Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог Позивач ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 7275,00 гривень. Свій позов обґрунтовує тим, що 22 березня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] , за допомогою вебсайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1368-7710. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту 600,00 гривень; строк кредитування 300 днів; базовий період 14 днів; знижена процентна ставка 2,50% в день; стандартна процентна ставка 2,50% в день. Також зазначає, що додатковою угодою №1 від 25 березня 2024 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1368-7710 від 22 березня 2024 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1000,00 гривень Зазначає, що кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору та додаткової угоди. Відповідачка підтвердила виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме, отримавши кредитні кошти. Відповідачка не скористалася своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Надалі, відповідачка, всупереч умовам кредитного договору, порушила вищезазначені умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернула в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором навіть після спливу строку кредитування, встановленого умовами кредитного договору. Станом на 10 грудня 2025 року, загальний розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором становить 12800,00 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 1600,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 11200,00 гривень. Також позивач зазначає, що кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 5525,00гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 7275,00 гривень. Враховуючи вищенаведене, просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в розмірі 7275,00 гривень, з яких 1600,00 гривень прострочена заборгованість за кредитом та 5675,00 гривень прострочена заборгованість за нарахованими процентами, а також судові витрати. Відзив на позовну заяву 02 лютого 2026 року на адресу суду від відповідачки до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому остання зазначила, що не погоджується з позовними вимогами ТОВ «Укр Кредит Фінанс» у частині заявленої суми заборгованості. Не оспорюючи факту укладення кредитного договору та додаткової угоди з позивачем, зазначила, що сплатила останньому нараховані відсотки в сумі 725,00 гривень. Разом з тим, позивач посить стягнути 7275,00 гривень заборгованості. Відповідачка вважає, що нараховані штрафи, пеня та відсотки є надмірними, заявлена сума порушує принцип справедливості та співмірності відповідальності та такі нарахування ставлять споживача у вкрай невигідне становище. Просила суд відмовити у задоволенні позову в частині стягнення штрафних санкцій та надмірних відсотків та зменшити розмір заборгованості до співмірного розміру, обмежившись сумою основного боргу та розумними відсотками. У разі ухвалення рішення про стягнення надати розстрочку виконання рішення суду. Рух справи в суді Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 29 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 18 березня 2026 року. Позиція учасників судового розгляду Представник позивача Ельмурзаєва В.В. в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила справу розглядати без її участі. На заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, у поданій 13 березня 2026 року заяві просила розгляд справи проводити у її відсутність на підставі поданих нею документів та письмового відзиву. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 22 березня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] , за допомогою вебсайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1368-7710 (а. с. 9 17). Як передбачено п. 3.1 кредитного договору цей договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 4.1 договору загальний розмір кредиту (сума кредиту) за цим договором становить 600,00 гривень. Відповідно до п. 4.2 договору дата надання/видачі кредиту: 22 березня 2024 року. Згідно з п. 4.8 договору базовий період складає 14 календарних днів. Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Перебіг кожного наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду. Перебіг останнього базового періоду закінчується в останній день строку дії цього договору. Відповідно до п. 4.10 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою). Згідно з п. 4.12 договору строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (далі строк кредитування). Дата повернення (виплати) кредиту 15 січня 2025 року. Відповідно до п. 4.15 договору денна процентна ставка на дату укладення цього договору складає: 2,50% процентів. До матеріалів справи долучено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором №1368-7710 (Графік платежів за договором), що є додатком №3 до договору про відкриття кредитної лінії №1368-7710 від 22 березня 2024 року, яка підписана [PERSON] (а. с. 27 зворот 28). Позичальнику надано одноразовий ідентифікатор [NUMBER] для підписання кредитного договору №1368-7710 від 22 березня 2024 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та іншими супутніми документами, зокрема, Паспортом споживчого кредиту. Усі зазначені документи підписані відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Крім того, 25 березня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії №1368-7710 (а. с. 31 зворот 32). Дана додаткова угода підписана відповідачкою за допомогою електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором С2639. Відповідно до п. 2.1. додаткової угоди кредитодавець зобов`язується надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 1000,00 гривень. Відповідно до п. 2.3. додаткової угоди після надання кредитодавцем позичальнику у кредит додаткових грошових коштів позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю суму грошових коштів в розмірі 1600,00 гривень, яка складається з суми кредиту, яка була надана позичальнику за договором та неповернута на момент укладення цієї Додаткової угоди, та суми додаткових грошових коштів, наданих позичальнику у кредит на підставі цієї Додаткової угоди. На виконання умов договору про відкриття кредитної лінії №1368-7710 від 22 березня 2024 року та додаткової угоди від 25 березня 2024 року до договору про відкриття кредитної лінії №1368-7710 від 22 березня 2024 року відповідачці було надано кредитні кошти на загальну суму 1600,00 гривень шляхом перерахунку на її банківський рахунок з маскою картки № [NUMBER] за допомогою системи LiqPay, що підтверджується квитанцією від 22 березня 2024 року на суму 600,00 гривень, ID операції [NUMBER] та квитанцією від 25 березня 2024 року на суму 1000,00 гривень, ID операції [NUMBER] (а. с. 29, 30). Факт надання відповідачці кредитних коштів також підтверджується довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту №1368-7710 від 22 березня 2024 року (а. с. 34). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 10 грудня 2025 року загальний розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за договором №1368-7710 від 22 березня 2024 року становить 12800,00 гривень, що складається із заборгованості за основним боргом в розмірі 1600,00 гривень та заборгованості за відсотками в розмірі 11200,00 гривень. При цьому, як вбачається із розрахунку, проценти нараховані в межах строку кредитування з 22 березня 2024 року по 15 січня 2025 року включно за відсотковою ставкою 2,50% відповідно до умов кредитного договору. Також з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка [PERSON] частково здійснила погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 725,00 гривень (а. с. 35 42). Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме, часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами в сумі 5525,00 гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 7275,00 гривень. Спір у даній справі виник у зв`язку із невиконанням [PERSON] зобов`язання з повернення кредитної заборгованості. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до закону, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у певних випадках. Положеннями ст. 15 та 16 ЦК України визначено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Правилами ч. 1 ст. 1054 ЦК України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Коли позикодавцем є юридична особа договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми позики (ст. 1047 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. В силу ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно з ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За змістом ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У постанові від 07 квітня 2021 року у справі №623/2936/19 Верховний Суд дійшов висновку, що використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором при укладенні договору відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». У даній справі встановлено, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті позивача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого позивач надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використав для підтвердження підписання кредитного договору. Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20 (провадження №61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20 (провадження №61-2303св21). Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України. Положеннями ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК України визначає. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що матеріалами справи доведено факт укладення 22 березня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] договору №1368-7710 про відкриття кредитної лінії продукту «CreditKasa» в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором на умовах платності й строковості та додаткової угоди від 25 березня 2024 року до договору про відкриття кредитної лінії №1368-7710 від 22 березня 2024 року. У справі також встановлено, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб [PERSON] . Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача спростувати розмір існуючої заборгованості. Станом на час розгляду справи відповідачка не спростувала заявлений позивачем розмір заборгованості за тілом кредиту, не надала доказів сплати нею зазначеної суми. Оскільки відповідачка не довела, що сплатила за договором усю суму тіла кредиту, тому для доведення розміру заборгованості суд використовує докази, які надав позивач. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, вказане свідчить про порушення прав позивача, яке підлягає захисту шляхом стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1600,00 гривень. Окрім тіла позики в розмірі 1600,00 гривень позивач просить стягнути проценти за користування коштами. Судом встановлено, що 22 березня 2024 року відповідачці було надано кредит на суму 600,00 гривень зі сплатою процентів за стандартною процентною ставкою 2,50%, а 25 березня 2024 року на суму 1000,00 гривень зі сплатою процентів за стандартною процентною ставкою 2,50%, що відображено у розрахунку заборгованості за кредитом станом на 10 грудня 2025 року. Загальна сума кредитування склала 1600,00 гривень. Умовами договору передбачено, що строк, на який надається кредит 300 днів. Строк дії договору: до 15 січня 2025 року. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором №1368-7710 від 22 березня 2024 року, проценти нараховано позивачем на суму 600,00 гривень з 22 березня 2024 року до 24 березня 2024 року за процентною ставкою 2,50%, а з 25 березня 2024 року по 15 січня 2025 року на суму 1600,00 гривень за процентною ставкою 2,50%, тобто, в межах строку кредитування. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Вказана норма була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року №3498-IX та набрала чинності 24 грудня 2023 року. Передбачений п. 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів 2,5%, 120 днів 1,5%, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч. 2 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Отже, укладаючи 22 березня 2024 року договір про відкриття кредитної лінії, який за своєю суттю є договором споживчого кредитування, позивач не мав права визначати денну проценту ставку у розмірі 2,50%, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день. Відтак, суд здійснив перерахунок відсотків з врахуванням відсоткової ставки 1% в день за період з 22 березня 2024 року по 24 березня 2024 року на суму 600,00 гривень та за період з 25 березня 2024 року до 15 січня 2025 року на суму 1600,00 гривень. За період з 22 березня 2024 року по 24 березня 2024 року включно відсотки складають: 600,00 х 1% х 3 дні = 18,00 гривень. За період з 25 березня 2024 року по 15 січня 2025 року (останній день строку кредитування) відсотки складають: 1600,00 х 1% х 297 днів = 4752,00 гривні. Відтак, загальна сума нарахованих відсотків за період з 22 березня 2024 року по 15 січня 2025 року становить 4770,00 гривень (18,00 + 4752,00 = 4770,00). 10 квітня 2024 року відповідачка [PERSON] сплатила 725,00 гривень, які були зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості за нарахованими відсотками, що відображено у розрахунку заборгованості. Відтак, сума заборгованості за нарахованими відсотками складає 4045,00 гривень (4770,00 725,00 = 4045,00). Враховуючи вищенаведене, станом на 10 грудня 2025 року загальна заборгованість відповідачки [PERSON] за договором №1368-7710 про відкриття кредитної лінії складає 5645,00 гривень з яких заборгованість за тілом кредиту 1600,00 гривень, заборгованість за нарахованими відсотками 4045,00 гривень. Отже, відповідачка не виконала повністю свого обов`язку з повернення кредитних коштів у передбачений чинним законодавством та договорами строк, чим допустила прострочення виконання грошового зобов`язання. Доказів протилежного відповідачкою суду не надано. Відповідно до норм ЦПК України, саме на сторону лягає обов`язок довести ті обставини на які вона посилається. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню частково. Щодо судових витрат у справі Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, за подання даного позову ТОВ «Укр Кредит Фінанс» сплатило судовий збір у розмірі 2662,40 гривень, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір. Позовні вимоги суд задовольнив на 77,59% (5645,00 х 100 / 7275,00), тому з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 2065,76 гривень (2662,40 х 77,59 / 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial