Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

І. Описова частина 1. Стислий виклад позиції позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі за текстом ТОВ «Юніт Капітал») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.05.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» (далі за текстом ТОВ «ФК «Кредіплюс») та [PERSON] уклали електронний договір про споживчий кредит № 184289 (далі за текстом Договір № 184289). За умовами Договору № 184289 відповідачу наданий кредит у сумі 24706 грн на строк 276 днів, з датою повернення 20.02.2026. Визначена процентна ставка у розмірі 0,10% від суми кредиту за 1 день користування кредитом. ТОВ «ФК «Кредіплюс» виконало свої зобов`язання за Договором № 184289 у повному обсязі. 16.04.2025 ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 16042025, за умовами якого до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача за Договором № 184289. Відповідач покладені Договором № 184289 зобов`язання належним чином не виконує, унаслідок чого станом на 22.01.2026 наявна заборгованість у загальному розмірі 25113,13 грн, а саме: тіло кредиту 24706 грн; проценти за користування кредитом 6,13 грн; комісія 401 грн; пеня 1200 грн. Позивач просить достроково стягнути з відповідача на свою користь указану заборгованість. 26.01.2026 представник позивача Хлопкова М.С. через систему «Електронний суд» подала додаткові пояснення у справі, у яких додатково виклала відомості щодо розміру кредитної заборгованості та порядку надання кредитних грошових коштів відповідачу. 2. Стислий виклад заперечень відповідача Відповідач не скористався наданим ст. 174, 178 ЦПК України правом та відзив із запереченнями проти позову до суду не подав. 3. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі 23.01.2026 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання у справі та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 4. Процедура та позиції сторін у судовому засіданні 17.03.2026 у судове засідання уповноважений представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» не з`явився. У позовній заяві просив позов задовольнити та розгляд справи здійснювати без його участі. Не заперечував проти здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. 17.03.2026 у судове засідання відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, повторно не з`явився без повідомлення про причини неявки. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Приймаючи до уваги повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд дійшов переконання про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів (постановлення заочного рішення). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІ. Мотивувальна частина 1. Фактичні обставини, встановлені судом, та докази на їх підтвердження 20.05.2025 ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] уклали договір про споживчий кредит № 184289, який складається з публічної та індивідуальної частини, а також графіку платежів. Договір підписаний кредитодавцем електронним підписом та позичальником електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора a8fbcd46. Підписанням Договору № 184289 відповідач підтвердив, що до укладення договору йому була надана в чіткій та зрозумілій формі інформація, вказана в ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», у Законі України «Про захист прав споживачів» та в ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», та інша інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору щодо доцільності укладення цього договору згідно з вимогами чинного законодавства України (п. 6.17.1 Публічної частини Договору № [NUMBER] ). Кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цих договором, на строк, визначений п. 2.6 договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 2.2.1 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно з п. 2.6 договору, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (п. 2.1 Індивідуальної частини Договору № 184289). Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника та інші не заборонені законодавством цілі. Типом кредиту є кредит (п. 2.2 Індивідуальної частини Договору № 184289). Сума кредиту (загальний розмір) становить 24706 грн, який надається не пізніше наступного дня після укладення договору в такому порядку: - у розмірі 20913,17 грн для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит № 176110 від 22.03.2025, укладеним з кредитодавцем; - у розмірі 86,93 грн на № рахунку/картки позичальника № [NUMBER] , у національній валюті; - у розмірі 3705,90 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини (п. 2.2.1 Індивідуальної частини Договору № [NUMBER] ). Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 0,10% річних. Тип процентної ставки фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня, наступного за днем отримання кредиту позичальником, протягом строку кредитування, зазначеного у п. 2.6 цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний (п. 2.3 Індивідуальної частини Договору № 184289). Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1 грн. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 200 грн. Розмір комісії за управління та обслуговування не може бути змінено (п. 2.4 Індивідуальної частини Договору № 184289). Комісія за надання кредиту складає 3705,90 грн, що нараховується та підлягає оплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 15% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.1 цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено (п. 2.5 Індивідуальної частини Договору № 184289). Загальний строк кредитування за цим договором складає 276 днів з 20.05.2025 (дата надання кредиту) до 20.02.2026 (п. 2.6 Індивідуальної частини Договору № 184289). Якщо позичальник не сплатив/не повністю сплатив періодичний платіж в день настання дати його належної сплати, визначеної графіком платежів, а також протягом 5 календарних днів після настання дати платежу, то на 6-й день від дати неналежної сплати позичальник, якщо тільки він не звільнений від обов`язку сплачувати неустойку, згідно чинного законодавства зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця штраф у розмірі 400 грн, а в подальшому, починаючи з 7-го дня, пеню в розмірі, що становить 40 грн за кожний календарний день прострочення та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу (п. 2.10 Індивідуальної частини Договору № 184289). У разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць кредитодавець має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі (п. 6.8 Публічної частини Договору № [NUMBER] ). Відповідно до довідки ТОВ «ФК «Контрактовий дім» на виконання умов договору № 1412/22-1 від 14.12.2022, укладеного з ТОВ «ФК «Кредіплюс», перераховано кошти на платіжну картку клієнта, а саме: - ПІБ клієнта: [PERSON] ; - РНОКПП: [NUMBER] ; - номер кредитного договору: 184289; - дата кредитного договору: 20.05.2025; - номер карти: [NUMBER] ; - сума: 86,93 грн; - дата прийняття: 20.05.2025; - № транзакції: 1610017894; - призначення платежу: видача кредиту № 184289 від 20.05.2025. Відповідно до інформації АТ «Акцент-Банк», наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів, на ім`я [PERSON] емітована картка № [NUMBER] . Відповідно до платіжної інструкції 20.05.2025 на дану банківську картку надійшли грошові кошти у сумі 86,93 грн. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «ФК «Кредіплюс», за період з 20.05.2025 до 03.09.2025 за Договором № 184289 виникла заборгованість у загальному розмірі 26313,13 грн, а саме: тіло кредиту 24706 грн; проценти за користування кредитом 6,13 грн; комісія 401 грн; пеня 1200 грн. 16.04.2025 ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 16042025, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог та акту приймання-передачі реєстру по формі, встановленій у відповідних додатках. Відповідно до витягу з реєстру прав вимог № 6 до договору факторингу № 16042025 від 16.04.2025 та акта прийому-передачі указаного реєстру до позивача перейшло право вимоги до відповідача за Договором № 184289 у розмірі 25113,13 грн, з яких: 24706 грн тіло кредиту; 6,13 грн проценти за користування кредитом; 401 грн комісія; 1200 грн пеня. Указані реєстр та акт містять електронні печатки та підписані електронними підписами клієнта та фактора. З платіжної інструкції в національній валюті № 588 від 09.09.2025 встановлено, що ТОВ «Юніт Капітал» сплатило ТОВ «ФК «Кредіплюс» грошові кошти на загальну суму 1388825,71 грн з призначеннями платежу «Оплата за відступлення Прав Вимог згідно Договору факторингу № 16042025 від 16.04.2025 р., та Реєстру прав вимог № 6 від 03.09.2025р., без ПДВ». За даними виписки ТОВ «Юніт Капітал» з особового рахунка за [NUMBER] станом на 01.11.2025 заборгованість у сумі 26313,13 грн відповідачем не погашена. 2. Норми права, які застосував суд Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі за текстом Закон), згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві і перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 3. Оцінка доказів та мотиви, з яких виходить суд Суд встановив, що згідно з вимогами викладених вище положень закону ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] уклали електронний договір про споживчий кредит № 184289 від 20.05.2025. Між сторонами була досягнута згода щодо всіх істотних умов договору та договір підписаний відповідачем електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора. Відтак у сторін Договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору. Позивач довів суду, що ТОВ «ФК Кредіплюс» виконало умови Договору та надало відповідачу кредит у сумі 21000,10 грн, з яких 20913,17 грн перераховані для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит № 176110 від 22.03.2025, а 86,93 грн перераховані на картковий рахунок відповідача в АТ «Акцент-Банк» № [NUMBER] . Відповідач покладені Договором № 184289 зобов`язання належним чином не виконував, не здійснював повернення чергової частини кредиту та сплату процентів за користування кредитом. Докази зворотного суду не надані. Також відповідачем не спростований розрахунок суми заборгованості, заявленої позивачем до стягнення. Також позивач довів, що унаслідок укладення зазначеного вище договору факторингу станом на даний час кредитором з правом вимоги до відповідача за Договором № 184289 є ТОВ «Юніт Капітал». З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що проценти за користування кредитом нараховані за період з 21.05.2025 до 03.09.2025, що відповідає умовам Договору. Відтак наявність заборгованості відповідача перед позивачем за Договором № 184289 у сумі 21000,10 грн (тіло кредиту) та 6,13 грн (проценти за користування кредитом) доведено позивачем належними та достатніми доказами. Щодо стягнення заборгованості за комісією суд зазначає таке Умовами Договору визначено сплату комісії за надання кредиту, що розраховується за ставкою 15% від суми кредиту та становить 3705,90 грн. Аналіз умов Договору свідчить про те, що така комісія є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 першої ст. 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання якого не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09.12.2019 у справі № 524/5152/15. Також умовами Договору визначено сплату комісії за управління та обслуговування кредиту, що становить 401 грн. Слід зауважити, що Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Однак умова договору про споживчий кредит щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19. Також у постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У даній справі позивач не надав доказів погодження зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту та які надаються відповідачу і за які банком встановлена комісія, пов`язана з обслуговуванням кредиту. З огляду на наведене суд доходить висновку, що положення Договору про сплату позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 3705,90 грн та комісії за управління та обслуговування кредиту в розмірі 401 грн суперечать положенням ст. 12, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору. Зазначене також узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 10.01.2024 у справі 727/5461/23, від 09.10.2024 у справі 582/202/22. Щодо стягнення пені суд зазначає таке Згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні з 24.02.2022 введений воєнний стан, який в подальшому неодноразово був продовжений та діє станом на даний час. Як вбачається з наданого суду розрахунку заборгованості, пеня у сумі 1200 грн нарахована позивачем у період після 20.05.2025. Відтак з урахуванням п. 18 розділу «Прикінцеві і перехідні положення» ЦК України така пеня підлягає списанню кредитодавцем. Також Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування п. 18 розділу «Прикінцеві і перехідні положення» ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. У постановах Верховного Суду від 18.10.2023 у справі № 706/68/23 та від 12.02.2025 у справі № 758/5318/23 суд зауважив, що тлумачення п. 18 розділу «Прикінцеві і перехідні положення» ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється в періоді існування особливих правових наслідків та у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) грошового зобов`язання. Таким періодом є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Договорами, на які поширюються специфічні правові наслідки, є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит. Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі, якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022, такі платежі підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). ІІІ. Висновки суду щодо заявлених вимог З урахуванням викладеного суд встановив порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом дострокового стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 184289 від 20.05.2025 у сумі 21006,23 грн, з яких: заборгованість за кредитом 21000,10 грн; заборгованість за процентами 6,13 грн. Вимоги про стягнення комісії за надання кредиту у сумі 3705,90 грн, комісії за обслуговування кредиту у сумі 401 грн та пені у сумі 1200 грн є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. IV. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 34531 від 20.01.2026. Позов задоволено частково у сумі 21006,23 грн, що становить 83,65% від заявленої суми. Судовий збір у сумі 2227,10 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Судовий збір у сумі 435,30 грн (16,35% від заявленої суми) покласти на позивача. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 20.08.2025 встановлено, що адвокатське бюро «Соломко та партнери» та ТОВ «Юніт Капітал» дійшли згоди, що клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п. 3.3 договору гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору (додаток № 1 до договору). Відповідно до додаткової угоди № 25771372025 від 11.09.2025 до договору № 10/09/25-02 від 11.09.2025 адвокатське бюро надає клієнту юридичну допомогу по справах про стягнення заборгованості за кредитним договором № 184289 від 20.05.2025, у якому позичальником є [PERSON] . При цьому витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Така правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 01.09.2021 у справі № 178/1522/18, від 10.11.2021 у справі № 329/766/18. Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг № 10/09/25-02 від 10.09.2025 сторони засвідчують, що виконавець надав, а клієнт отримав такі послуги: складання позовної заяви 2 год., вартість 5000 грн; вивчення матеріалів справи 2 год., вартість 1000 грн; підготовка адвокатського запиту 1 год., вартість 500 грн; підготовка клопотання про витребування доказів 1 год., вартість 500 грн. Загальна вартість наданих послуг становить 7000 грн. Суд враховує, що відповідач не подавав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, оскільки розгляд справи здійснювався шляхом постановлення заочного рішення. Разом з тим суд приймає до уваги незначну складність та характер даної справи, сталу судову практику з розгляду справ даної категорії, невеликий обсяг наданих суду доказів, відсутність значної кількості процесуальних документів, поданих під час розгляду даної справи, та відсутність представника позивача у судових засіданнях під час розгляду справи. При цьому при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). З урахуванням викладеного суд вважає, що витрати на правничу допомогу у сумі 4000 грн, які позивач поніс у зв`язку із розглядом даної справи, є доведеними належними та допустимими доказами, а також відповідають критеріям співмірності, реальності та справедливості. Ураховуючи часткове задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у сумі 3346 грн. Витрати у сумі 654 грн необхідно покласти на позивача.

Outcome: partial