Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі ТОВ «ФК «ЕЙС») звернулось в суд з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за Кредитним договором №00-9748715 від 30.04.2024 року в розмірі 20 562,50 грн., 2 422,40 грн. судового збору та 7 000 грн. ви-трат на правову допомогу, посилаючись на те, що 30.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №00-9748715 на суму 7 700,00 грн. 25.11.2024 року між Первісним кредитором та Позивачем укладено Договір фак-торингу №25112024-МК/Ейс, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором (Додаток №10). Таким чином, відповідно до Реєстру Боржників №Б/Н від 25.11.2024 до Договору Факторингу 1 та Акту приймання-передачі (Додаток №11, №12), до Позивача пере-йшло право вимоги до Відповідача. Відповідач належним чином умови договору не виконував і має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК «ЕЙС» в сумі 20562,50 грн., з яких: 7700,00 грн. за-боргованість по кредиту, 12862,50 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за пра-вилами позовного провадження у порядку загального або спрощеного провадження. 25 листопада 2025 року ухвалою Чернівецького районного суду м. Чернівці справу було передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Чернівці за підсудністю. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20.01.2026 року від-крито спрощене провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився. У позовній заяві просив розгляд справи провести без його участі та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допо-могою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підста-ві наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення за-очного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК Укра-їни розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`я-сувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно до-слідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і ви-рішення її по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 30 квітня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та від-повідачем було укладено Кредитний договір №00-9748715 в формі електронного до-кумента з використанням електронного підпису. Встановлено, що ТОВ «Макс Кредит» зобов`язання перед відповідачем по кре-дитному договору виконано, що підтверджується матеріалами справи, у тому числі ін-формаційною довідкою №1106/12 від 18.12.2024 року, але відповідач взяті на себе зо-бов`язання не виконав та не повернув наданий кредит у строки, передбачені кредитним договором. Відповідно до Договору факторингу №25112024-МК/Ейс, 25.11.2024 року пози-вачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників №Б/Н від 25.11.2024 від ТОВ «Макс Кредит» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 20562,50 грн. Відповідно до ст.526, 527 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належ-ним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким , що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання та не виконав його у строк, встанов-лений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлено обов`язок по-зичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, зобов`язу-ється надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встанов-лених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсот-ків. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, пе-редбачені договором належним чином не виконав, суд прийшов до висновку , що по-зовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» є обґрунтованими та такими, що підлягають задово-ленню. Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підля-гають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2422,40 грн. Щодо понесених витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, суд вважає необхідним зазначити наступне. Згідно із ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сто-ронами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судо-вих дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з роз-глядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на профе-сійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`я-зані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правни-чої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підля-гають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей роз-поділу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адво-ката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вар-тості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необ-хідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адво-катом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом ви-рішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При цьому, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009 щодо офіційного тлумачення статті 59 Конституції України, яка гарантує пра-во на професійну правничу допомогу, зазначено, що правова допомога є багатоаспект-ною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснен-ня, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зо-крема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Разом з тим, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved