Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Григоренко А.О. звернувся в суд із цивільним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН», Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кулікова Яна Володимирівна про визнання недійсним Договору купівлі-продажу квартири від 25.04.2025 року № 10 по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомості: [NUMBER] ), укладений між ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» та ТОВ «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК», зареєстрований у реєстрі за № 137 та скасування державної реєстрації права власності, здійсненої 25.04.2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куліковою Яною Володимирівною на підставі її рішення № 78572662 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо вказаної квартири. В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що його довірителька [PERSON] (до зміни прізвища та імені - [PERSON] ) згідно Договору купівлі- продажу від 05.02.2008 року отримала у власність квартиру [ADDRESS] . Її придбання позивачем здійснювалось частково за кредитні кошти, отримані за Кредитним договором, укладеним з ВАТ «КБ «НАДРА», у забезпеченні якого між Довірителем та Банком укладено Договір іпотеки від 07.02.2008 року. Однак, нещодавно його довірительці стало відомо, що вказану квартиру продано новим Іпотекодержателем - ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» у порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку», оскільки невідомі люди замінили замки та повідомили, що є новими власниками, при цьому, жодних повідомлень ані про зміну кредитора, ані про можливість реалізації предмета іпотеки його довірителька не отримувала. В результаті перевірки зазначеної інформації ним встановлено, що приватним нотаріусом КМНО Кравець О.О. посвідчено Договір № GL3N217215_ПВ про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 30.04.2020 року, укладений між ВАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН», за яким ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» реалізувало предмет іпотеки, уклавши Договір купівлі-продажу квартири з ТОВ «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК» 25.04.2025 року. З огляду на викладене, представник вважає, що наявні підстави для визнання Договору купівлі-продажу квартири недійсним та скасування державної реєстрації, оскільки: 1) порушено обмеження воєнного стану, які забороняють примусове відчуження єдиного житла без належної судової процедури. TOB «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» не мало права реалізувати предмет іпотеки на підставі ст.38 Закону України «Про іпотеку» без згоди на це Іпотекодавця - [PERSON] під час дії правового режиму воєнного стану, адже Договір купівлі-продажу було укладено всупереч мораторію, встановленому п.5-2 Прикінцевих положень Закону України «Про іпотеку» 2) порушено процедуру реалізації предмету іпотеки, оскільки [PERSON] не отримувала від ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» повідомлення про необхідність виконання зобов`язань за Кредитним договором на його користь та про його намір реалізувати предмет іпотеки, що суперечить положенню абз.1 ст.38 Закону України «Про іпотеку» 3) порушення прав неповнолітньої дитини позивача та її матері, які мають статус осіб з інвалідністю, адже придбана квартира є єдиним їх з позивачем житлом; 4) недобросовісність набувача, адже покупець, другий відповідач, достеменно знав про порушення прав іпотекодавця. За таких обставин, представник позивача просить суд, визнати недійсним на підставі ст.ст.203,215 ЦК України, Договір купівлі-продажу від 25.04.2025 року квартири [ADDRESS] , оскільки він укладений з порушенням закону (мораторій), з порушенням прав дитини та за очевидної недобросовісності сторін та скасувати державну реєстрацію права власності, здійснену 25.04.2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куліковою Я.В. на підставі її рішення № 78572662 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо квартири. Представник відповідача TOB «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» Правник О.П. направив Відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 07.02.2008 року між ВАТ «КБ «НАДРА» та [PERSON] (до зміни прізвища та імені - [PERSON] ) було укладено Кредитний договір № 07/02/2008/840-К/020, відповідно до умов якого позивач, як позичальник, отримала грошові кошти в сумі 103 090,824 доларів США. В п.1.2. Кредитного договору визначено ціль кредитування - проведення розрахунків по Договору купівлі-продажу від 05.02.2008 року, що укладеній між позичальником та [PERSON] , згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 07.02.2008 року між ВАТ «КБ «НАДРА» та [PERSON] (до зміни прізвища та імені - [PERSON] ) укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Рибаком С.Й. та зареєстрований за № 23-т. Відповідно до вищевказаного договору, позивач передала в іпотеку нерухоме майно квартиру [ADDRESS] . У ст.5 Договору іпотеки визначено порядок задоволення вимог Іпотекодержатотя відповідно до п.5.1. Договору іпотеки, Іпотекодержатель мас право звернута стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання в цілому або в тій чи іншій його частині, а також у випадку порушення Іпотекодавцем будь-яких зобов`язань за цим Договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих Іпотекодержателю за цим Договором. Пунктом 5.3. Договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: - Рішення суду; - Виконавчого напису нотаріуса; - Домовленості сторін на передачу Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку»; - Права Іпотекодержателя від свого імені продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку». Пунктом 5.4. даного договору також надано право Іпотекодержателю на свій розсуд вибрати умови та порядок звернення стягнення на Предмет іпотеки в межах, передбачених и.5.3. цього Договору. 23.02.2011 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області ухвалено рішення у справі № 2-110/2011, яким суд солідарно стягнув з [PERSON] , [PERSON] на користь ВАТ «КБ «НАДРА» заборгованість за Кредитним договором в сумі 139 220 доларів США 89 центів, що включає в себе суму залишку по кредиту в розмірі 102 392 доларів США 56 центів, суму заборгованості по відсотках в розмірі 29 545 доларів США 78 центів та суму пені за несвоєчасну сплату платежів в розмірі 7 282 доларів США 55 центів, витрати по сплаті державного мита в розмірі 1 700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120,00 грн. 30.04.2020 року між ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» та ТОВ «ІІРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКІІІН» укладено Договір № GL3N217215_ПВ про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за яким ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» перейшло право грошово вимоги за Кредитним договором № 07/02/2008/840-К/020 від 07.02.2008 року та право іпотекодержателя за іпотечним договором від 07.02.2008 року, який укладено між ІІАТ «КБ «НАДРА» та [PERSON] 09.04.2025 року ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» направляло [PERSON] вимогу про усунення порушень в порядку ст.35 Закон України «Про іпотеку» за адресами: [ADDRESS] . Вказані листи [PERSON] отримані не були та повернулися на поштову адресу ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» за закінченням терміну зберігання. 25.04.2025 року ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» в порядку, передбаченому ст.38 Закону України «Про іпотеку» відчужило на користь ТОВ «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК» нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 25.04.2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куліковою Я.В. і зареєстрованого у реєстрі за № 137. Представник відповідача зазначає, що [PERSON] , проявляючи недобросовісну поведінку по відношенню до Банку, яка виражалась у неналежному невиконанні умов Кредитного договору, невиконанні рішення суду, мала усвідомлювати наслідки прострочення грошового зобов`язання. ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» направляло [PERSON] вимоги про усунення порушень в порядку ст.35 Закону України «Про іпотеку». Зі змісту Вимоги вбачається, що ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» повідомило, що у випадку непогашення заборгованості за Кредитним договором ТОВ «ПРЕМШ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» зверне стягнення на предмет іпотеки у порядку, визначеному ст.37 та 38 Закону України «Про іпотеку», за розсудом ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН». Окрім того, представник відповідача вказує, що та обставина, що іпотекодавець не отримував від іпотекодержателя окреме повідомлення про його намір, як іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу іншій особі, а вимога останнього про усунення порушення не є повідомленням про намір укласти Договір купівлі-продажу, немає наслідком визнання вказаної і договору недійсним, а може виступати лише підставою для відшкодування цій особі завданих збитків. Стосовно порушення права неповнолітнього сина позивачки, що має статус особи з інвалідністю, [PERSON] та її матері [PERSON] , теж особи з інвалідністю, які проживали разом з позивачем в оспорюваній квартирі, то заперечуючи цю обставину вказує, що син позивачки народився [INFO] , тобто після укладення договору іпотеки. Так, у п.3.1.14 Договору іпотеки вказано, що Іпотекодавець зобов`язаний не прописувати неповнолітніх/малолітніх дітей у нерухомості, що є Предметом іпотеки на період дії Договору іпотеки. Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» вказується, що у разі перебування житла в іпотеці, довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань для реєстрації місця проживання (перебування) подається письмова згода відповідного іпотекодержателя або довірчого власника. Однак, [PERSON] не зверталась до іпотекодержателя для надання згоди на реєстрацію свого неповнолітнього сина. При укладенні Договору іпотеки права малолітньої дитини порушені не були, адже він не є власником та не користувався нерухомим майном, яке передавалося в іпотеку, не був зареєстрований на постійне місце проживання за адресою предмета іпотеки і, отже, отримання дозволу на здійснення правочину не є імперативним, так само, як і отримання дозволу на реалізацію предмета іпотеки, оскільки вказане не призвело до зменшення чи обмеження існуючого права дитини. Також представник відповідача звертає увагу, що в Рішенні Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.11.2015 року у справі № 676/7042/15-ц, встановлено, що «спір щодо місця проживання неповнолітньої дитини відсутній, син залишається проживати з відповідачкою ( [PERSON] )», тобто спору щодо місця проживання дитини не було, а [PERSON] не виконуючи грошове зобов`язання, та розуміючи всі ризики такої поведінки продовжувала жити з сином в іпотечній квартирі. При тому, якщо у вище згадуваній квартирі зареєстрована лише [PERSON] , можна дійти логічного висновку, що син [PERSON] має інше зареєстроване місце проживання. Аналогічного висновку можна дійти щодо проживання в даній квартирі і її матері - [PERSON] , до того ж позивачкою жодним чином не доведено факту її утримання нею та факту проживання разом з нею по [ADDRESS] на підставі, а тому представник відповідача вважає, що ним не було порушено прав неповнолітнього [PERSON] та [PERSON] , а не повідомлення власника житла та членів її родини про намір укласти Договір купівлі-продажу не несе за собою наслідків визнання договору недійсним. Окрім того зазначає, що ТОВ «НЕРУХОМІСТЬ--ЗАКОН ТА ПОРЯДОК» є добросовісним набувачем, оскільки хибним є твердження, що ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» та ТОВ «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК» пов`язані через бенефіціарного власника, оскільки вищевказаними нормами чинного законодавства встановлено, що пов`язаними є юридичні особи кінцевим бенефіціарним власником (контролером) яких є одна і та сама фізична особа, що у нашому випадку не відповідає дійсним обставинам. Тобто, та обставина, що [PERSON] та [PERSON] мають сімейні зв`язки, не є підставою вважати ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» та ТОВ «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК» такими юридичними особами, що є пов`язаними між собою, оскільки пунктом 14.1.159 Податкового кодексу України для визнання пов`язаності юридичних осіб даний критерій не передбачено. Отже, з огляду на викладене, представник відповідача просить суд відмовити в повному обсязі у задоволенні позову. Щодо орієнтовного розрахунку судових витрат заявлених представником позивача, тякий становить 50 500,00 грн. Та 20 000,00 грн. гонорару успіху, то повідомляє, що представником позивача не додано Акту прийому-передачі виконаних робіт, документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, заявлений розмір суми судових витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із складністю справи, оскільки спори пов`язані із визнанням Договору купівлі-продажу нерухомого майна є поширеною категорією справ, тому представником позивача під час розгляду вказаної справи могли використовуватись правові напрацювання підготовлені ним по іншим справам. Таким чином, вважає, що заявлена відповідачем сума витрат професійну правничу допомогу є очевидно завищеною, у зв`язку з чим, просить зменшити витрати на правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами до суми - 5 000,00 грн. Представник позивача [PERSON] - адвокат Григоренко А.О. звернувся з Відповіддю на відзив ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН», в якому зазначив, що відповідачем не спростовано доводів позивача про порушення ним порядку реалізації предмету іпотеки та не надано доказів зворотного, а тому позовні вимоги є доведеними та обґрунтованим. Вважає вартими уваги порушення відповідачем ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» строку для подання Відзиву та вимог ст.93 ЦПК України, оскільки представником не надано відповіді на запитання у порядку опитування, які адресовані в позові товариству, що стосуються розгляду справи, просить суд не враховувати при розгляді справи, поданий відповідачем ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» відзив на позов та долучені до нього додатки і розглядати справу без його врахування у зв`язку з порушенням строку подання Відзиву на позов. Представник ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» Правник О.П. звернувся до суду із Запереченням на Відповідь на відзив, у якому зазначив, що ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКІІШ» не пропущено строк на подання Відзиву, оскільки з текстом позовної заяви Товариство ознайомилось лише 11.06.2025 року. Вважає несправедливими твердження позивача, що відповідачем порушено вимоги ст.93 ЦПК України, адже у Відзиві на позовну заяву ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» в повному обсязі надано відповіді на запитання [PERSON] поставлені до відповідача та письмові докази. Представник ТОВ «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК» Правник Н.П направила суду Відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що проти позову заперечує, вказує, що ТОВ «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК» є законним власником нерухомого майна - чотирьохкімнатної квартири загальною площею 94,0 кв.м.,70,2 кв. м., що розташована по [ADDRESS] , яка належить товариству на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куліковою Я.В. 25.04.2025 року, за реєстровим № 137. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, приватнім нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куліковою Я.В. 25.04.2025 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3129189068020, номер запису про право власності 424145668. Вважає, що позивачем не додано доказів, які свідчать про те, що ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» не дотримано процедури направлення позивачу вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та попередження про намір звернути стягнення на предмет іпотеки. ТОВ «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК» достеменно відомо, шо ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» була направлена вимога про усунення порушень в порядку ст.35 Закону України «Про іпотеку», яка була повернена на адресу ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» у зв`язку із закінченням терміну зберігання. У зв`язку з тим, що надіслана товариством позивачу вимога задоволена не була, ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» реалізувало право на продаж предмета іпотеки третій особі, в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку», а саме, відчужило на користь ТОВ «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК» нерухоме майно по [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 25.04.2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куліковою Я.В., зареєстрованого у реєстрі за № 137, тому посилання позивача на недотримання ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» вимог ст.38 Закону України «Про іпотеку» по відношенню до позивачки не є підставою дія визнання Договору купівлі-продажу недійсним, а лише підставою для відшкодування збитків іпотекодавцю. Незгода позивача з ціною відчуження предмета іпотеки також не є підставою для визнання недійсним Договору купівлі-продажу, адже згідно з ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем, або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціно продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Також представник вважає, що твердження позивачки про те, що у зв`язку з укладенням оспорюваного Договору купівлі-продажу нерухомого майна порушено права її неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] є безпідставними, оскільки позивач [PERSON] була єдиною особою, місце проживання якої зареєстровано в іпотечній квартирі. Отже, неповнолітня дитина не має майнових прав на спірну квартиру, а її права та інтереси щодо житлового приміщення не були порушені, з огляду на той факт, що матеріали справи не містять доказів на момент передачі майна в іпотеку у дитини було право власності на квартиру. Також вважає, що зазначена представником позивача сума витрат на правничу допомогу не відповідає критерію розумності, справедливості та виконаній адвокатом роботі, а тому, на думку представника, сума витрат в разі задоволення вимоги щодо стягнення судових витрат на професійну правову допомогу підлягає зменшенню до 2 000,00 грн. Водночас, відповідач TOB «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» після направлення відзиву на позов, додатково направив до суду письмову заяву про визнання вимог позивача, оскільки згідно проведеного службового розслідування 22.07.2025 року один з працівників товариства під час виконання своїх посадових обов`язків проявив недбалість та не прийняв до уваги той факт, ще Кредитний договір № 07/02/2008/840-К/020 від 07.02.2008 року є договором про споживчий кредит, у зв`язку з чим, під час укладення Договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 25.04.2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куліковою Я.В. зареєстрованого у реєстрі за № 137, не було дотримано приписів п.5-2 Прикінцевих положень Закону України «Про іпотеку», відповідно до якого в період дії в Україні воєнного надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам; перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія ст.38 даного Закону (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки). Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29.05.2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.08.2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] та її адвокат Григоренко А.О. не з`явилися, про місце і час розгляду справи судом повідомлені належним чином, однак представник направив заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують і просять задовольнити. В судове засідання представник відповідача TOB «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» Правник О.П. не з`явився, про місце і час розгляду справи судом повідомлений належним чином, однак направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та просив зменшити витрати на правничу допомогу до 5 000,00 грн., при розподілі між сторонами судових витрат по сплаченому судовому збору врахувати положення ч.1 ст.142 ЦПК України. В судове засідання представник відповідача ТОВ «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК» Правник Н.П. не з`явилася, про місце і час розгляду справи судом повідомлена належним чином, однак про причини неявки суду не повідомила. Попередньо, у Відзиві зазначала, про проведення розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги до товариства заперечувала в повному обсязі. В судове засідання третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача- Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кулікова Я.В. не з`явилася, про місце і час розгляду справи судом повідомлена належним чином, однак про причини неявки суду не повідомила. Згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Зокрема, судом встановлено, що 07.02.2008 року між ВАТ «КБ «НАДРА» та [PERSON] (до зміни прізвища та імені - [PERSON] ) було укладено Кредитний договір № 07/02/2008/840-К/020, відповідно до умов якого позивач, як позичальник, отримала грошові кошти в сумі 103 090,824 доларів США. В п.1.2. Кредитного договору визначено ціль кредитування - проведення розрахунків по Договору купівлі-продажу від 05.02.2008 року, що укладений між позичальником та [PERSON] , згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 07.02.2008 року між ВАТ «КБ «НАДРА» та [PERSON] , укладено Договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Рибаком С.Й. та зареєстрований за № 23-т. Відповідно до вищевказаного договору, позивач передала в іпотеку нерухоме майно квартиру [ADDRESS] . Позивач [PERSON] належним чином свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів не виконувала, в зв`язку з чим 23.02.2011 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області ухвалено рішення у справі № 2-110/2011, яким солідарно стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь ВАТ «КБ «НАДРА» заборгованість за Кредитним договором в сумі 139 220 доларів США 89 центів, що включає в себе суму залишку по кредиту в розмірі 102 392 доларів США 56 центів, суму заборгованості по відсотках в розмірі 29 545 доларів США 78 центів та суму пені за несвоєчасну сплату платежів в розмірі 7 282 доларів США 55 центів, витрати по сплаті державного мита в розмірі 1 700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120,00 грн. 30.04.2020 року між ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» та ТОВ «ІІРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКІІІН» укладено Договір № GL3N217215_ПВ про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за яким ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» перейшло право грошово вимоги за Кредитним договором № 07/02/2008/840-К/020 від 07.02.2008 року та право іпотекодержателя за іпотечним договором від 07.02.2008 року, який укладено між ІІАТ «КБ «НАДРА» та позивачкою. 09.04.2025 року ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» направило [PERSON] вимогу про усунення порушень в порядку ст.35 Закон України «Про іпотеку» за адресами: [ADDRESS] . Вказані листи [PERSON] отримані не були та повернулися на поштову адресу ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» за закінченням терміну зберігання. 25.04.2025 року ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» в порядку, передбаченому ст.38 Закону України «Про іпотеку», реалізувало предмет іпотеки, уклавши Договір купівлі-продажу нерухомого майна за 660 000,00 грн., що розташоване по [ADDRESS] , з ТОВ «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куліковою Я.В., зареєстрованого у реєстрі за № 137. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 59616004 від 25.04.2025 року, право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за ТОВ «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК» на підставі Договору купівлі-продажу серія та номер: 137 від 25.04.2025 року. Відповідно до встановлених правовідносин, суд керується такими нормами права. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Ст.12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема пунктом першим визначається, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Тлумачення частини першої статті 203 ЦК України свідчить, що під змістом правочину розуміється сукупність умов, викладених в ньому. Зміст правочину, в першу чергу, має відповідати вимогам актів цивільного законодавства, перелічених в статті 4 ЦК України. Втім більшість законодавчих актів носять комплексний характер, і в них поряд із приватно-правовими можуть міститися норми різноманітної галузевої приналежності. За такої ситуації необхідно вести мову про те, що зміст правочину має не суперечити вимогам, встановленим у приватно-правовій нормі, хоча б вона містилася в будь-якому нормативно-правовому акті, а не лише акті цивільного законодавства. Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах. Тлумачення статей 215, 216 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч.ч.1,3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст.36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст.37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.38 цього Закону. За загальним правилом стаття 38 Закону України Про іпотеку передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, зокрема, якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. Разом з тим, пунктом 5-2 Прикінцевих положень Закону України Про іпотеку визначає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону. 24 лютого 2022 року відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який діє по теперішній час. Судом встановлено, що 25.04.2025 року ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» в порядку, передбаченому ст.38 Закону України «Про іпотеку», реалізувало предмет іпотеки, уклавши Договір купівлі-продажу нерухомого майна за 660 000,00 грн., що розташоване по [ADDRESS] , з ТОВ «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куліковою Я.В., зареєстрованого у реєстрі за № 137. Тобто, спірний договір купівлі-продажу квартири був укладений в порушення п.5-2 Прикінцевих положень Закону України Про іпотеку, яким зупинено на період воєнного часу право іпотекодержателя реалізувати предмет іпотеки, а отже даний договір укладений з недотриманням вимог п.1 ч.1 ст.203 ЦК України, яка передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За таких обставин, спірний правочин слід визнати недійсним. Також позивачем ставиться вимога щодо скасування державної реєстрації права власності, здійснену 25.04.2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куліковою Я.В. на підставі її рішення № 78572662 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо спірної квартири, в зв`язку з чим слід вирішити питання щодо обраного позивачем способу захисту. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права. Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)). Відповідно до ухвали Великої Палати Верховного Суду від 05.03.2024 року у справі № 756/3036/20, Велика Палата Верховного Суду встановила у справі, що переглядалась, що іпотекодержатель від свого імені уклав договір купівлі-продажу іпотечного майна із третьою особою. При цьому, Велика Палата Верховного Суду послідовно виснувала, що пред`явлення віндикаційного позову є ефективним саме у випадку неодноразового відчуження майна. У цьому разі задоволення віндикацій ного позову до останнього набувача такого майна, за яким зареєстровано відповідне речове право, є підставою для внесення відповідних записів до реєстру, а тому оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна не є ефективним способом захисту права власника. У разі ж якщо спірне майно не відчужувалось третім особам, то підстав для пред`явлення віндикацій ного позову в цьому випадку немає. У такому разі при визначенні ефективного способу захисту прав іпотекодавця слід виходити із того, на якій підставі іпотечне майно вибуло з його власності, зокрема: - якщо таке майно вибуло внаслідок реєстрації права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем і в подальшому не перевідчужувалось третім особам, ефективним способом захисту є вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Задоволення такого позову призводить до внесення державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про речове право позивача на спірне нерухоме майно. Це відновлює становище, яке існувало до прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення. Зазначене відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України, та висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 у справі № 914/2350/18 (914/608/20); - якщо порушення права власності іпотекодавця відбулося внаслідок укладення іпотекодержателем від свого імені договору купівлі-продажу іпотечного майна із третьою особою, то визнання такого правочину недійсним є також ефективним способом захисту. У цьому разі визнання недійсним договору купівлі-продажу предмета іпотеки є визнанням недійсним його як документа, на підставі якого проведено державну реєстрацію відповідного права, а іпотекодержатель не отримує це право в порядку реституції - воно повертається до первинного власника предмета іпотеки. Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Відповідно до вимог ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 915/127/18 рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права. Подібні висновки викладені також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 755/9555/18. Як встановлено вище, спірний договір купівлі-продажу від 25.04.2025 року, укладений між ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» та ТОВ «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК» в порядку, передбаченому ст.38 Закону України «Про іпотеку», яким реалізовано предмет іпотеки квартира [ADDRESS] , є недійсним, чим відновлюються права позивача, а тому вимога про скасування державної реєстрації права власності на це майно на підставі рішення державного реєстратора за незаконним володільцем не є необхідними для відновлення його права, оскільки задоволення позову в частині визнання договору купівлі-продажу недійсним є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладені вимоги процесуального закону, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу, натомість в частині позову про скасування рішення про державну реєстрацію (як сформульовано представником позивача державної реєстрації права власності на підставі рішення державного реєстратора ) слід відмовити. З огляду на зазначені вище вимоги процесуального закону, а також встановлену та обґрунтовану судом вище, очевидну і неспростовну підставу недійсності спірного договору купівлі-продажу, суд критично оцінює решту підстав, зазначених представником позивача, як підстав недійсності спірного договору, зокрема: порушення процедури реалізації предмету іпотеки, оскільки [PERSON] не отримувала від ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» повідомлення про необхідність виконання зобов`язань за Кредитним договором на його користь та про його намір реалізувати предмет іпотеки, що суперечить положенню абз.1 ст.38 Закону України «Про іпотеку» 2) порушення прав неповнолітньої дитини позивача та її матері, які мають статус осіб з інвалідністю, адже придбана квартира є єдиним їх з позивачем житлом; 3) недобросовісність набувача, адже покупець, другий відповідач, достеменно знав про порушення прав іпотекодавця, оскільки вони не підтверджені достатніми і належними доказами, зокрема в матеріалах справи є підтвердження направлення в порядку ст.35 Закону України «Про іпотеку» вимоги про усунення порушень позивачем своїх кредитних зобов`язань, яка була повернена на адресу ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що не може слугувати достатньою підставою для визнання договору недійсним; незгода позивача з ціною відчуження предмета іпотеки також не є підставою для визнання недійсним Договору купівлі-продажу, адже згідно з ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем, або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, недотримання чого може потягнути відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього; твердження позивачки про те, що у зв`язку з укладенням оспорюваного Договору купівлі-продажу нерухомого майна порушено права її неповнолітнього сина [PERSON] . Та її матері не є належним чином обґрунтованими, оскільки позивач [PERSON] відповідно до довідки № 5488 є єдиною особою, місце проживання якої зареєстровано в іпотечній квартирі, а інших достатніх доказів, що спірний договір порушує права та інтереси спірної квартири вказаних осіб не надано; недобросовісність набувача ОВ «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК» є припущенням позивача, що не ґрунтується на доказах. На підставі викладеного та

Outcome: partial