Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою в якій просить визнати йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] терміном на два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Вимоги обгрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON] .. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, яку вона заповіла позивачу. Згідно з заповітом, складеним 27 лютого 2020 року [PERSON] , будучи дієздатною та перебуваючи у здоровому розумі заповіла позивачу земельну ділянку площею 2,3236 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Кадастровий номер ділянки: 3522281500:02:003:0897. Після звернення до приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області, позивачу було повідомлено про те, що він пропустив шестимісячний термін для подачі заяви про прийняття спадщини. Так, на момент відкриття спадщини він проживав у місті Кропивницький і не підтримував постійних стосунків із спадкодавцем, яка на момент складання заповіту проживала в по [ADDRESS] . Про смерть спадкодавця він дізнався значно пізніше, оскільки ніхто не повідомив його про цю подію. Відсутність родинних стосунків із [PERSON] , її віддаленість місця проживання ускладнили отримання своєчасної інформації. Також, запровадження в Україні військового стану обмежело можливість пересування та ускладнило своєчасне подання заяви про прийняття спадщини. На підставі вищезазначених обставин, позивач вважає, що строк на прийняття спадщини був пропущений з поважних причин, а відтак він змушений звернутись з даною позовною заявою до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області також в судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила розгляд справи провести без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у розумінні положень п.п.3,4 ч.8 ст.128 ЦПК України. Про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, клопотання про розгляд справи за його участю суду не надходили. Третя особа в підготовче засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву в якій просив розгляд справи провести за його відсутності. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, [INFO] в м.Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області померла [PERSON] (а.с.6-7). З копії заповіту №195 складеного 27 лютого 2020 року та посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області встановлено, що за життя [PERSON] заповіла [PERSON] належну їй земельну ділянку площею 2,3236 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Кадастровий номер ділянки: 3522281500:02:003:0897, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області (а.с.8). Довідки видані виконавчим комітетом Знам`янської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області свідчать про те, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 16 січня 2017 року. Також у довідці вказано, що станом на 26 серпня 2023 року за вищевказаною адресою був зареєстрований [PERSON] (а.с.51). Відповідно до довідки приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Котляренка Ю.І. від 28 серпня 2025 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкова справа не заводилась. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що від імені [PERSON] 27 лютого 2020 року було посвідчено заповіт - номер у спадковому реєстрі 65596739 (а.с.49-50). Роз`ясненням нотаріуса повідомлено позивача про те, що він вважається таким, що не прийняв спадщину, так як в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини до нотаріальної контори заяву не подав, інші спадкоємці згоди на подання ним заяви про прийняття спадщини не давали, разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживав. Нотаріусом запропоновано звернутись до суду для вирішення питання стосовно додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] (а.с.11). Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальним правилом положення про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до положень статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, що кореспондується з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Відповідно до статті 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є: принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 41 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Підставою виникнення права приватної власності є також успадкування майна, що базується на правонаступництві. Цивільний процесуальний кодекс України у статті 1 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколів до неї про захист прав людини і основоположних свобод із змінами та доповненнями, внесеними Протоколом № 11 від 11 травня 1994 року, який діє для України з 11 вересня 1997 року та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. За змістом положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб. Позивач пов`язаний зі спадкодавцем кровним спорідненням. Усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача, виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких є позивач. З урахуванням положень ст.8 Конституції України щодо верховенства права, та збереження справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення ЄСПЛ у справі "Федоренко проти України" від 01 червня 2006 року), а також, що зазначене не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки спадщину після смерті [PERSON] ніхто не прийняв, позивач є спадкоємцем за заповітом, суд вважає, що причина пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, є поважною, позовні вимоги обґрунтовані та доведені, а тому вважає за можливе визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved