто наголосити, що часткове стягнення орендної плати мало б місце у випадку дострокового розірвання орендних правовідносин між сторонами правочину, однак у справі, такі обставини відсутні. Водночас, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 753/8945/19 зроблено висновок, що: «у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення contra proferentem. Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (not individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the dominant influence of one of the party)». Contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище, оскільки саме вона допустила таку двозначність. Сontra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань). Сontra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь у процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. У разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року в справі № 613/1436/17). Враховуючи, що відповідач є стороною, яка займалася підготовкою як проекту договору оренди та додаткових угод до нього, так і спірних умов щодо орендної плати, то колегія суддів зауважує, що тлумачення договору оренди землі та додаткових угод до нього повинно здійснюватися на користь позивача, а тому стягненню підлягає орендна плата у загальному розмірі за 2023 рік 8003,01 (з них: інфляційні втрати 1227,42 грн, з % річних 349,14) та за 2024 рік 900,20 грн (з них : 52,61 грн- інфляційні втрати, 20,07 грн 3% річних). Отже, загальний розмірі заборгованості відповідача перед позивачем за дві земельні ділянки за 2023-2024 роки складає 8903,21 грн. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав в судовому порядку шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку по оплаті орендної плати, тому позов підлягає задоволенню. Також підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення на її користь судових витрат, які складаються зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з наступного. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша та друга статті 133 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справі №925/1545/20 від 18.02.2022. У постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №824/9/22 зазначено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Відтак, відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу, що узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №127/9918/14-ц. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша статті 11 ЦПК України). Суд, враховуючи, що хоча умови оплати адвокатських послуг є договірними та погодженими на загальну суму 7 000,00 грн., застосуванню підлягає позиція ВП ВС, сформована у справі №904/4507/18 від 12.05.2020, за змістом якої такі зобов`язання не є обов`язковими для суду у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Тому з огляду на малозначність спору та сформовану сталу судову позицію щодо вирішення заявлених позовних вимог суд погоджується із доводами відповідача, що постановлений до стягнення розмір правничих витрат у 7 000,00 грн. є надмірним, а отже підлягає зменшенню до 3000,00 грн., що відповідатиме принципу пропорційності, критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, а саме: 811,50 грн.

Outcome: partial