Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Короткий зміст позову. Позивач ТзОВ «Юніт Капітал» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову, посилаються на те, що 14.06.2024 р. між ТзОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №00-9814806 на суму 11 500,00 грн. Зазначають, що договір укладено в електронному вигляді та підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 21696. Вказують на те, що саме відповідач ініціював укладення кредитного договору, оформивши Заявку на сайті первісного кредитора, підписавши кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету Кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не був би укладений. Зазначають, що згідно умов кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов?язок та перерахував відповідачу [PERSON] , шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 11 500,00 грн. 14.06.2024 року на банківську карту № [NUMBER] XХ-XXXХ-6681, яку відповідач вказав у Заявці при укладенні Кредитного договору. Вказують на те, що первісний кредитор свої зобов?язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі. Зазначають, що 17.12.2024 року між первісним кредитором ТзОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу №17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за даним кредитним договором. 02.04.2025 року між ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТзОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу №020425-У, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за даним кредитним договором. У зв`язку з невиконанням відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором №00-9814806 від 14.06.2024 р., становить 38 615,00 грн., яка складається з: 11 500,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 27 115,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Зазначають також, що вказана сума заборгованості також підтверджується випискою з особового рахунку на період 02.04.2025-01.10.2025 р. Просять стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" заборгованість за кредитним договором №00-9814806 від 14.06.2024 року у розмірі 27 115,00 грн., а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Рух по справі та позиція сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09.02.2026 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу [PERSON] надано термін на подання відзиву на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив та відповідачу право на подання заперечень на відповідь на відзив. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиву від відповідача не надходило. Представник позивача, в позовній заяві просив справу розглядати за його відсутності, зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти заочного рішення. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.129-131 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи; відомостей про поважність причин неявки суду не надав. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Досліджені судом докази та застосовані норми права. Судом встановлено, що 14.06.2024 р. між ТзОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №00-9814806 на суму 11 500,00 грн., договір укладено в електронному вигляді та підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 21696. Відповідач ініціював укладення кредитного договору, оформивши Заявку на сайті первісного кредитора, підписавши кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету Кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не був би укладений. З матеріалів справи вбачається, що відповідач пройшов належну перевірку верифікацію, ознайомився та підтвердив згоду з офертою, індивідуальною частиною Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід?ємною частиною Кредитного договору. Згідно умов кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов?язок та перерахував відповідачу [PERSON] , шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 11 500,00 грн. 14.06.2024 року на банківську карту № [NUMBER] XХ-XXXХ-6681, яку відповідач вказав у Заявці при укладенні Кредитного договору. Даний факт зарахування коштів на рахунок відповідача також підтверджується випискою по рахунку на період 02.04.2025-01.10.2025 р. (а.с.18). Як вбачається з матеріалів справи, а саме з розрахунків заборгованості, наданих позивачем вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором №00-9814806 від 14.06.2024 р., становить 38 615,00 грн., яка складається з: 11 500,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 27 115,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). 17.12.2024 року між первісним кредитором ТзОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу №17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за даним кредитним договором. 02.04.2025 року між ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТзОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу №020425-У, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за даним кредитним договором. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника), що передбачено ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України. Частиною 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, між первісним кредитором 17.12.2024 року між первісним кредитором ТзОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу №17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за даним кредитним договором. 02.04.2025 року між ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТзОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу №020425-У, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за даним кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін). Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання(неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ч.1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У зв`язку з порушенням відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань, загальна сума заборгованості, станом на момент подання позовної заяви, за кредитним договором №00-9814806 від 14.06.2024 р., становить 38 615,00 грн., яка складається з: 11 500,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 27 115,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Таким чином, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що кредитний договір №00-9814806 від 14.06.2024 р. укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Зважаючи на вищенаведене, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача у зазначеному розмірі 27 115,00 гривень. Що стосується понесених судових витрат. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Згідно з платіжною інструкцією №28524 від 24.10.2025 року позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», який у відповідності до вимог ст.141 ЦПК необхідно стягнути з відповідача на користь позивача (а.с.22). Згідно положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із проведенням експертизи. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, в силу вимог ч.4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Судом встановлено, що 10.09.2025 року між Адвокатським бюро «Соломко та партнери» та ТзОВ «Юніт Капітал» був укладений договір про надання правової допомоги № 10/09/25-02. Позивачем у позовній заяві зазначені наступні витрати на професійну правничу складаються: вивчення матеріалів справи: вивчення матеріалів справи: 2 год. - 1000,00 грн.; складання адвокатського запиту: 1 год. - 500,00 грн.; складання клопотання: 1 год. - 500,00 грн.; складання позовної заяви: 2 год. - 5 000,00 грн. Зазначений попередній розрахунок суми судових витрат включає в себе витрати понесені із зверненням Позивача за наданням правничої допомоги згідно Договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025, Додаткової угоди від 11.09.2025 року та Акту прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025 (а.с.16-17). Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність). При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що вказаними вище доказами підтверджено надання АБ «Соломко та партнери» послуг з професійної правничої допомоги позивачу ТзОВ «Юніт Капітал» на підставі договору про надання правової допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025 року. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи докази подані позивачем на підтвердження отримання правничої допомоги, суд вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 7 000,00 гривень є доведеним та обґрунтованим, а також таким, що підтверджується поданими доказами. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються позивачі, як учасники справи, як на підставу заявлених вимог, оцінивши належність доказів, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved