Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

11 березня 2026 року заявник [PERSON] , в інтересах якої дія адвокат Богославський А.С., звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересовані особи [PERSON] , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної у місті ради. В обґрунтування заяви зазначила, що 31 січня 2026 року [PERSON] звернулась із заявою до ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області про те, що її дочка [PERSON] разом із своїм співмешканцем [PERSON] систематично здійснювали психологічне та фізичне насильство відносно її онуки [PERSON] , яка вимушена була переїхати за місцем реєстрації заявника за адресою [ADDRESS] , від матері та її співмешканця. В подальшому відносно [PERSON] 31.01.2026 було вчинене насильство [PERSON] , а саме вирвано двері до ванної кімнати та за допомогою фізичного насилля забрано мобільний телефон. [PERSON] систематично вчиняє психологічне та фізичне насилля відносно постраждалої дитини. Так на аккаунт [PERSON] у месенджері «Вотсап» [PERSON] надсилались голосові повідомлення з обіцянками щодо фізичної розправи з малолітньою [PERSON] особисто ним та її матір`ю. Посилаючись на викладене, заявник просить суд видати заборонний припис, яким визначити наступні тимчасові обмеження для [PERSON] , [INFO] , а саме: - заборонити перебувати у місці проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити наближатись на відстань 100 метрів до місця проживання за вказаною адресою; - заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуватиме у місці, невідомому кривдникові; - переслідувати [PERSON] та у будь-який спосіб спілкуватись з нею; - заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. 13 березня 2026 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку окремого позовного провадження, залучення заінтересованої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної у місті ради. У судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник адвокат Богославський А.С. підтримали подану заяву та просили суд її задовольнити. Заявник зазначила, що [INFO] її онука [PERSON] , [INFO] , не змогла в подальшому проживати разом із її дочкою [PERSON] та її співмешканцем [PERSON] та переїхала жити до неї. [INFO] за місцем її мешкання прийшла її дочка [PERSON] та її співмешканець [PERSON] , які заблокували їх мобільні телефони у додатку «Київстар», щоб вона та малолітня [PERSON] не мали можливості викликати поліцію. [PERSON] поводився агресивно по відношенню до малолітньої [PERSON] змушуючи її зібрати речі та документи, щоб повернутися жити до нього та її матері. Малолітня [PERSON] зачинилась у ванній кімнаті від [PERSON] та останній зламав двері та вирвав з рук онуки мобільний телефон, забравши його. [PERSON] зазначила, що неодноразово бачила на тілі малолітньої [PERSON] синці. У її присутності [PERSON] принижував малолітню [PERSON] з використанням нецензурної лексики. Представник заінтересованої особи [PERSON] у судовому засіданні підтримала подану заяву та просила суд її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] до судового засідання не прибув, заяв або клопотань до суду не подавав. Суд, заслухавши пояснення учасників, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні неповнолітня [PERSON] у присутності представника Органу опіки та піклування надала суду свідчення, що вона 28 січня 2026 року забрала свої речі та пішла проживати до своєї баби [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [INFO] на сходах білія квартири баби вона разом із [PERSON] побачила свою матір [PERSON] та її співмешканця [PERSON] . Мати заблокувала їх мобільні телефони у додатку «Київстар», щоб вона та баба не мали можливості викликати поліцію. Вони вимагали у грубій формі повернутися її жити до них. Вона зачинилась у ванній кімнаті та намагалась викликати поліцію. [PERSON] зламав замок від дверей ванної кімнати та забрав у неї мобільний телефон. Вказала, що вона боїться [PERSON] оскільки останній 5-6 разів застосовував до неї фізичне насилля, а саме завдавав неодноразові удари руками їй по руках, спині, ногах, а також хапав за шию, на протязі трьох років проживання разом. Під час спільного проживання [PERSON] її постійно принижував використовуючи ненормативну лексику, контролював коло її спілкування. На сьогодні [PERSON] не вчиняє дій спрямованих на її переслідування та відшукання її місця мешкання. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої у свідоцтві про народження зазначені [PERSON] , [PERSON] . [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої у свідоцтві про народження зазначені [PERSON] , [PERSON] . Листом ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 13.02.2026 повідомлено адвоката Богославського А.С. про те, що органами поліції здійснюється перевірка фактів, викладених у заяві [PERSON] (ЖЕО № 2301 від 01.02.2026», за результатами якої буде прийнято рішення згідно чинного законодавства. З дослідженого у судовому засіданні листування за 30 січня 2026 року між неповнолітньою [PERSON] та [PERSON] вбачається використання останнім у спілкуванні з дитиною ненормативної лексики та погроз застосування фізичної розправи. З досліджених у судовому засіданні аудіозаписів розмов неповнолітньої [PERSON] з [PERSON] вбачається, що останній в кожній розмові з дитиною використовує ненормативну лексику звертаючись до дитини у принизливій формі. Також [PERSON] погрожує застосувати до неповнолітньої [PERSON] фізичне насилля зробивше це прилюдно. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частинах першій, третій статті 100 ЦПК України передбачено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підтвердження заявлених вимог [PERSON] надано скрін-шоти повідомлень з телефону з додатку «WhatsApp» та записи голосових повідомлень, які суд вважає належними та допустимими доказами. Надаючи оцінку зміст конкретних фраз, лексики та характеру використання мовних засобів, які [PERSON] використовує у переписці та у спілкуванні з малолітньою [PERSON] , суд приходить до переконання, що такі дії [PERSON] слід кваліфікувати як домашнє насильство щодо малолітньої [PERSON] у формі психологічного насильства, що включає словесні образи, погрози, залякування, спрямовані на обмеження волевиявлення особи та спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, а також фізичного насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, а також незаконне позбавлення волі, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості. Встановленні судом дії домашнього насильства небезпідставно викликають у неповнолітньої [PERSON] побоювання за свою безпеку і завдає шкоди психічному здоров`ю. Оцінюючи ризик продовження вчинення насильства [PERSON] по відношенню до неповнолітньої [PERSON] суд оцінює його як високоймовірним з огляду оцінку дій кривдника та їх тривалість. З урахуванням ризиків настання насильства у майбутньому суд вважає за необхідне визначити наступні тимчасові обмеження для [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON] , а саме: заборонити перебувати у місці проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В той же час враховуючи свідчення від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи, суд вважає недоцільним вжиття інших заходів безпеки про які просить заявник.

Outcome: partial