Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернулося із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 51337,50 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Кредитний договір №18655-10/2023, який позичальник підписав своїм електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону позичальника. Відповідно до умов Договору, кредитодавець надає позичальнику кошти у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти, наданої відповідачем. Підписання цього договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується відповідними доказами. 29.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №29042024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 51337,50 грн. Згідно з п. 1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора права вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийомупередачі реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №29042024 від 29.04.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 51337,50 грн, з яких: - 9250,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 42087,50 грн - загальна сума боргу по відсотках. Після відступлення права вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки первісного кредитора. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] , на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість в сумі 51337,50 грн, з яких: - 9250,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 42087,50 грн - загальна сума боргу по відсотках, а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 17.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач був належним чином повідомлений про місце і час судового засідання. При поданні в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, а також зазначив, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання, які відбулися 15.01.2026, 19.03.2026, не з`явився. Судом вживалися заходи для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи шляхом скерування судових повісток за місцем його реєстрації, які повернулися на адресу суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзив на позовну заяву, як і клопотання, до суду не надходили, причини неявки відповідач не повідомив. Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. Як передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення складено 24.03.2026, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 19.03.2026, датою ухвалення даного рішення є саме 24.03.2026 в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 14 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Кредитний договір №18655-10/2023 (а.с. 7-12), який позичальник підписав електронним підписом, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора W0423 і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений п. 8 кредитного договору «Реквізити та підписи сторін». Відповідно до п.1.1 Кредитного договору №18655-10/2023ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 10000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кошти та сплатити проценти за користування ними та виконати інші зобов`язання, визначені договором. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору №18655-10/2023 встановлено, що строк кредиту становить 360 днів, дата надання кредиту 14.10.2023, дата погашення- 07.10.2024. Крім того, п. 1.2 встановлено, що наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Пунктом 1.4 Кредитного договору №18655-10/2023 встановлено, що за користування кредитом нараховуються проценти, тип процентної ставки фіксована. Денна процентна ставка становить 2,50 % та застосовується у межах строку кредитування. Клієнт зобов`язується сплачувати проценти кожні 15 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є додатком №1 до кредитного договору (п.1.5 Кредитного договору №18655-10/2023) (а.с.11-12). Відповідно до п. 1.6. Кредитного договору №18655-10/2023, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок клієнта за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору (п.3.1 Кредитного договору №18655-10/2023). Підписанням Кредитного договору [PERSON] підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», які розміщені на веб-сайті Товариства та є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Приймаючи умови Кредитного Договору відповідач підтвердив, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил. З інформаційної довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 3466_250130173918 від 30.01.2025 вбачається, що ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» перерахувало на банківську картку позичальника № [NUMBER] 14.03.2023 10:25:01 кошти в сумі 10000.00 грн, номер транзакції в системі 296411243 (а.с.17). Відповідно до доданого до розрахунку заборгованість позичальника за Кредитного договору №18655-10/2023 від 14.10.2023 за період з 14.10.2023 по 29.04.2024 становить 51337,50 грн та складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), процентів за користування кредитом та заборгованості за штрафами ( а.с. 18). Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами, відповідач ознайомився та погодився з ними. Відповідно до вищевказаного Кредитного договору №18655-10/2023 від 14.10.2023 , підтвердження про перерахунок суми кредиту (а.с.17), відповідач отримав кошти шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 1.1. Кредитного договору №18655-10/2023 від 14.10.2023, шляхом використання вказаних позичальником реквізитів, належного йому карткового рахунку. Тобто, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало, надало кредит шляхом перерахуванням кредитних коштів на картковий рахунок банківської картки № [NUMBER] відповідача в сумі 10000,00 грн, що підтверджується наведеними вище доказами. Всупереч умов Кредитного договору відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання. 29.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №29042024, відповідно до умов якого право грошової вимоги за Кредитним договором №18655-10/2023 від 14.10.2023 , укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с. 22-26). Згідно з п. 1.1. Договору факторингу ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» (Первісний Кредитор) передає за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право грошової вимоги до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом та інші платежі, право на одержання яких належало первісному кредитору, строк виконання яких настав, або виникне в майбутньому, і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» і Боржниками. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані, які зазначені в Реєстрі боржників є невід`ємною частиною договору Пунктом 1.2. Договору факторингу передбачено, що перехід до ТОВ «ФК «ЄАПБ» від ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» прав вимоги до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей перед ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акту прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу до ТОВ «ФК «ЄАПБ» від ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та є невід`ємною частиною Договору факторингу. Пунктом 1.6 Договору факторингу передбачено, що права вимоги вважаються прийнятими ТОВ «ФК «ЄАПБ» для здійснення факторингу шляхом підписання Акту прийому передачі Реєстру боржників. Перехід права грошової вимоги боржника до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відбулося в момент підписання Акту прийому передачі Реєстру боржників за Договором факторингу №29042024 від 29.04.2024 (а.с. 27). Позивачем долучено до матеріалів позовної заяви витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу №29042024 від 29.04.2024 відповідно до якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги за кредитним договором (а.с. 28), акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №29042024 від 29.04.2024 (а.с. 27), платіжну інструкцію №21234 від 30.04.2024 про оплату за відступлення права вимоги (а.с.29), та розрахунок заборгованості за кредитним договором №18655-10/2023 від 14.10.2023 (а.с. 18). Отже, відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №29042024 від 29.04.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №18655-10/2023 від 14.10.2023 в сумі 51337,50 грн, з яких: - 9250,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 42087,50 грн - загальна сума боргу по відсотках. При ухваленні даного рішення суд керується наступними нормами. Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 нього Закону: заповнення формуляра заяви (форми про прийняття такої пропозиції в електронній формі, шо підписується в порядку, передбаченому ст. 12 нього Закону: вчинення дій, шо вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний Договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», № 851-ІV а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію» № 675-VІІІ. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що між відповідачем та Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» в установленому законом порядку був укладений кредитний договір №18655-10/2023 від 14.10.2023 в електронній формі про надання споживчого кредиту. Цей договір підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «W0423» відповідно, які згідно з вимогами чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі договір надання грошових коштів у позику. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Судом встановлено, що кредитний договір №18655-10/2023 від 14.10.2023 та підписаний відповідачем [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання правочинів між первісним кредитором ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем [PERSON] . Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідач таких доказів не надав, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України, є його процесуальним обов`язком. Підписавши кредитний договір №18655-10/2023 від 14.10.2023 , відповідач підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні при його укладенні, у виборі контрагента та умов договору, а також те, що він умови договору цілком зрозумів та приймав їх. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Відповідно до ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Позивачем надано докази переходу до нього права вимоги за кредитним договором №18655-10/2023 від 14.10.2023 , що підтверджується укладеним 29.04.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» договором факторингу №29042024, витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу №29042024 від 29.04.2024, актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №29042024 від 29.04.2024 та розрахунком заборгованості за кредитним договором №18655-10/2023 від 14.10.2023. Встановивши, що позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №18655-10/2023 від 14.10.2023 , а відповідач, отримавши кредитні кошти, не повернув їх у встановлений договорами строк, враховуючи, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №18655-10/2023 від 14.10.2023 у розмірі 51337,50 грн, з яких: - 9250,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 42087,50 грн - загальна сума боргу по відсотках. Під час ухвалення судового рішення суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції №143734 від 31.10.2025 позивачем було сплачено судовий збір у сумі 3028,00 гривень. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено, понесені позивачем витрати на сплату судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача в сумі 3028,00 грн.

Outcome: approved