Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача До Соборного районного суду міста Дніпра 15 вересня 2025 року за підсудністю з Індустріального районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якій позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 90 944,22 грн., а також судові витрати по справі. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 28 лютого 2021 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Лєнд Ровер», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » в м. Запоріжжя на пр. Соборний, 191 допустив зіткнення з транспортним засобом «КІА», державний номерний знак « [NUMBER] ». Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Лєнд Ровер», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР200901104. Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до Постанови Суду відповідача було визнано винним у адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулася потерпіла особа та надала всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти. На підставі вище зазначеного страхового акту ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 90 944,22 грн. Відповідач не скористався своїм правом відзив не подав. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 06 серпня 2025 року указана позовна заява передана для розгляду судді Індустріального районного суду міста Дніпра. (а.с.77). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Єдиного державного демографічного щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. (а.с.78). 07 серпня 2025 року до суду надійшла інформація, про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача. (а.с.78). Ухвалою суду від 08 серпня 2025 року справу передано за підсудністю до Соборного районного суду міста Дніпра. (а.с.80). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 15 вересня 2025 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.85). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Єдиного державного демографічного щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. (а.с.89). 17 вересня 2025 року до суду надійшла інформація, про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача. (а.с.89). Ухвалою судді від 22 вересня 2025 року відкрито спрощене провадження у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. (а.с.91-92). 01 грудня 2025 представник відповідача подав клопотання про перенесення судового засідання. (а.с.103-104). 14 лютого 2026 представник відповідача подав клопотання про перенесення судового засідання. (а.с.112-113). Представник позивача в позовній заяві просив розглядати справу в порядку спрощеного провадження без його участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився про день та час повідомлений належним чином, правом на надання відзиву не скористався, причин не явки суду не повідомив. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини встановленні судом 28 лютого 2021 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Лєнд Ровер», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » в м. Запоріжжя на пр. Соборний, 191 допустив зіткнення з транспортним засобом «КІА», державний номерний знак « [NUMBER] ». Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Лєнд Ровер», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР200901104. (а.с.24). Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до Постанови Суду відповідача було визнано винним у адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення. (а.с.25-37). З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулася потерпіла особа та надала всі необхідні документи. (а.с.12-23) На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти. На підставі вище зазначеного страхового акту ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 90 944,22 грн. (а.с.38-69). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Спірні цивільно-правові відносини у сфері страхування відповідальності власників транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статті 41 Закону України від 01.07.2004 №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-ІV) страховик за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно зі статтею 38.1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК)). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за правилами, встановленими статтею 1191 ЦК, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Факт перебування відповідача в стані алкогольного сп`яніння було встановлено Постановою Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 11 травня 2021 року та Постановою Запорізького апеляційного суду від червня 2021 року. Згідно ст. 22.1.Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - ЗУ «ОСЦПВВНТЗ») «У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи». Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно п. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що позивач, як страховик, у зв`язку із настанням страхового випадку відшкодував у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до чого, у нього виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи (відповідача) у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно з частиною шостою статті 261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 № 4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки регресну вимогу може бути пред`явлено протягом трьох років із дня виконання зобов`язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом Таким чином обов`язок доказування невідповідності розміру виплаченого позивачем страхового відшкодування розміру заподіяних збитків покладається на відповідача, судом в свою чергу не встановлено, а відповідачем не доведено невідповідності суми виплаченого страхового відшкодування позивачем на користь потерпілої особи. За таких обставин, на підставі викладеного, досліджених судом доказів, суд дійшов висновку про доведеність позивачем заявлених позовних вимог до відповідача про стягнення виплаченого страхового відшкодування у розмірі 90 944,22 грн., тому пред`явлений позов підлягає задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позов підлягає задоволенню, суд вважає за можливе стягнути з відповідача судові витрати по справі у розмірі 2481,00 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного,

Outcome: approved