Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 19.10.2021 року сторони перебувають у шлюбі. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим в наслідок чого спільне життя і збереження сім`ї стали неможливими, втрачені фізичні та духовні зв`язки. Через різність характерів помітно погіршилися стосунки. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, наявні різні погляди на життя. Спільне проживання та ведення спільного господарства припинено з 2023 року. Просить розірвати шлюб. Ухвалою від 17.11.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. 01.12.2025 року відповідачем до суду подано відзив, згідно якого останній зазначив, що спільне життя з позивачкою припинено з 2022 року і причиною цьому стала повномасштабна агресія росії. Через воєнні дій відповідач змушений був відправити позивачку з дітьми до Німеччини, а сам залишився в Україні. Зазначив, що з 2014 року він захищає Україну у складі добровольчого батальйону «Айдар», під час бойових дій отримав поранення та контузію, став інвалідом, визнаний учасником бойових дій. По можливості відповідач двічі-тричі на рік виїзжав до Німеччини аби відвідати дружину та дітей. Під час відвідування позивачки він став помічати відчуженість [PERSON] не тільки від нього, а і від життя в Україні. Вважає, що розлучення необхідне позивачці за для того, аби відібрати у нього дітей і тому він проти розлучення. Просив надати строк для примирення шість місяців. 03.12.2025 року представником позивача подано клопотання, відповідно до якого зазначила, що після отримання копії позовної заяви відповідач почав телефонувати позивачу і погрожувати, що не може бути розцінено як спробу примирення. Сторони припинили спільне проживання, до моменту звернення до суду відповідач не приймав жодних дій для примирення, а тому клопотання відповідача про примирення було не очікувано для позивача. Просить у задоволенні клопотання про примирення відмовити. Ухвалою від 13.01.2026 року провадження у справі зупинено та сторонам надано строк для примирення один місяць. 23.02.2026 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду поновлено провадження у справі. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивач надано заяву з проханням справу розглянути без її участі та участі позивача, зазначила, що примирення між сторонами не відбулося. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні погодилися з позовними вимогами, не заперечили проти розірвання шлюбу. Заслухавши думку відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають з 19.10.2021 року у шлюбі, який зареєстровано Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ст.113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, за винятком якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно роз`яснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача),суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд вважає, що позов в частині, визнаній відповідачем, підлягає задоволенню. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються вже декілька років, спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім`я носить формальний характер, примирення між сторонами не відбулося. Враховуючи зазначені норми права та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Оскільки позивачка не наполягає на стягненні судового збору з відповідача, суд залишає судові витрати позивачки по фактично понесеним. На підставі викладеного,

Outcome: approved