Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

03.10.2025 року позивач звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання непрацездатного батька. Свої вимоги мотивує тим, що він є батьком [PERSON] , [INFO] . Позивач з 01.04.2020 року визнаний інвалідом ІІ групи безстроково. Він потребує стаціонарного та медикаментозного лікування, має обмеження до пересування, самообслуговування та трудової діяльності. Також він є пенсіонером, не працює з 2014 року. Позивач зазначає, що має право на отримання аліментів від свого повнолітнього сина, оскільки останній служить в ЗСУ, має стабільний заробіток у вигляді грошового забезпечення. В добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги батькові не надає. Разом з тим, пенсія позивача не покриває витрат на лікування та відновлення особи з інвалідністю. Враховуючи викладене вище, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на його утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і довічно. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.10.2025 року відкрито провадження та постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачеві роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву (а.с.22-23). Позивач належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження на адресу його проживання. Додаткових заяв або клопотань на адресу суду не надав. 20.02.2026 року через підсистему «Електронний суд» від відповідача [PERSON] надійшла заяву про визнання позовних вимог (а.с.26). Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.2). Згідно довідки до акта огляду МСЕК №622636, позивач з 01.04.2020 року є інвалідом ІІ групи за загальним захворюванням безстроково, не може бути пристосований до постійної праці (а.с.3). Крім того, з 23.03.2021 року [PERSON] є пенсіонером, вид пенсії - по інвалідності довічно, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] (а.с.5). Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої статті 202 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі. У пункті 21постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України). Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. Таким чином, необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Позивач по справі досяг пенсійного віку і є особою з інвалідністю ІІ групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Згідно ч.2ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст. 204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача. Приймаючи до уваги те, що позивач є непрацездатною особою, має хронічні захворювання, витрачає значні кошти на лікування, отримує пенсію, якої не вистачає на лікування, а також враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання непрацездатного батька в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), починаючи з моменту подачі позову і довічно. В силу ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1 331,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved