Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

01.04.2025 року позивач звернувся до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до [INFO] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про встановлення факту перебування особи на утриманні та вихованні, посилаючись на те, що з січня 1998 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , спільно із якою утримували її сина [PERSON] , [INFO] , [INFO] [PERSON] загинув під час виконання військових обов`язків. Батько дитини [PERSON] коштів на утримання дитини не виділяв. Встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні потрібне позивачу для призначення пенсії в разі втрати годувальника на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.04.2025 року відкрито провадження, справу призначено у підготовче засідання у загальному позовному провадженні. 07.07.2025 року до суду надійшов відзив на позов від третьої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. 07.08.2025 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду. 10.03.2026 року до суду позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, надав суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Треті особи у судовому засіданні не заперечили щодо задоволення позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 22.01.1998 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , актовий запис №51, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 22.01.1998 р. У [PERSON] від першого шлюбу на утриманні перебував син [PERSON] , [INFO] , згідно даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.07.1996 року. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 19.07.2012 р. [PERSON] змінив своє прізвище на прізвище вітчима « [PERSON] ». [PERSON] проживав разом із позивачем та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та перебував на їхньому спільному утриманні та вихованні в період часу з листопада 1996 року до закінчення [PERSON] навчання у червні 2018 року, про що свідчить акт про встановлення факту проживання однією сім`єю та виховання, диплом бакалавра [PERSON] серії [NUMBER] від 02.06.2018 р. та витяги з Реєстру територіальної громади про зареєстроване місце проживання [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] загинув під час виконання військових обов`язків, пов`язаних із захистом Вітчизни, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.01.2023 р., сповіщення сім`ї від 18.01.2023 р. та витягу з протоколу засідання 11 РВЛК. Позивач з метою отримання пільг членів сімей військовослужбовців, які загинули під час проходження військової служби та призначення пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» звернувся до [INFO] , Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, однак йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують факт перебування померлого [PERSON] на утриманні його вітчима. Зазначені вище обставини підтверджуються даними листів [INFO] від 22.01.2025, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 10.10.2024 та 10.01.2025, рішення про відмову в призначенні пенсії №2439 від 27.01.2024 р. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України, однак не є вичерпним. Частинами 1, 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов: - згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Схожі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 10.04.2019 року у справі №320/948/18, від 18.01.2024 року у справі №560/17953/21. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 зробила висновок, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року (далі Закон № 2262-ХІІ) пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті. Згідно статті 30 Закону № 2262-ХІІ право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні. Непрацездатними членами сім`ї відповідно до Закону вважаються: а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків; б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" або є особами з інвалідністю; в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію.) г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати; д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює. Відповідно до ст. 34 Закону № 2262-ХІІ вітчим має право на пенсію в разі втрати годувальника нарівні з батьком і матір`ю за умови, якщо виховував або утримував померлого пасинка чи падчерку не менше як 5 років. Статтею 31 цього Закону передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів для існування. Згідно з ч. 1 ст. 260 СК України, якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні. Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (ч. 1 ст. 268 СК України). Виходячи з аналізу вищевказаних норм, Верховний Суд у постанові від 14.12.2023 року №160/11228/23 зазначив, що заявник, перебуваючи у шлюбі з громадянкою, яка є матір`ю дітей, має право на участь у вихованні цих дітей (за умови проживання однією сім`єю). При цьому обов`язок щодо їх утримання у позивача (як вітчима) виникає за умови, якщо в останніх немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання. Також, у статті 165 СК України визначено, що доведення факту утримання дитини, особою, яка не є її батьком, пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких біологічний батько не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішенням головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 27.11.2024 № 2439 [PERSON] було відмовлено у призначенні пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки заявнику необхідно підтвердити відсутність таких осіб як: дружини, повнолітніх дочок, синів, братів та сестер, або якщо ці особи з поважних причин не можуть надавати йому належного утримання. Разом з тим, суд вважає, що факт перебування на утриманні позивача його пасинка [PERSON] підтверджується актом про встановлення факту проживання однією сім`єю та виховання, а також показами свідків [PERSON] та [PERSON] , наданими в судовому засіданні, а також дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами. Встановлення судом факту утримання позивачем [PERSON] та його виховання разом із [PERSON] в період з листопада 1996 року та до червня 2018 року, є необхідним для отримання ним відповідних пільг згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та встановлення факту перебування [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на спільному утриманні та вихованні [PERSON] та [PERSON] , в період часу з листопада 1996 року і до закінчення [PERSON] навчання у вищому навчальному закладі, тобто до червня 2018 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved