Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

09.12.2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] у якій просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №460661325 в розмірі 11809,50 грн, з яких: 5000,00 грн, - сума заборгованості по основному боргу, 6809,50 грн сума заборгованості по відсоткам. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.04.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №460661325. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №460661325. 03.01.2019 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №20190103, відповідно до якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги №7 від 26.12.2019 року до Договору факторингу №20190103 від 03.01.2019 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 11809,50 грн, з яких: 5000,00 грн, - сума заборгованості по основному боргу, 6809,50 грн сума заборгованості по відсоткам. За умовами Договору факторингу №20190103 від 03.01.2019 року, у разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони б були перераховані на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Після передачі права вимоги за договором про надання споживчого кредиту відповідачка не виконала свій обов`язок перед позивачем та має непогашену заборгованість в сумі 11809,50 грн. Звернувшись до суду позивач просить стягнути з [PERSON] зазначену заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Ухвалою судді від 17.12.2026 року судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, справу просив розглядати без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання за адресою реєстрації, однак не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин. Відзив відповідачкою не подано, у зв`язку з чим, за відсутності заперечень позивача проти такого вирішення справи, справа розглядається в порядку ст. 280 ЦПК України шляхом ухвалення заочного рішення на підставі доказів, що є у справі. Враховуючи неявку в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 08.04.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір №460661325, який відповідно до п. 4.2. цього договору був підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. За цим договором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язувалось надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 5000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (п.1.1 Договору №460661325). Відповідно до п.1.3. Договору №460661325 кредит надається строком на 29 днів. На період строку, визначеного п. 1.3 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0,01 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.4. Договору №460661325). З врахуванням положень п.1.4. договору позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 3,65 відсотків річних. Відомості щодо виконання первісним кредитором зобов`язання з надання позичальнику кредиту у матеріалах справи відсутні. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) укладено договір факторингу №28/1118-01. Відповідно до п. 2.1. Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. До матеріалів справи позивачем долучено копію першої та останньої сторінки договору факторингу, які не містять інформації щодо визначеного сторонами моменту переходу до фактора прав вимоги до боржників та інших істотних умов договору. Відповідного реєстру прав вимоги на підтвердження відступлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс» прав вимоги до відповідачки [PERSON] за договором №460661325 від 08.04.2019 року суду не надано. Розрахунку заборгованості, інших відомостей про розмір заборгованості [PERSON] за договором №460661325 від 08.04.2019 року перед первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» суду не надано. 03.01.2019 року між ТОВ «Таліон плюс» (клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) було укладено договір факторингу №20190103, відповідно п. 2.1. якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №7 від 26.12.2019 року до Договору факторингу №20190103 від 03.01.2019 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» передано право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за Договором №460661325 в розмірі 11809,50 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість по основному боргу, 6809,50 грн заборгованість по відсоткам. Згідно розрахунку заборгованості за Договором №460661325 від 08.04.2019 року, виконаному ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за період з 26.12.2019 року по 31.01.2025 року, заборгованість становить 11809,50 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість по основному боргу, 6809,50 грн заборгованість по відсоткам. Нарахування заборгованості ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не проводилось. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення. Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК). Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1056-1 ЦК визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з частиною 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно з статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 ЦК України). Суд вважає доведеною ту обставину, що 08.04.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою [PERSON] в електронній формі, укладено договір №460661325. Однак доказів отримання відповідачкою кредитних коштів, обліку заборгованості первісним кредитором суду не надано. Позивач, обґрунтовує своє право вимоги до відповідачки за цим кредитним договором, покликаючись на договори факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та №20190103 від 03.01.2019 року між ТОВ «Таліон плюс» (клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор). Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Таким чином, належним доказом на підтверження переходу права вимоги за кредитним договором №460661325 від 08.04.2019 року від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» є, власне договір факторингу із зазначеннням всіх його істотних умов, заповнений Реєстр боржників, у якому зазначені особисті дані боржника та розмір грошового зобов`язання, підписаний сторонами договору та документ на підтвердження оплати за придбання (відступлення) прав вимоги. Однак позивач вказані докази до позовної заяви не додав. Отже, факт переходу права вимоги за договором №460661325 від 08.04.2019 року від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до наступного (нового) кредитора ТОВ «Таліон Плюс» та, відповідно, до позивача не доведений. Згідно із положеннями статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Враховуючи викладене, оскільки позивачем не подано належних та допустимих доказів (первинних документів) виконання зобов`язання з надання кредитних коштів первісним кредитором, а також не доведено права вимоги до відповідача за договором №460661325 від 08.04.2019 року, правові підстави для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором відсутні. З наведених мотивів суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову повністю. Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у позові відмовлено, суд покладає на позивача понесені ним судові у виді сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: dismissed