Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ТОВ «Споживчий Центр» (далі - «Позивач») до [PERSON] (далі - «Відповідач») про стягнення боргу за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 05 липня 2025 року між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 05.07.2025-100001885. Цим договором позивач надав відповідачу кредит на суму 10 000 гривень на визначений строк та узгоджено процентну ставку за позикою. В цей же день відповідачу були надані кошти. Станом на день подання позову відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 35 400,00 гривень, з яких: 10 000,00 гривень - заборгованість за кредитом; 18 400,00 гривень - заборгованість з процентів за користування кредитом; 2 000,00 гривень - заборгованість з комісії (разово); 5 000,00 гривень - заборгованість за неустойкою. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач до суду не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані докази, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до умов кредитного договору № 05.07.2025-100001885 від 05 липня 2025 року ТОВ «Споживчий Центр» надало [PERSON] кредит в розмірі 10 000 гривень строком на 184 дні. Узгоджено процентну ставку та розмір одноразової комісії за надання кредиту. Вказаний договір підписано в електронній формі за допомогою ідентифікатора «Е443». Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, суд констатує, що сума основного боргу в розмірі 10 000,00 грн. відповідачем не спростовується, та, відповідно - підлягає стягненню на користь позивача. Окрім суми основного боргу позивачем за договором від 05.01.2025 заявлені вимоги про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 18 400 гривень 00 копійок. Суд зазначає, що сторони договору визначили розмір та порядок нарахування процентів - 1 % на день (п. 6 Договору), що нараховуються протягом всього строку кредитування кредитування (184 дні). Заявлена в позові до стягнення сума процентів (18 400,00 грн.) розрахована арифметично вірно (10 000 гривень * 1 %/день * 184 дні = 18 400 грн.), відповідачем не спростовувалась та, відповідно - підлягає стягненню. Також стягненню з відповідача на користь позивача підлягає комісія за надання кредиту в розмірі 2 000,00 гривень, оскільки вона прямо передбачена п. 7 Договору та не носить періодичного характеру. Крім того, за цим договором позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 5 000,00 грн. В той же час, починаючи з 24 лютого 2022 року в Україні діє правовий режим воєнного стану. У відповідності до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача неустойки задоволенню не підлягають. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial