Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 12 жовтня 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , у якому просив суд стягнути з [PERSON] суму в розмірі 300 000,00 (триста тисяч) доларів США у рахунок погашення боргу за розпискою від 15 листопада 2016 року. Позовна заява мотивована тим, що 15 листопада 2016 року [PERSON] отримала від [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 300 000,00 (триста тисяч) доларів США, про що підписала та передала йому розписку від 15 листопада 2016 року. Позивач зазначає, що за умовами розписки [PERSON] мала повернути борг до 15 листопада 2022 року, однак відповідачка кошти не повертає, уникає будь-якого спілкування. Стислий виклад позиції відповідача. 28 грудня 2023 року представником [PERSON] до суду подано відзив на позов, у якому зазначено, що відповідачка позовні вимоги не визнає, у задоволенні позову просить відмовити, стверджуючи, що всі наведені в позовній заяві обставини є недостовірними, та повністю вигаданими позивачем, такими, що умисно покликані ввести суд в оману, оскільки вона ніколи не просила у позивача коштів в борг, не домовлялася з ним про таке та не позичала у нього грошових коштів, не складала та не підписувала жодної боргової розписки, ніяких коштів від позивача в борг не отримувала. Відповідачка стверджує, що надана позивачем розписка та її підпис на ній підроблені, у зв`язку з чим разом з відзивом представником відповідачки подано клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 12.10.2023 указана позовна заява передана для розгляду судді Батмановій В.В. Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 13.10.2023 року, відповідачка значиться зареєстрованою на території Соборного району м. Дніпра. Ухвалою судді від 13 жовтня 2023 року відкрито провадження у даній цивільній справі, та її розгляд призначено за правилами загального позовного провадження. 28 грудня 2023 року представником [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву та клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи. 11 січня 2024 року представником [PERSON] до суду подано клопотання про витребування доказів (нотаріально посвідчених документів із підписами відповідачки) для надання їх на дослідження судово-почеркознавчої експертизи, а саме: 1. Витребувати у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Батової Людмили Григорівни ( [ADDRESS] ,) оригінал довіреності, виданої вiд iменi [PERSON] на ім`я [PERSON] , посвідченої 15.11.2016 та зареєстрованої в реєстрі за № 4364. 2. Витребувати у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шуваєвої Олени Станіславівни ( [ADDRESS] ): - оригінал договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 02.11.2016 приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н.В. за р.№1488; - оригінал договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 02.11.2016 приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н.В. за р.№1489; - оригінал договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 23.07.2015 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. за р.№523. Також у клопотанні про витребування доказів зазначено, що відповідачка проживає в іншій країні та звернулась до нотаріуса за місцем свого теперішнього проживання, яким завірено зразки її підпису, після чого 27.12.2023 направлено відповідні нотаріальні документи до Державного Департаменту Штату Флорида США для апостилізації з метою подальшого надіслання їх до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська для надання на дослідження судово-почеркознавчої експертизи. Ухвалою судді від 11 січня 2024 року вказане клопотання представника відповідачки про витребування доказів задоволено, витребувано зазначені документи. 19 січня 2024 року позивачем подано заперечення на клопотання про витребування доказів, у якому, зазначаючи про звернення відповідачки до нотаріуса за місцем свого теперішнього проживання (США), яким завірено зразки її підпису, та направлення відповідних нотаріальних документів до Державного Департаменту Штату Флорида США для апостилізації з метою подальшого надіслання їх до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська для надання на дослідження судово-почеркознавчої експертизи, позивач вказував, що засвідчення підпису нотаріусом не є належним виконання процедури відібрання експериментальних зразків для проведення експертизи та просив відмовити в прийнятті судом експериментальних зразків підпису [PERSON] для судово-почеркознавчої експертизи. 25 січня 2024 року представником [PERSON] до суду подано клопотання про приєднання до матеріалів справи документів для надання на дослідження судово-почеркознавчої експертизи у якості вільних зразків підпису відповідачки (оригінали 11 документів з підписом [PERSON] за 2019-2021 роки). 06 лютого 2024 року позивачем до суду подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, з додатками копії договору поруки від 16.01.2020 № 1, копії товаро-транспортної накладної № 25 від 10.09.2019, копії накладної № 25 від 10.09.2019. 14 березня 2024 року позивачем до суду подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, з додатками копії договору поруки від 16.01.2020 № 1, копії товаро-транспортної накладної № 25 від 10.09.2019, копії накладної № 25 від 10.09.2019, копії ухвали від 01.12.2022 у справі № 904/3751/21, постанови Центрального апеляційного господарського суду від 01.12.2022 у справі №904/3751/21, інформації з Єдиного реєстру боржників від 09.02.2024, наказу на примусове виконання від 12.12.2022 року. Ухвалою судді від 14 березня 2024 року задоволено клопотання представника відповідачки та призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 17, оф.361). Провадження у справі зупинено. 09 квітня 2024 року до суду надійшло клопотання експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання судової почеркознавчої експертизи. 22 квітня 2024 року від представника відповідачки надійшло клопотання щодо приєднання до матеріалів справи та надання експерту для виконання судової почеркознавчої експертизи у цій справі № 201/12571/23 оригінали документів з особистими підписами [PERSON] , які посвідчені нотаріусом Сюзетт К.Ервін штату Флорида Сполучених Штатів Америки, з підтвердженням апостилем Департаменту штату Флорида Сполучених Штатів Америки, переклад в Україні виконаний перекладачем Ревенко Оленою Віталіївною, особу перекладача, дієздатність, кваліфікацію та справжність її підпису засвідчено Щетіловою О.В., приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу (прошиті, підписані, скріплені печаткою на 19 та 6 аркушах). Ухвалою судді від 24 квітня 2024 року провадження по цивільній справі №201/12571/23 було поновлено, призначено підготовче засідання на 30 травня 2024 року. Ухвалою судді від 30 травня 2024 року зобов`язано приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Батову Людмилу Григорівну надати експерту на його вимогу для проведення експертизи оригінал довіреності, виданої вiд iменi [PERSON] на ім`я [PERSON] , посвідченої 15.11.2016 та зареєстрованої в реєстрі за № 4364, що містить вільні зразки підпису відповідача. Зобов`язано приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шуваєву Олену Станіславівну надати експерту на його вимогу для проведення експертизи: - оригінал договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 02.11.2016 приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н.В. за р.№1488; - оригінал договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 02.11.2016 приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н.В. за р.№1489; - оригінал договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 23.07.2015 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. за р.№523, що містить вільні зразки підпису відповідача. Зобов`язано [PERSON] надати експерту на його вимогу для проведення експертизи оригінал розписки від 15.11.2016. 16 січня 2025 року до суду надійшло клопотання експерта про необхідність призначення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи. Ухвалою судді від 16 січня 2025 року поновлено провадження по цивільній справі № 201/12571/23, призначено проведення підготовчого засідання 06 лютого 2025 року. Ухвалою судді від 19 лютого 2025 року призначено по справі комплексну судову почеркознавчу та технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 17, оф.361). Провадження у справі зупинено. 03 червня 2025 року до Соборного районного суду міста Дніпра надійшов висновок експерта № 1419-24 за результатами проведеної комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи. Ухвалою судді від 04 червня 2025 року поновлено провадження по цивільній справі № 201/12571/23, призначено проведення підготовчого засідання 22 липня 2025 року. 22 липня 2025 року у судовому засіданні відмовлено у задоволенні клопотання позивача про виклик експертів. 31 липня 2025 року на адресу суду надійшла заява позивача [PERSON] про відвід судді Батманової В.В. Ухвалою судді від 31 липня 2025 року визнано необґрунтованим заявлений [PERSON] відвід судді, цивільну справу № 201/12571/23 передано до канцелярії суду для вирішення питання про відвід судді у порядку ст. 40 ЦПК України. Ухвалою судді Покопцевої Д.О. від 01 серпня 2025 року заяву [PERSON] про відвід головуючої судді Батмановой В.В. залишено без задоволення, справу передано судді Батмановій В.В. для продовження розгляду. 13 серпня 2025 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] про відвід судді Батманової В.В. з аналогічних підстав, викладених у заяві про відвід від 31.07.2025. Ухвалою судді від 02 вересня 2025 року вказану заяву про відвід залишено без розгляду. 08 вересня 2025 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] про відвід судді Батманової В.В. Ухвалою судді від 08 вересня 2025 року заявлений [PERSON] відвід визнаний необґрунтованим, суддею Батмановою В.В. заявлено самовідвід у справі 201/12571/23, вказану справу передано на розгляд іншому судді Соборного районного суду міста Дніпра у відповідності до вимог ч.1 ст. 33 ЦПК України з застосуваннями автоматизованої системи документообігу суду. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 вересня 2025 року вказану справу було передано для розгляду судді Федоріщеву С.С. та 12 вересня 2025 року ухвалою судді справу прийнято до свого провадження, проведення підготовчого засідання призначено на 22 жовтня 2025 року. В подальшому справа неодноразово призначалася до розгляду, допитувалися експерти, досліджувалися надані докази та наявні матеріали справи, позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, представниця відповідачки проти задоволення позову заперечувала. Фактичні обставини встановлені судом. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просив суд стягнути з [PERSON] суму в розмірі 300 000,00 (триста тисяч) доларів США у рахунок погашення боргу за розпискою від 15 листопада 2016 року. Як зазначає позивач [PERSON] , відповідачка [PERSON] , яка є його невісткою, звернулась до нього з проханням позичити їй 300 000,00 (триста тисяч) доларів США. Для цього вона 15 листопада 2016 року приїздила до нього додому за адресою: [ADDRESS] , при собі мала підготовлену розписку, надруковану на аркуші А4, за умовами якої вона позичила у позивача 300 000,00 (триста тисяч) доларів та зобов`язувалась повернути вказану суму до 15 листопада 2022 року. Як також зазначає позивач, він передав відповідачці кошти, а вона підписала та передала йому розписку, кошти до цього часу йому не повернула. Відповідачка заперечила проти позову, зазначивши, що всі вказані в позовній заяві обставини є недостовірними та повністю вигаданими позивачем, вона ніколи не просила у позивача коштів в борг, не домовлялася з ним про таке та не позичала у нього грошових коштів, не складала та не підписувала жодної боргової розписки, ніяких коштів від позивача в борг не отримувала. Відповідачка зазначила, що з 2004 року перебуває у шлюбі з [PERSON] , який є сином позивача, та від шлюбу подружжя має трьох дітей: [PERSON] , 2004 року народження, [PERSON] 2014 року народження, та [PERSON] 2015 року народження. Молодшому сину відповідачки 16.11.2016 виповнювався один рік, у зв`язку з чим було заплановано широко відмічати таке свято з великою кількістю гостей (в т.ч. з позивачем), тож напередодні - 15.11.2016 (в день, в який за твердженням позивача було надано позику) відповідачка не виїжджала за межі м. Дніпро, оскільки майже протягом всього дня опікувалась різними питаннями організації свята. Лише о першій половині дня 15.11.2016 за пропозицією позивача [PERSON] щодо здійснення представництва інтересів відповідачки [PERSON] з питань отримання та оформлення необхідної документації на належне їй майно, вона заїжджала до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Батової Л.Г. за адресою: м. Дніпро, вул. Михайла Грушевського, 15 (до перейменування вул. К.Лібкнехта), де видала позивачу таку довіреність. Відповідачка наголошує, що до позивача в смт Орлівщина ані 15.11.2016, ані в будь-який інший день, та в будь-яке інше місце, за отриманням коштів в борг не приїжджала. Так як будь-якого її волевиявлення (в т.ч. наміру, домовленості тощо) щодо укладення з позивачем правочину позики ніколи не було, відповідно, вона ніколи не обговорювала, а відтак і не погоджувала умови договору позики, не підписувала боргову розписку та/або договір позики з позивачем, не отримувала від позивача коштів в борг. Відповідачка стверджує, що так як вона не створювала і не підписувала розписку, позивачем таку розписку підроблено, у зв`язку з чим нею було заявлено клопотання про проведення судово-почеркознавчої експертизи. Відповідачка в березні 2022 року виїхала з України та з того часу проживає за межами України. З 2023 року час мешкає у Сполучених Штатах Америки. Ухвалою судді від 14 березня 2024 року призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 17, оф.361). На вирішення експертів поставлено питання: «1.Чи виконано підпис від імені [PERSON] у розписці від 15.11.2016 на суму 300000 (триста тисяч) доларів США [PERSON] чи іншою особою?» Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за відмову від дачі висновку та дачу завідомо неправдивого висновку по ст. 384, 385 КК України. Витрати за проведення експертизи покладено на відповідачку [PERSON] . Ухвалою судді від 30 травня 2024 року зобов`язано приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Батову Л.Г. та приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шуваєву О.С. надати експерту на його вимогу для проведення експертизи оригінали визначених документів. Зобов`язано [PERSON] надати експерту на його вимогу для проведення експертизи оригінал розписки від 15.11.2016. Матеріалами справи підтверджується, що для виконання судової почеркознавчої експертизи у справі № 201/12571/23 стороною відповідачки у якості зразків підпису [PERSON] були надані оригінали наступних документів: 1)Заява про зарахування дитини [PERSON] в КПНЗ МДЮСШ від 01.09.2019; 2)Заява про зарахування дитини - [PERSON] в КПНЗ МДЮСШ від 01.09.2019; 3)Заява директору КПНЗ МДЮСШ від 01.09.2019 відповідно до Закону України «Про захист персональних даних»; 4)Заява директору КПНЗ МДЮСШ від 01.09.2019 відповідно до Закону України «Про захист персональних даних»; 5)Заява [PERSON] директору КПНЗ МДЮСШ від 01.09.2019 щодо [PERSON] ; 6)Заява [PERSON] директору КПНЗ МДЮСШ від 01.09.2019 щодо [PERSON] ; 7)Інформована згода (оцінка стану здоров`я) від 02.04.2020; 8)Анкета-заява до договору про надання фізкультурно-спортивних послуг від 20 серпня 2020 року; 9)Огляд лікаря щодо [PERSON] від 07.12.2020; 10)Інформована згода (оцінка стану здоров`я) від 09.09.2021; 11)Інформована згода (оцінка стану здоров`я) від 01.10.2021. Також, для виконання судової почеркознавчої експертизи у справі № 201/12571/23 експерту були надані оригінали документів із особистими зразками підпису [PERSON] , які посвідчені нотаріусом Сюзетт К.Ервін штату Флорида Сполучених Штатів Америки, з підтвердженням апостилем Департаменту штату Флорида Сполучених Штатів Америки, переклад в Україні виконаний перекладачем Ревенко Оленою Віталіївною, особу перекладача, дієздатність, кваліфікацію та справжність її підпису засвідчено Щетіловою О.В., приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу (прошиті, підписані, скріплені печаткою на 19 та 6 аркушах). Крім того, як підтверджується матеріалами справи, на виконання ухвали суду від 30.05.2024 експерту на його вимоги для проведення експертизи було надано: 1) приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Людмилою Григорівною - оригінал довіреності, виданої від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] , посвідченої 15.11.2016 та зареєстрованої в реєстрі за № 4364, 2) приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шуваєвою Оленою Станіславівною: - оригінал договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 02.11.2016 приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н.В. за р.№1488; - оригінал договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 02.11.2016 приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н.В. за р.№1489; - оригінал договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 23.07.2015 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. за р.№523. Матеріалами справи підтверджується, що за супровідним листом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (далі ДніпроНДІСЕ) від 15.01.2025 №297/05-16/-25, надійшло клопотання експерта № 1419-24 від 14.01.2025 про вчинення інших дій, необхідних для проведення зазначеної експертизи. За змістом клопотання, попереднім оглядом та дослідженням оригіналу розписки від імені [PERSON] складеної 15.11.2016, експертом-почеркознавцем були виявлені факти, які мають значення для справи, але стосовно яких не були поставлені питання, тому вирішення питання ухвали від 14.03.2024 «Чи виконано підпис від імені [PERSON] у розписці від 15.11.2016 на суму 300000 (триста тисяч) доларів США [PERSON] чи іншою особою?» потребує комплексного дослідження із залученням фахівця з технічної експертизи документів за спеціальністю 2.1 «Дослідження реквізитів документів» на вирішення якому поставити питання: «Чи виконано підпис від імені [PERSON] у розписці від 15.11.2016 на суму 300000 (триста тисяч) доларів США за допомогою технічних засобів (прийомів)?» та призначити комплексну судову почеркознавчу та технічну експертизу документів. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.02.2025 у справі №201/12571/23 призначено комплексну судову почеркознавчу та технічну експертизу. На вирішення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи поставлені питання: «1. Чи виконано підпис від імені [PERSON] у розписці від 15.11.2016 на суму 300000 (триста тисяч) доларів США [PERSON] чи іншою особою? 2. Чи виконано підпис від імені [PERSON] у розписці від 15.11.2016 на суму 300000 (триста тисяч) доларів США за допомогою технічних засобів (прийомів)?». Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за відмову від дачі висновку та дачу завідомо неправдивого висновку по ст. 384, 385 КК України. Витрати за проведення експертизи покладено на [PERSON] 03 червня 2025 року до суду надійшов висновок експерта № 1419-24 від 23.05.2025 за результатами проведення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів, у якому експертами зроблені категоричні висновки про те, що: «1. Досліджуваний підпис від імені [PERSON] , який міститься у розписці від 15.11.2016, виконано з попередньою технічною підготовкою із застосуванням технічних засобів, а саме: - попереднє отримання зображення підпису (ймовірно шляхом сканування або іншим способом), - його цифрова обробка за допомогою комп`ютерної техніки та програмного забезпечення типу Аdobe Photoshop, Corel PhotoPaint тощо, - друк контурного зображення підпису та документ за допомогою друкувального пристрою з електрофотографічним (лазерним) способом друку, - подальше обведення контурного зображення підпису пастою кулькової ручки, - видалення (підчищення) слідів попереднього контурного зображення підпису та маскування слідів підчистки шляхом згладжування поверхні паперу. 2. Підпис від імені [PERSON] у розписці від 15.11.2016 на суму 300000 (триста тисяч) доларів США виконаний не [PERSON] , а іншою особою.». Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 вересня 2025 року, у зв`язку з заявленням суддею Батмановою В.В. самовідводу у справі 201/12571/23, вказану справу було передано для розгляду судді Федоріщеву С.С. та 12 вересня 2025 року ухвалою судді справу прийнято до свого провадження. За клопотанням позивача для роз`яснення питань, що виникли до висновку експертів, у судовому засіданні 17.02.2026 допитані експерти: - [PERSON] - завідувач лабораторії почеркознавчих досліджень та технічної експертизи документів ДніпроНДІСЕ, яка має перший кваліфікаційний клас судового експерта, вищу технічну освіту (освітньо-кваліфікаційний рівень «спеціаліст»), вищу юридичну освіту (освітньо-кваліфікаційний рівень «бакалавр»), кваліфікацію судового експерта за спеціальністю: 1.1. «Дослідження почерку і підписів», стаж експертної роботи з 1992 року, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта №695-23/Д від 08.11.2023, видане кваліфікаційною палатою Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, безстрокове (згідно зі ст. 16 Закону України «Про судову експертизу» від 25.02.1994 № 4038-ХІІ (зі змінами)); - Крижановська Олена Анатоліївна - головний судовий експерт лабораторії почеркознавчих досліджень та технічної експертизи документів ДніпроНДІСЕ, яка має другий кваліфікаційний клас судового експерта, вищу технічну освіту (освітньо-кваліфікаційний рівень «спеціаліст»), експертні спеціальності: 2.1. «Дослідження реквізитів документів» та 2.3. «Дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів», стаж експертної роботи з 2008 року, свідоцтво №133-Дн від 26.09.2019, видане експертно-кваліфікаційною комісією ДніпроНДІСЕ безстрокове (згідно зі ст. 16 Закону України «про судову експертизу» від 25.02.1994 № 4038-ХІІ (зі змінами)), якими було проведено комплексну судову почеркознавчу та технічну експертизу документів у справі №201/12571/23 та складений висновок експерта № 1419-24 від 23.05.2025. Екпертами надані роз`яснення про проведені дослідження та наголошено, що надані матеріали однозначно дають підстави для категоричних висновків, викладених у висновку експерта № 1419-24 від 23.05.2025 щодо виконання досліджуваного підпису від імені [PERSON] з попередньою технічною підготовкою із застосуванням технічних засобів, та виконання підпису від імені [PERSON] у розписці від 15.11.2016 не нею, а іншою особою. Експертом [PERSON] також роз`яснено, що за змістом положень Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (із змінами) та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (із змінами) визначено приблизну, проте не обов`язкову кількість зразків підпису, які бажано надати експерту, а достатність та якість наданих для проведення експертизи зразків підпису особи визначаються експертом у кожній конкретній експертній ситуації. Експерт Здор В.М. пояснила, що для проведення почеркознавчої експертизи було достатньо наявних достовірних зразків підпису [PERSON] . Суд, заслухавши думку сторін, допитавши експертів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Враховуючи предмет і підстави заявленого позову, з`ясування питання чи підписувала [PERSON] розписку від 15.11.2016 має важливе значення для встановлення обставин справи і висновку щодо доведеності заявлених вимог. Належним і достовірним доказом щодо встановлення таких обставин є, зокрема, висновок судової почеркознавчої експертизи, який в сукупності з іншими доказами у справі дає суду можливість дійти висновку про достатність доказів та правильно вирішити спір. Матеріалами справи підтверджується, що висновок експерта № 1419-24 від 23.05.2025 за результатами проведення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів було складено на виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (на даний час Соборний районний суд міста Дніпра) від 14 березня 2024 року про призначення судової почеркознавчої експертизи та ухвали цього суду від 19 лютого 2025 року про призначення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи у цивільній справі №201/12571/23. Вищевказаний висновок експерта містить чіткі та однозначні відповіді на поставлені судом питання, а саме, що: «1. Досліджуваний підпис від імені [PERSON] , який міститься у розписці від 15.11.2016, виконано з попередньою технічною підготовкою із застосуванням технічних засобів, а саме: - попереднє отримання зображення підпису (ймовірно шляхом сканування або іншим способом), - його цифрова обробка за допомогою комп`ютерної техніки та програмного забезпечення типу Аdobe Photoshop, Corel PhotoPaint тощо, - друк контурного зображення підпису та документ за допомогою друкувального пристрою з електрофотографічним (лазерним) способом друку, - подальше обведення контурного зображення підпису пастою кулькової ручки, - видалення (підчищення) слідів попереднього контурного зображення підпису та маскування слідів підчистки шляхом згладжування поверхні паперу. 2. Підпис від імені [PERSON] у розписці від 15.11.2016 на суму 300000 (триста тисяч) доларів США виконаний не [PERSON] , а іншою особою.». При цьому, позивач не надав будь-яких належних доказів, які спростовували б зазначений висновок експертів та будь-яких доказів про те, що висновок є необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або викликає сумніви в його правильності. Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду. Експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури (рішення ЄСПЛ у справі «Дульський проти України» (заява №61679/00 від 01 червня 2006 року). Статтею 102 ЦПК України передбачено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини. Статтею 112 ЦПК України передбачено, що комплексна експертиза проводиться не менш як двома експертами різних галузей знань або різних напрямів у межах однієї галузі знань. У висновку експертів зазначається, які дослідження і в якому обсязі провів кожний експерт, які факти він встановив і яких висновків дійшов. Кожен експерт підписує ту частину висновку, яка містить опис здійснених ним досліджень, і несе за неї відповідальність. За результатами проведених досліджень, узагальнення та оцінки отриманих результатів експертами складається та підписується єдиний висновок, в якому формулюється загальний висновок щодо поставлених на вирішення експертизи питання або питань. У разі виникнення розбіжностей між експертами висновки оформлюються відповідно до частини другої статті 111 цього Кодексу. В абзаці четвертому пункту 3.3 розділу III Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08 жовтня 1998 року (далі Інструкція), зазначено, що орієнтовний перелік питань, що можуть бути поставлені при проведенні відповідного виду експертизи, наведено в Науково-методичних рекомендаціях з питань підготовки і призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 03 листопада 1998 року за № 705/3145 (в редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року № 1950/5) (далі - Рекомендації). Згідно з пунктом 1.1. Розділу І Рекомендацій основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (літерних та цифрових) і підпису. Об`єктом почеркознавчої експертизи є почерковий матеріал, в якому відображені ознаки почерку певної особи у тому обсязі, в якому їх можна виявити для вирішення поставлених завдань. Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів. Відповідно до частини шостої статті 72 ЦПК України експерт має право: 1) ознайомлюватися з матеріалами справи; 2) заявляти клопотання про надання йому додаткових матеріалів і зразків, якщо експертиза призначена судом; 3) викладати у висновку експертизи виявлені в ході її проведення факти, які мають значення для справи і з приводу яких йому не були поставлені питання; 4) бути присутнім під час вчинення процесуальних дій, що стосуються предмета і об`єктів дослідження; 5) для цілей проведення експертизи заявляти клопотання про опитування учасників справи та свідків; 6) користуватися іншими правами, що надані Законом України «Про судову експертизу». Права судового експерта визначені також статтею 13 Закону України «Про судову експертизу» та пунктом 2.1 розділу ІІ Інструкції. Згідно з пунктом 1.13. Рекомендацій достатність та якість наданих для проведення експертизи зразків почерку та підпису особи визначаються експертом у кожній конкретній експертній ситуації. Критерієм достатності обсягу порівняльного матеріалу вважається надання такої його кількості, за якою можливо виявити індивідуальність, варіаційність та стійкість ознак в досліджуваному об`єкті і зразках почерку (підпису) певного виконавця. Отже, під час проведення судових експертиз експерт має цілий обсяг прав, якщо під час проведення експертного дослідження виникне необхідність у отриманні додаткових документів чи вирішенні певних обставини та питань, разом з цим має право викладати у висновку експертизи виявлені в ході її проведення факти, які мають значення для справи і з приводу яких йому не були поставлені питання. При цьому, питання щодо визначення достатності матеріалів наданих органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу, належить саме експерту (така позиція неодноразово викладалась Верховним Судом, наприклад - постанова від 13.11.2023 у справі № 136/907/20) За змістом положень Рекомендацій для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації. Вільними зразками є рукописні тексти, рукописні записи (літерні та цифрові), підписи, достовірно виконані певною особою до відкриття кримінального провадження, провадження у справах про адміністративні правопорушення, цивільних, адміністративних чи господарських справах і не пов`язані з їх обставинами; умовно-вільними є зразки почерку та (або) підпису, виконані певною особою до відкриття провадження у справі, але пов`язані з обставинами цієї справи або виконані після відкриття провадження у справі та є як пов`язаними зі справою, так і не пов`язаними з її обставинами; експериментальні зразки почерку та (або) підпису, що виконані за завданням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у зв`язку з призначенням такої експертизи. Перед приєднанням вільних та умовно-вільних зразків до матеріалів справи орган, який призначив експертизу, повинен пред`явити їх особі, яка підлягає ідентифікації, а потім позначити кожний зразок, тобто указати, що це вільний зразок почерку (підпису) певної особи (указати її прізвище, ім`я, по батькові), та посвідчити це своїм підписом. У разі неможливості пред`явити зазначені зразки особі, яка підлягає ідентифікації (смерть виконавця, від`їзд тощо), як зразки слід надавати документи або інші папери, на яких рукописні тексти (підписи) достовірно виконані особою, щодо якої ставиться питання з ідентифікації її як виконавця досліджуваного рукопису (п. 1.4 Рекомендацій). Як вільні, так і експериментальні зразки буквеного або цифрового письма бажано надавати не менше ніж на 15 аркушах. Чим коротший досліджуваний текст (запис), тим більша потреба у вільних зразках. Вільні зразки підпису надаються по змозі не менше ніж на 15 документах, експериментальні - у кількості не менше 5-8 аркушів (п. 1.8 розділу І Рекомендацій) Пункт 2.1 Інструкції встановлює, що експерт може відмовитися від проведення експертизи, якщо наданих йому матеріалів недостатньо для виконання покладених на нього обов`язків, а витребувані додаткові матеріали не надані, або якщо поставлені питання виходять за межі його спеціальних знань. Аналіз зазначених положень Інструкції і Рекомендацій дає підстави для висновку, що Рекомендації визначають приблизну, проте не обов`язкову кількість зразків підпису, які бажано надати експерту, а достатність чи недостатність матеріалу для надання висновку експерт вирішує самостійно. Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 21.04.2022 у справі №380/715/19, у постанові Верховного Суду від 08.09.2022 у справі №125/1501/20. Крім того, Верховний Суд у постанові 29.07.2022 у справі №370/1498/20 відхиляючи доводи скаржника про недопустимість доказу висновку експерта, зауважував на правильності висновків апеляційного суду, що жодний нормативно-правовий акт, що регулює питання призначення та проведення експертизи, не містить заборон щодо проведення експертизи без надання (отримання) експериментальних або умовно-вільних зразків підпису. Питання щодо визначення достатності наданих органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу, належить експерту. Разом з тим, у постанові від 18.09.2024 у справі №2-6470/11 Верховний Суду визнав апостильовані документи, що містять підпис особи та посвідчені нотаріусом іноземної держави, належними, достовірними та допустимими зразками підпису для проведення почеркознавчої експертизи, дійшовши висновку про відсутність необхідності їх додаткової легалізації в Україні, вказавши наступне. «Процедура підтвердження дійсності оригіналів офіційних документів або засвідчення справжності підписів уповноважених посадових осіб, а також дійсності відбитків штампів, печаток, якими скріплено документ, називається легалізацією. Легалізація документів охоплює такі категорії: 1) консульська легалізація; 2) апостилювання (проставлення штампа «Апостиль», іншими словами спрощена легалізація). Консульська легалізація - це процедура підтвердження дійсності оригіналів офіційних документів, які були видані у країнах, що не підписали Гаазьку конвенцію про скасування консульської легалізації. Апостиль - це спеціальний штамп, який проставляється на офіційних документах, що надходять від держав - учасниць Гаазької конвенції про скасування вимог консульської легалізації іноземних офіційних документів. Проставлення штампа «Апостиль» є спрощеним способом легалізації іноземних документів. На відміну від консульської легалізації, процедура апостилювання потребує значно менших затрат часу, оскільки потрібно звернутись тільки в один орган. Офіційні документи засвідчуються спеціальним штампом «Апостиль», який проставляється відповідним уповноваженим органом іноземної держави, в якій було видано цей документ. Крім того, апостильовані документи можуть бути використані не лише в одній країні, а у всіх державах - учасницях Гаазької конвенції. Апостиль ставиться на оригіналі документа, його нотаріальній копії або може бути оформлений як додаток до нього. Апостиль ставиться для використання документів у країнах, які підписали Гаазьку конвенцію, яка була прийнята в 1961 році, згода на обов`язковість якої надана Законом України від 10 січня 2002 року «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів» та вступила в силу в Україні в 2003 році. США також є учасником Гаазької конвенції 1961 року, а тому здійснюють процедуру легалізації документів шляхом проставлення штампа «Апостиль». У США Апостиль являє собою сертифікат встановленого зразка на одній сторінці, прикладений до документа. Документ має бути апостильованим у тому штаті, в якому він був виданий. Кожен штат встановлює свою форму сертифіката, а завіряє його секретар штату або його заступник. При цьому необхідно звернути увагу на те, що нотаріальні документи з США, незважаючи на доктринальну і формальну правоту щодо системних розбіжностей формування і функціонування сфери нотаріату в США і в Україні, визнаються і повинні визнаватись в Україні як документи з інших юрисдикцій в кожному конкретному випадку окремо. Водночас не можна ігнорувати здатність продукувати іншою країною легітимні документи. Відповідно до статті 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. У статті 4 Гаазької конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, зазначено, що апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, котрий скріплюється з документом. Адже без апостилю первинний документ не має юридичної сили в країні призначення. Для цілей цієї Конвенції офіційними документами вважаються: a) документи, які виходять від органу або посадової особи, що діють у сфері судової юрисдикції держави, включаючи документи, які виходять від органів прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; б) адміністративні документи; в) нотаріальні акти; г) офіційні свідоцтва, виконані на документах, підписаних особами у їх приватній якості, такі як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційні і нотаріальні засвідчення підписів. Отже, на підставі вказаних приписів пункту «г» частини другої статті 1 Конвенції документи, видані особою приватного права, є офіційними документами та на них поширюються вимоги цієї Конвенції. У статті 3 цієї Конвенції передбачено, що єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостилю компетентним органом держави, в якій документ був складений. Відповідно до статті 4 Конвенції передбачений у частині першій статті 3 цієї Конвенції апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції». За наведеного у постанові від 18.09.2024 у справі №2-6470/11 Верховний Суду дійшов висновку, що так як зразки підпису позивача та її почерку, що відібрані в країні США, яка приєдналася до зазначеної Конвенції, і надані документи містять штамп «Апостиль» на підставі частини другої статті 1 Гаазької конвенції надані для проведення почеркознавчої експертизи апостильовані документи є офіційними документами, на них поширюються вимоги цієї Конвенції та не розповсюджується вимога легалізації іноземних офіційних документів. При цьому, вони достовірно виконані особою, щодо якої ставиться питання з ідентифікації її як виконавця досліджуваного рукопису, що засвідчено нотаріусом міста Маямі штату Флорида США, і відповідно на цих офіційних документах наявний штамп «Апостиль». У зв`язку з чим Верховний Суд визнав безпідставними доводи, що висновки почеркознавчих експертиз, які проведені на підставі вільних зразків підпису позивача та її почерку, які відібрані за межами території України, не легалізовані в Україні. Своєю чергою, у постанові від 27.08.2025 у справі №521/7270/17 Верховний Суд посилаючись на висновки постанови Верховного Суду від 18.09.2024 у справі №2-6470/11 фактично визнав допустимість використання апостильованих документів як належних експериментальних зразків підпису для проведення судової почеркознавчої експертизи. Зокрема, Верховний Суд, розглядаючи доводи касаційної скарги представника відповідача про порушення судами норм процесуального права у зв`язку з недостатнім строком для надання експериментальних зразків підпису, посвідчених консульством країни перебування відповідача, відхилив такі аргументи як необґрунтовані. При цьому, Верховний Суд звернув увагу на положення Гаазької конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, та навів правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 18.09.2024 у справі №2-6470/11, відповідно до якої документи, засвідчені нотаріусом іноземної держави та скріплені апостилем, є офіційними документами, не потребують додаткової легалізації та можуть використовуватися як достовірні зразки підпису для проведення почеркознавчої експертизи. Відхиляючи доводи про неможливість своєчасного консульського посвідчення експериментальних зразків підпису, Верховний Суд виходив із того, що оформлення таких зразків могло бути здійснено шляхом нотаріального посвідчення документів у країні перебування особи з подальшим проставленням апостиля, що відповідає вимогам Гаазької конвенції та забезпечує їх офіційний статус і допустимість як доказів. Таким чином, Верховний Суд вказав на можливість використання апостильованих документів як належного способу підтвердження автентичності підпису особи, яка перебуває за кордоном, та як допустимого джерела експериментальних зразків для проведення судової почеркознавчої експертизи. Як вбачається з матеріалів справи, документи із зразками підпису відповідачки [PERSON] , які відібрані у 2024 році в країні США, що приєдналася до зазначеної Гаазької конвенції, належним чином завірені та апостилізовані. Отже, на підставі частини другої статті 1 Гаазької конвенції надані стороною відповідачки для проведення почеркознавчої експертизи апостильовані документи (прошиті, підписані, скріплені печаткою на 19 та 6 аркушах) є офіційними документами, та на них поширюються вимоги цієї Конвенції. Крім того, надані стороною відповідачки для проведення почеркознавчої експертизи зразки підпису достовірно виконані особою, щодо якої ставиться питання з ідентифікації її як виконавця досліджуваного підпису, що посвідчено нотаріусом Сюзетт К.Ервін штату Флорида Сполучених Штатів Америки, і відповідно на цих офіційних документах наявний штамп « [INFO] » Департаменту штату Флорида Сполучених Штатів Америки. При цьому в експерта не виникло сумніву в достовірності наданих йому зразків і він не повертав останні для з`ясування їх походження. Крім того, експертом досліджено інші нотаріально посвідчені документи із підписами відповідачки, отже, достовірно виконані особою, щодо якої ставиться питання з ідентифікації її як виконавця досліджуваного підпису (оригінал довіреності, виданої від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] , посвідченої 15.11.2016 та зареєстрованої в реєстрі за № 4364, оригінал договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 02.11.2016 та зареєстрованої в реєстрі за р.№1488; оригінал договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 02.11.2016 та зареєстрованої в реєстрі за р.№1489; оригінал договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 23.07.2015 та зареєстрованої в реєстрі за р.№523). Розбіжностей між усіма наданими зразками експерт не встановив. З урахування всього викладеного судом відхиляються, як безпідставні, доводи позивача про недопустимість висновку експерта № 1419-24 від 23.05.2025 за результатами проведення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів у справі №201/12571/23. Наданий висновок експерта № 1419-24 від 23.05.2025 за результатами проведення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів у справі №201/12571/23 належно обґрунтований та аргументований, його дослідницька частина узгоджується з підсумковими висновками експертизи та наявними у справі доказами, обставини, які б свідчили про порушення порядку проведення експертизи, неповноту дослідження, суперечливість висновків, використання недостовірних вихідних даних або викликали обґрунтовані сумніви у правильності та об`єктивності висновків експертів, судом не встановлено. Позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження протилежного не надано. Відповідно, не вбачається підстав для задоволення клопотання позивача №2 від 18.03.2026 «Про недопустимість приєднання висновку експертів №1419-24 від 23.05.2025 року у якості доказів»з додатком посилання на клопотання експерта від 27.03.2024 про надання додаткових матеріалів, в т.ч. експериментальних зразків підпису [PERSON] , оскільки таке клопотання направлялось до одержання експертною установою ДніпроНІДСЕ 17.06.2024 від суду наданих стороною відповідачки матеріалів, а саме: оригіналів документів із особистими зразками підпису [PERSON] , які посвідчені нотаріусом Сюзетт К.Ервін штату Флорида Сполучених Штатів Америки, з підтвердженням апостилем Департаменту штату Флорида Сполучених Штатів Америки, переклад в Україні виконаний перекладачем Ревенко О.В., особу перекладача, дієздатність, кваліфікацію та справжність її підпису засвідчено Щетіловою О.В., приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу (прошиті, підписані, скріплені печаткою на 19 та 6 аркушах), а також оригіналів 11 документів із підписами відповідачки [PERSON] за 2019-2021 роки, а також 08.08.2024 від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шуваєвої О.С. оригіналів 3х договорів купівлі-продажу земельних ділянок, з підписами [PERSON] , та 14.05.2025 від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Батової Л.Г. оригіналу довіреності з підписом [PERSON] , які експерт у межах наданих повноважень визнав достатніми та достовірними для проведення експертного дослідження. Суд критично ставиться до доводів позивача про те, що тільки 16.01.2025 експерт надав клопотання про вчинення інших дій, необхідних для проведення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів, адже матеріалами справи підтверджується, що ДніпроНДІСЕ надсилав до суду лист від 15.07.2024 №4128/05-16/24 з повідомленням про завантаженість експертів-почеркознавців та надання погодження, у зв`язку з цим, на збільшення строку проведення експертизи. Стороною відповідачки 02.08.2024 до суду направлялась заява про погодження збільшення строку проведення експертизи, про що суд також повідомляв ДніпроНІДСЕ. Матеріалами справи підтверджується, що позивач систематично ознайомлюється з матеріалами справи, про що свідчать його заяви, в т.ч. відповідна заява від 10.09.2024, тож про факт подовження строку експертизи він був обізнаний, натомість не надав жодних заперечень стосовно цього факту. З огляду на все викладене вище, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про злочин, поданої позивачем 18.03.2026 в частині винесення окремої ухвали в порядку статті 262 ЦПК України щодо експертів. Щодо інших вимог поданої позивачем в судовому засіданні 18.03.2026 заяви про злочин суд звертає увагу, що з огляду на встановлені експертами факти виконання досліджуваного підпису від імені [PERSON] , який міститься у розписці від 15.11.2016, з попередньою технічною підготовкою із застосуванням технічних засобів, а також виконання підпису від імені [PERSON] у розписці від 15.11.2016 не нею, а іншою особою, наданих експертами пояснень, за одночасно підтверджених матеріалами справи інших обставин, зокрема, твердження позивача [PERSON] у позовній заяві про підписання [PERSON] розписки у його присутності, подання саме [PERSON] як копії так і оригіналу розписки (що підтверджується його заявою про долучення оригіналу розписки від 05.11.2024 до канцелярії Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська) у суду виникають обґрунтовані підстави для критичної оцінки доводів такої заяви та сумнівів саме у добросовісності поведінки позивача. Щодо інших поданих позивачем документів у якості доказів, суд бере до уваги, що статтею 77 ЦПК України унормовано, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. За змістом клопотання позивача від 14.03.2024 про долучення доказів, клопотання №1 від 18.03.2026 наведені у них обставини не стосуються предмета доказування у справі №201/12571/23 та не підтверджують юридично значимих фактів, що входять до меж заявлених позовних вимог. Відповідно до загальних засад доказування у цивільному процесі суд досліджує лише ті докази, які мають безпосередній зв`язок із предметом спору та здатні підтвердити або спростувати обставини, що становлять предмет доказування, тоді як подання доказів, що стосуються інших правовідносин або не мають значення для правильного вирішення справи, не відповідає вимогам належності доказів та не створює для суду обов`язку їх оцінювати по суті. З огляду на викладене, суд доходить висновку про відхилення зазначених доказів як таких, що не відповідають критерію належності та не мають значення для встановлення обставин, які входять до предмета доказування у даній справі. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Верховний Суд в своїх постановах неодноразово виснував, що в разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови (постанови Верховного Суду від 12.04.2023 у справі № 756/14871/20, від 27.03.2023 у справі № 360/1571/19 та ін.). В постанові від 26.10.2022 у справі № 227/3760/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що особа не може вважатися такою, що наділена цивільними правами чи є зобов`язаною на користь іншої особи, у випадку, коли відсутня сама підстава виникнення відповідних прав та обов`язків, зокрема правочин. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із частинами першою та другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно правочин за своєю природою та законодавчим визначенням є вольовою дією суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Отже, будь-який правочин є вольовою дією, а тому перед тим, як здійснювати оцінку на предмет дійсності чи недійсності, необхідно встановити наявність та вираження волі особи (осіб), які його вчинили. Те, яким чином та у який спосіб здійснюється (оформлюється) вияв учасників правочину на набуття, зміну, припинення цивільних прав та обов`язків, передбачено статтею 205 ЦК України. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), або уповноваженими на те особами (частини друга та четверта статті 207 ЦК України. Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Наявність же сама по собі на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням. Крім цього, в постанові від 26.10.2022 у справі № 227/3760/19 Великою Палатою Верховного Суду також зауважено, що у тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли. Аналогічна правова позиція міститься й в постанові Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 468/1692/18. Частинами 1-3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Отже, належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом. Згідно зі статтею 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом статей 76, 102 ЦПК України висновок експерта є доказом обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань, тож на його підставі особа може заперечувати факт вчинення правочину. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, з урахуванням встановлених судом фактичних обставин, досліджених доказів у їх сукупності та наданої їм правової оцінки, а також встановлення факту, що підпис у розписці від 15.11.2016 [PERSON] не вчинявся, суд дійшов висновку, що подана позивачем розписка не підтверджує волевиявлення відповідачки на укладення договору позики, погодження його умов та отримання грошових коштів від [PERSON] , у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача. На підставі всього викладеного,

Outcome: dismissed