Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог 15 жовтня 2025 року [PERSON] звернулася з позовом до Горохівської міської ради Луцького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) із земель запасу Губинської сільської ради Луцького (колишнього Горохівського) району Волинської області розміром 3,75 га в умовних кадастрових гектарах, в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] спадкодавця [PERSON] як члена СВСГ ім. Івана Франка, села Губин Луцького (колишнього Горохівського) району Волинської області. Мотивує позов тим, що є єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка [PERSON] . До складу спадкового майна останнього ввійшло належне спадкодавцю право на земельну частку (пай) із земель запасу Губинської сільської ради Горохівського району. Таке право належало [PERSON] на підставі рішення Горохівського районного суду Волинської області від 23 грудня 2005 року. Сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавцю не видавався. Нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), оскільки не подано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, про що видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Останній запропоновано вирішити це питання у судовому порядку. 17 березня 2026 року представник позивача [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просила визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) із земель запасу Губинської сільської ради Луцького (колишнього Горохівського) району Волинської області розміром 3,75 га в умовних кадастрових гектарах, в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] спадкодавця [PERSON] як члена СВСГ ім. Івана Франка, села Губин Луцького (колишнього Горохівського) району Волинської області. Відзив на позовну заяву Станом на день розгляду справи відзив на позовну заяву до суду не надходив. Рух справи в суді Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 16 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 16 жовтня 2025 року за клопотанням представника позивача витребувано від приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Книш В.А. витяг зі Спадкового реєстру про наявність спадкових справ до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] , а також заповітів, посвідчених від його імені, а у випадку заведення спадкової справи на ім`я спадкодавця належним чином завіреної її копії. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2025 року замінено первісного відповідача Горохівську міську раду Луцького району Волинської області на належного відповідача Городищенську сільську раду Луцького району Волинської області. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 04 лютого 2026 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 17 березня 2026 року. Позиція учасників судового розгляду Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явились, у поданій суду заяві від 17 березня 2026 року представник позивача просила розглянути справу за її відсутності та участі позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області в судове засідання не з`явився, однак скерував до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фактичні обставини справи, встановлені судом Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19 листопада 2021 року виконавчим комітетом Городищенської сільської ради, вбачається, що [INFO] помер [PERSON] . З дня його смерті, в силу ст. 1220 ЦК України, відкрилась спадщина на майно, що належало [PERSON] . Свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] підтверджується, що позивач [PERSON] була дружиною померлого [PERSON] . Із рішення Горохівського районного суду Волинської області від 23 грудня 2005 року вбачається, що за [PERSON] , як членом СВСГ І.Франка, села Губин Горохівського району, визнано право на земельну частку (пай) із земель запасу Губинської сільської ради Горохівського району. Таким чином, судом встановлено, що за життя [PERSON] набув право на земельний пай. Із довідки Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №29-3-0-334-1137/2-25 від 24 березня 2025 року вбачається, що згідно з Книгою реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по СВСГ ім. Івана Франка на території Губинської сільської ради Горохівського району запис щодо видачі сертифіката на право на земельну частку (пай) громадянину [PERSON] відсутній. Розмір земельної частки (паю) 3,75 в умовних кадастрових гектарах. Постановою нотаріуса №110/02-31 від 01 липня 2025 року про відмову від вчинення нотаріальної дії приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Книш В.А. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, оскільки не подано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно з п. 5 цього Указу видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно з п. 17 розділу X Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Як передбачено ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із п. 2 вказаного Указу членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (далі Закон №899-IV) основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Із змісту ст. 3 ЦК України випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як передбачено ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Захист прав на отримання земельних часток (паїв) при неотриманні сертифікату на земельну частку (пай) за аналогією закону здійснюється в порядку ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності шляхом пред`явлення позову про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 1217, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Із свідоцтва про шлюб вбачається, що позивачка [PERSON] є дружиною спадкодавця [PERSON] . Позивачка, будучи спадкоємицею за законом першої черги після смерті [PERSON] 01 липня 2025 року звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на земельну частку (пай). Таким чином, відповідно до положень ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину після смерті [PERSON] , що підтверджено матеріалами спадкової справи №3/2022, заведеної приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області В.А. Книш. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину, судом не встановлено. Таким чином, позивачка є єдиною спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину. Однак позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно, про що свідчить відмова приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області у вчиненні нотаріальної дії від 01 липня 2025 року №11/02-31. Матеріалами справи встановлено, що після паювання земель СВСГ ім. Івана Франка у [PERSON] виникло майнове право на виділення своєї частки в натурі (на місцевості) у розмірі 3,75 в умовних кадастрових гектарах. Документом, що посвідчує право [PERSON] на земельну частку (пай), є рішення Горохівського районного суду Волинської області про визнання права на земельну частку (пай) від 23 грудня 2005 року. Щодо оформлення права власності на пай спадкодавця, то спадкодавець за життя не встиг оформити свої майнові права. [PERSON] не отримав Державного акта на право власності на земельну ділянку та належний йому пай не було виділено у натурі (на місцевості). Право на земельний пай перейшло в порядку спадкування до позивача як спадкоємця першої черги після смерті померлого [PERSON] . Відповідно до статті 3 Закону №899-IV підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат» та п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видано у разі відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Суд, з врахуванням вищезазначених норм чинного законодавства та обставин справи, дійшов висновку, що після смерті [PERSON] позивачка прийняла спадщину, проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку через неподання документа на спадкове майно. Відтак, спадкове право позивача може бути реалізоване лише в судовому порядку. З огляду на наведене, на підставі досліджених доказів суд вважає обґрунтованою вимогу про визнання за позивачкою [PERSON] права на земельну частку (пай) у розмірі 3.75 в умовних кадастрових гектарах, згідно із рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 23 грудня 2005 року, із земель колективної власності у СВСГ ім. Івана Франка, у порядку спадкування після смерті [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved