Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договорам в загальному розмірі 12050,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.08.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-9921876 на суму 7 200,00 грн. Відповідач приєднався до умов Кредитного договору шляхом введення одноразового ідентифікатора 50580, що відповідно до вимог законодавства визнається належним та допустимим способом підтвердження волевиявлення сторони на укладення правочину. Після вчинення акцепту Позичальником, Кредитодавцем на Кредитний договір накладено кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи із кваліфікованою електронною позначкою часу. Зазначений порядок підтверджується положеннями Кредитного договору та Довідкою про ідентифікацію. На виконання умов Кредитного договору, 23.08.2024 Первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТГІД» на платіжну картку № [NUMBER] , що, в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію Кредитодавця. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується повідомленням від Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТГІД» з відміткою та додатком до нього. 17.02.2025 між первісним кредитором та позивачем укладено Договір факторингу № 17022025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. відповідно до Реєстру Боржників №Б/Н від 17.02.2025 до Договору Факторингу 1 та Акту приймання-передачі до позивача перейшло право вимоги до відповідача. Позивач не здійснював жодних нарахувань за Кредитним договором. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за кредитним договорам. Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному кредитним договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та не повертав наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором, становить - 15 050,40 грн., яка складається з: 7 200,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 4 850,40 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 3 000,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Дана сума також підтверджується випискою з особового рахунку за період 17.02.2025 - 01.10.2025. У зв`язку з наведеним, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 00-9921876 від 23.08.2024 року у розмірі 12050,40 грн. У строк встановлений судом відповідач відзив на позов та заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд вважає розгляд справи провести за наявними у справі матеріалами. Представник позивача в судове засідання не з`явився,в прохальній частині позовної заяви просив справу розглянути без участі позивача. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого фінансова компанія позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Судом встановлено, що 23.08.2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії №00-9921876 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Сума ліміту кредитної лінії - 6000 грн. Строк дії кредитної лінії: 360 календарних днів. Дата остаточного повернення кредиту 18.08.2025 року. Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме на 17.09.2024, та на кожний 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії (строку кредитування) (а.с.28-32). Згідно п.1.6. кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 20,00% від суми кредиту, що складає: 1000 грн., яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах визначених п.3.5. договору. В п.3.5. договору зазначено, що позичальник зобов`язаний здійснити оплату комісії та повернути суму кредиту в останній день строку кредитування, яка є датою остаточного повернення кредиту, а саме: 18.08.2025 року. Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 50580, який було відправлено йому на номер мобільного телефону, що підтверджується довідкою про ідентифікацію первісного кредитора (а.с.20). На виконання ухвали суду про витребування доказів від 03.11.2025 року на адресу суду надійшла відповідь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо запитуваної інформації. Вказано, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ), а також емітувались інші картки. Номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № [NUMBER] за період 23.08.2024 - 28.08.2024: [NUMBER] був/є фінансовим номером телефону. Номер телефону [NUMBER] знаходиться/знаходився в анкетних даних [PERSON] . Також вказано, що по рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) було зарахування коштів на суму 6000 грн. від 23.08.2024 року. Надано виписку по рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) за період з 23.08.2024 - 28.08.2024. 17.02.2025 між первісним кредитором та позивачем укладено Договір факторингу № 17022025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-9921876 від 23.08.2024 року. Відповідно до Реєстру Боржників за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «МАКС КРЕДИТ» №Б/Н від 17.02.2025 до договору факторингу та Акту приймання-передачі, до позивача перейшло право вимоги до відповідача: 7 200,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 4 850,40 грн. - заборгованість по відсотках; 3000,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями згідно договору. Загальна сума заборгованості (по тілу та відсотках, без урахування штрафних санкцій - 12 050,40 грн. (а.с.46, 47-48, 49-54). Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором, становить - 15 050,40 грн., яка складається з: 6000,00 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 4 850,40 грн. - заборгованість по відсотках; 1200 грн. - сума заборгованості за нарахованою комісією, 3000,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями згідно договору. Дана сума підтверджується випискою з особового рахунку за період 17.02.2025 - 01.10.2025 та детальним розрахунком заборгованості за кредитним договором №00-9921876 від 23.08.2024 (а.с.43, 44). Згідно вимог позовної заяви представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №00-9921876 від 23.08.2024 у розмірі 12 050,40 грн., тобто загальну суму заборгованості, без врахування штрафних санкцій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини. На які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн., то суд зазначає наступне. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Крім цього, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св 19). Також, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124 св 20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. З наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються додатковою угодою до договору про надання правничої допомоги від, відповідно до якої ТОВ «Фінансова компанія «Юніт Капітал» доручає, а адвокатське бюро «Соломко та партнери» приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу щодо захисту прав та інтересів з питань, що відносяться до юрисдикції судів загальної юрисдикції, зокрема, у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором, актом прийому-передачі наданих послуг, відповідно до якого вартість послуг становить 7000 грн. (а.с.39, 40, 41-42). Враховуючи категорію справи, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність,

Outcome: approved