Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

01.09.2025р. [PERSON] , через свого представника [PERSON] ,, звернулася до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з заявою в якій зазначила, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Дружина [PERSON] [PERSON] померла в 2010 році. В шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , 1978 р.н., який помер [INFO] [PERSON] важко переживав втрату свого сина. Заявниця проживала по сусідству і допомагала [PERSON] з похороном, з організацією поминального обіду, з влаштуванням пам`ятника. Через рік після смерті сина, [PERSON] почав спільно проживати однією сім`єю з [PERSON] , яка також була самотньою після смерті свого чоловіка [PERSON] , померлого в 2011 році. Мешкаючи разом, як чоловік та дружина, в [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] мали спільний побут та бюджет, тримали господарство, обробляли земельну ділянку, купляли побутову техніку для спільного користування та предмети повсякденного вжитку. Також вони разом проводили свій вільний час, ходили в гості до знайомих та друзів, відмічали дні народження та свята, піклувалися та допомагали один одному, мали взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю. Коли [PERSON] захворів на важку хворобу (онкологія), заявниця постійно перебувала поряд з ним, готувала йому їжу, доглядала, купувала ліки та супроводжувала до лікарні. Їхнє спільне проживання тривало близько дев`яти років з січня 2016р. по дня смерті [PERSON] в липні 2024р. Після смерті [PERSON] , [PERSON] здійснила його поховання та доглядає за його могилою. З метою оформлення спадкового майна, заявниця звернулася до нотаріуса, але у вдачі свідоцтва про право на спадщину на її ім`я, нотаріус відмовила вказавши, що їй необхідно довести наявність підстав для спадкування за законом. За вказаних обставин, [PERSON] просила суд встановити факт її постійного проживання (більше п`яти років) з [PERSON] однією сім`єю, як такий, що матиме для неї юридичне значення, оскільки підтвердить її належність до четвертої черги спадкування за законом та надасть можливість оформити спадщину, яка залишилась після смерті спадкодавця. Ухвалою від 03.09.2025р. у справі за заявою [PERSON] було відкрито провадження. Витребувано у приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Григорець М.В. належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В судовому засіданні [PERSON] свої вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Пояснила, що [PERSON] був вдівцем і вона була вдовою. Жили вони в селі Молодятин на одній вулиці Січових Стрільців, вона в буд. 111, він в буд. [ADDRESS] , а тому давно були знайомі між собою. В січні 2016 р. вирішили проживати разом в її будинку, оскільки вона також повинна була доглядати свого брата з інвалідністю. Спільно вони вели господарство, тримали худобу: корів, свиней, обробляли земельну ділянку, садили картоплю та буряки для себе і на продаж. Мали спільний бюджет, який складався з пенсій заявниці та [PERSON] , а також з доходів, які вони отримували від продажу тварин (бичків, свиней) та с/г продукції. За спільні кошти вони купляли побутову техніку: холодильник, духовку, телевізор. Також був встановлений пам`ятник покійній дружині [PERSON] . В будинку [PERSON] по [ADDRESS] з 2016 по 2022рік ніхто не жив. [PERSON] ходив туди та наводив там порядки, доглядав за помешканням, однак постійно проживав з заявницею в буд. 111. В цей період вони зробили невеликий ремонт в будинку [PERSON] , а в 2022 році здали його внутрішньо переміщеним особам. В будинку [PERSON] вони також зробили косметичний ремонт, побілили та покрасили його. [PERSON] мав онкологічне захворювання. Йому часто викликали швидку допомогу, яка приїздила на адресу будинку заявниці. В 2024 році йому зробили операцію після якої він ще місяць прожив та помер. Похованням [PERSON] займалася заявниця та його невістка [PERSON] . [PERSON] похований в с. Молодятин і [PERSON] здійснює догляд за його могилою. Представник заявниці [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги також підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав зазначених в заяві. Вказала, що метою звернення до суду за встановленням даного юридичного факту є оформлення спадщини після смерті [PERSON] в порядку ст.. 1264 ЦК України, яка передбачає, що у четверту чергу право на спадкування мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Оскільки заявниця та спадкодавець проживали разом з 2016 по 2024 рік та відсутні інші спадкоємці попередніх трьох черг, то у випадку задоволення заявлених вимог, [PERSON] матиме право на оформлення спадкового майна, яке належало [PERSON] . Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. 13.10.2025р. Печеніжинська селищна рада подала до суду письмове клопотання, в якому просила проводити розгляд справи без участі їхнього представника. Заслухавши пояснення заявника та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Зі змісту довідки, виданої старостою Молодятинського старостинського округу від 08.02.2021р. №95, Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 01.08.1987р. виданого на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради від 10.06.1987 р. № 132, а також довідки про перейменування вулиць в с. Молодятин від 20.03.2018р. № 273 вбачається, що [PERSON] належить житловий будинок і господарські споруди, що знаходяться в [ADDRESS] на неприватизованій земельній ділянці площею 0,30 га. З виписки з інвентаризаційних матеріалів слідує, що право власності на домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] станом на 31.12.2012р. було зареєстровано в Коломийському МБТІ в реєстровій книзі №1 під реєстровим № 109 за [PERSON] . До складу домоволодіння входить: житловий будинок літ «А», літня кухня літ «Б», гараж літ. «В», стодола літ. «Г», навіс літ. «Д», вбиральня літ. «Е», стайня літ. «Ж», криниця №1 та огорожа №2-3, що також підтверджується технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] вказаний батьком [PERSON] , [INFO] . Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя підтверджується, що 13 серпня 1977 року Виконавчим комітетом Студінської сільської ради був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Прізвище дружини змінено на " [PERSON] ". Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 8, складений Молодятинською сільською радою, Коломийського району, Івано-Франківської області. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 71, складений Коломийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Івано-Франківській області. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 96. Після його смерті відкрилася спадщина, на яку претендує заявниця в порядку четвертої черги спадкування за законом. За положеннями ст.. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. В статті 1223 ЦК України вказано, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. З матеріалів спадкової справи №65/2024р., копія якої була надана до суду приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Григорець М.В. вбачається, що з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] звернулася [PERSON] . Згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Яцком П.П. 14.12.2021р., [PERSON] заповів належну йому квартиру [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] . Також встановлено, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] звернулася [PERSON] . В письмовому роз`ясненні від 02.12.2024р. №272/02-14, приватний нотаріус Григорець М.В. повідомила [PERSON] , що для видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину на майно померлого [PERSON] необхідні підстави для спадкування за законом. Відтак, їй необхідно звернутись до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю із померлим, для того аби віднести її спадкоємців 4 черги згідно ст. 1264 ЦК України. Отже, зібрані та досліджені у справі письмові докази підтверджують, що заявниця, претендуючи на спадкове майно померлого [PERSON] , як спадкоємиця четвертої черги за законом, намагалася у визначеному законодавством порядку оформити свої спадкові права в нотаріуса. Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину не змогла, що мало наслідком її подальше звернення до суду задля встановлення факту її проживання однією сім`єю з спадкодавцем понад п`ять років. Досліджуючи обґрунтованість та доведеність заявлених вимог, суд виходить з наступних норм права та встановлених обставин. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. У той же час кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України). В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення (постанова Верховного Суду від 03 травня 2018 року в справі № 304/1648/14-ц (провадження № 61-6953св18). Відповідно до частини першої статті 1268, 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2021 року у справі № 694/646/20 (провадження № 61-5208св21) зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю, тобто доведення існування передбачених статтею 1264 ЦК України підстав для визнання особи спадкоємцем четвертої черги, необхідні докази, які доводили б у всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків. Отже, необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем є доведеність факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж п`ять років. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Судом встановлено, що чоловік заявниці [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . В судовому засіданні [PERSON] пояснювала, що після смерті чоловіка вона залишилася вдовою. [PERSON] також був вдівцем, оскільки його дружина [PERSON] померла в 2010р. А тому, після смерті сина [PERSON] [PERSON] у 2015 році, яку батько сильно переживав, вони вирішили проживати разом однією сім`єю, як чоловік та жінка. Вказані пояснення заявниці знайшли своє підтвердження в показах свідків [PERSON] , [PERSON] [PERSON] та [PERSON] . Так, в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона проживає в [ADDRESS] та їй відомо, що з 2016 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом в [ADDRESS] , в будинку [PERSON] . Свідок часто була в них у гостях та знає, що вони мали господарство, тримали корову, обробляли город. Все робили разом. Також у них був спільний бюджет з якого вони купили бензопилу, косарку, телевізор, велосипед. [PERSON] та [PERSON] разом відвідували церкву, їздили до міста, ходили, як пара, в гості та на святкування. Коли [PERSON] сильно захворів, заявниця була весь час біля нього, доглядала за ним, їздила з ним в лікарню. Після смерті, [PERSON] разом з невісткою [PERSON] здійснила поховання [PERSON] та здійснює догляд за його могилою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що [PERSON] в 2016 році почала проживати з [PERSON] , який переїхав до її будинку. З ними свідок часто спілкувалася, ходила до них в гості, разом вони співали в церковному хорі. [PERSON] відомо, що у [PERSON] та [PERSON] були сімейні відносини, вони мали спільний бюджет, кошти з якого витрачали на здійснення ремонтних робіт в будинку, придбання побутової техніки та речей спільного користування. Також разом вони вели домашнє господарство, тривали корову, свиней, разом садили та обробляли город, на якому вирощували овочі. [PERSON] завжди називав [PERSON] своєю дружиною. Після захворювання, [PERSON] доглядала за [PERSON] , а потім здійснила його поховання. Чи був зареєстрований шлюб між ними, свідку не відомо, але їхнє спільне проживання почалося після смерті їхніх перших дружини та чоловіка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом з 2016 року. Спочатку мешкали в його будинку [ADDRESS] , а потім переїхали жити до неї в будинок [ADDRESS] . Жили, як чоловік та жінка. Тримали корову, свиней, курей, обробляли земельну ділянку. Разом співали в церкві, мали спільний бюджет і спільні витрати. Свідок часто була у них вдома та бачила, як [PERSON] доглядала за [PERSON] коли той почав сильно хворіти, купляла йому медичні препарати, возила в лікарню. Після смерті чоловіка, заявниця разом з невісткою займалася його похованням. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що [PERSON] та [PERSON] її односельцями. З 2013 по 2019 рік вона працювала листоношею в с. Молодятин, а потім начальником поштового відділення. Обізнана про те, що після смерті дружини та сина, [PERSON] почав проживати разом з [PERSON] в її будинку. Свідок приносила їм обом пенсію за адресою: [ADDRESS] . Коли приходила до них, то бачила, що вони живуть разом, як чоловік та жінка. Також неодноразово бачила їх разом в магазині, на базарі та в церкві. Коли [PERSON] захворів, його доглядала [PERSON] . Також його навідувала невістка. Вони ж займалися і похованням [PERSON] . Також в якості доказів спільного проживання однією сім`єю та ведення спільного побуту, заявницею були надані світлини з зображеннями її та [PERSON] на дні народження онуки та святкуванні інших подій, спільного відвідування церкви, а також квитанція про придбання [PERSON] болгарки КШМ 9-125, ТВ-тюнера та підписання ним заяви про приєднання до публічного договору «Про надання телекомунікаційних послуг» за адресою: [ADDRESS] . За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши представлені докази, суд приходить до висновку, що заявницею було в достатній мірі доведено, що вона проживала з померлим [PERSON] однією сім`єю, як чоловік та жінка, з 2016 року і до дня смерті останнього, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Після смерті [PERSON] , саме [PERSON] здійснила його поховання та намагалася оформити у спадщину на спадкове нерухоме майно. Вказані обставини підтверджуються показами свідка, а також долученими до заяви письмовими доказами. Таким чином, суд вбачає достатньо підстав для встановлення факту проживання [PERSON] однією сім`єю з спадкодавцем [PERSON] з 2016 року по [INFO] . З огляду на викладене, суд задовольняє заяву в повному обсязі, оскільки встановлення даного факту породжуватиме для заявниці юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права на спадщину. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved