Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що між [PERSON] та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», правонаступником якого є позивач, був укладений кредитний договір, по якому виникла заборгованість у зв`язку із невиконанням відповідачем його умов. Відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справи щодо спорів про стягнення заборгованості розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Новоселицького районного суду було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності та не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи та не повідомила про причини неявки. З письмової згоди представника позивача суд проводить заочний розгляд справи. Відповідач у встановлений судом п`ятнадцятиденний строк відзив на позов не подала, тож відповідно до положень ч.8 ст.178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, які встановлені судом Судом встановлено, що 01.12.2023 року між ТОВ «БІ Ел ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] укладено кредитний договір №55667996. Згідно п.1.1 кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Загальний розмір кредиту 3000 гривень (п.1.3 договору). Пунктами 1.5, 1.6 передбачено, що кредит надається строком 90 днів із терміном повернення кредиту 29.02.2024 року. Згідно п.1.7 договору позичальник сплачує проценти за користування кредитом в такому розмірі: з 1-го по 15-ий день користування кредитом 2,5 відсотка в сумі 1125 гривень, термін оплати 16.12.2023; з 16-го по 90-й день користування кредитом 3,5 відсотка в сумі 7875 гривень, термін оплати 29.02.2024 року. Пунктом 1.16 кредитного договору передбачено, що на дату укладення кредитного договору орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 72 633,90 відсотків, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 12000 гривень. Згідно п.2.1 передбачено, що кредитор надає позичальнику фінансовий кредит у формі грошових коштів у національній валюті України шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку позичальника в день укладення договору, але не пізніше 3 (трьох) робочих (операційних) днів з моменту його укладення. У разі, якщо день укладення договору не співпадає з днем зарахування коштів строк кредитування починається з моменту зарахування коштів на картку позичальника та відповідним чином переносяться строки в договорі. Відповідно до п.2.2 реквізити банківської картки позичальника для перерахування кредиту кредитодавцем: [NUMBER] . Кредитний договір №55667996 від 01.12.2023 року підписано позичальником електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер, зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. 01.12.2023 року відповідачу на зазначений номер був надісланий одноразовий ідентифікатор 194006. Вказаним ідентифікатором було підписано договір, що підтверджується довідкою про ідентифікацію ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» №441/54 від 21.05.2025 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №55667996 від 01.12.2023 року заборгованість складає 3000 гривень основного боргу, 7030,5 гривень заборгованості по відсоткам за період з 02.12.2023 по 29.02.2024. 26.03.2024 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» укладено договір факторингу №2603, у відповідності до умов якого ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» приймає належні ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Факт уступлення прав вимоги підтверджується актом прийому передачі прав вимоги та витягом із реєстру боржників, в тому числі за кредитним договором №55667996 від 01.12.2023 року. Таким чином, позивач просив стягнути із [PERSON] заборгованість по вищевказаному кредитному договору в сумі 10030,50 гривень. Щодо узгодження сторонами істотних умов кредитного договору Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Договір, який укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч.4, 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закону)пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч.8 ст.11 цього Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20). Такі дії [PERSON] свідчать про реалізацію нею свого наміру на укладення договору №55667996 від 01.12.2023 року, оскільки він був підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, який вона отримала на номер мобільного телефону. Щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсоткам Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №55667996 від 01.12.2023 року вбачається, що борг [PERSON] по цьому кредитному договору станом на 29.07.2025 року складає 3000 гривень основного боргу, 7030,5 гривень заборгованості по відсоткам. Розрахунок заборгованості здійснено в межах строку кредитування, визначеного умовами договору, та перевірено судом на відповідність його положенням. Крім цього, під час розгляду справи суд не встановив обставин, які б свідчили про помилковість такого розрахунку. Таким чином, з відповідача слід стягнути 10030,50 гривень за кредитом, оскільки вказана заборгованість підтверджується наявним розрахунком заборгованості. Розподіл судових витрат Відповідно до ст.141 ч.2 п.1 ЦПК України у разі задоволення позову, вони покладаються на відповідача. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У відповідності до частини 6 статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved