Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

ТОВ "ФК" Фінтраст Капітал" звернувся до суду із позовом до [PERSON] , згідно якого просить стягнути: заборгованість за кредитним договором № 4375169 від 10.02.2024 в розмірі 22755,65 грн, витрати зі сплати судового збору 2422 грн 40 коп та витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. В обґрунтуванні своїх вимог позивач зазначив, що 10.02.2024 між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "Лінеура Україна", доступ до якої забезпечується через сайт або мобільний застосунок «Credit7», було укладено електронний договір № 4375169 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "Лінеура Україна", викладений алгоритм дій фізичних осіб з якими укладається Кредитний договір в електронній формі. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту складає 2500 грн, строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 10 днів; знижена процентна ставка 0,01 %, стандартна процентна ставка 2,50% в день. 25.10.2024 між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК" Фінтраст Україна" було укладено договір факторингу 25/10/2024, згідно з умовами якого позивач отримав права грошової вимоги за Кредитним договором. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 2 499,99 грн. - тіло кредиту, 12432,66 грн. - сума нарахованих процентів, 6375 грн. нараховані проценти за 102 днів, 1250 грн. штрафні санкції, що складає 22755,65 грн. Ухвалою суду від 23.12.2025 прийнято позов про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 23.12.2025 за клопотанням позивача, було витребувано від АТ "Універсал Банк" інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки, а також підтвердження факту зарахування коштів на рахунок відповідача у сумі 2500 грн. 28.01.2026 до суду, на виконання ухвали, надійшла інформація від АТ «А-Банк», де банк повідомляє що на ім`я відповідача в банку емітовано картку на яку 10.02.2024 здійснено переказ коштів 2500 грн. Інформація про платника відсутня. В судове засідання представник ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" не з`явився, представник позивача подав заяву згідно якої позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, правом на подання відзиву не скористався. Враховуючи, що відповідач, був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання та з урахуванням клопотання представника позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 10.12.2024 відбулась державна реєстрація та змінено найменування Позивача з товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 10.02.2024 відповідач уклав з ТОВ "Лінеура Україна" кредитний договір № 4375169, який підписаний електронним підписом позичальника. Відповідно до укладеного договору відповідач отримав від ТОВ "Лінеура Україна" позику у сумі 2500 грн на строк 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 10 днів; знижена процентна ставка 0,01 %, стандартна процентна ставка 2,50% в день. 25.10.2024 між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК" Фінтраст Капітал", було укладено договір факторингу 25/10/2024, згідно якого позивач прийняв права вимоги до відповідача. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №25/10/2024 від 25.10.2024 на виконання п.1.2. Договору факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024 ТОВ "Лінеура Україна" передав, а ТОВ "ФК" Фінтраст Україна" прийняв реєстр боржників в кількості 6091, після чого від клієнта до фактора перейшли права вимоги заборгованості від боржників. Таким чином, позивач має право вимоги до відповідача на підставі укладеного договору та вважає обґрунтованими вимоги про стягнення з відповідача заборгованості 2 499,99 грн. - тіло кредиту, 12432,66 грн. - сума нарахованих процентів, 6375 грн. нараховані проценти за 102 днів, 1250 грн. штрафні санкції, що складає 22755,65 грн. Стаття 8 Закону України "Про споживче кредитування" була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023 відповідно до якої розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Закон України від 22.11.2023 №3498-ХІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" набрав чинності 24.12.2023. Згідно з ч. 5 ст. 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Враховуючи зазначене, оскільки самим Законом України від 22.11.2023 № 3498-ХІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" передбачено те, що він набрав чинності 24.12.2023, а кредитний договір № 4375169 було укладено 10.02.2024, тобто після набрання чинності цим Законом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування". Тобто, нарахування процентної ставки за спірним кредитним договором слід розраховувати у відповідності до чинного законодавства у розмірі 1%. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Виходячи з наведеного, встановлення у кредитному договорі умови щодо процентної ставки у розмірі більшому, ніж 1% в день, не відповідає положенням Закону України «Про споживче кредитування». Здійснюючи розрахунок заборгованості за кредитним договором № 4375169 від 10.02.2024, суд виходить з такого. 10.02.2024 між ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та [PERSON] був укладений договір відкриття кредитної лінії № 4375169 від 10.02.2024 за яким відповідач отримав грошові кошти в розмірі 2500 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом, строком на 360 днів. У період з 10.02.2024 по 04.02.2025 розмір нарахованих процентів, які мав сплачувати позичальник, з урахуванням заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2499,99 грн, становив 8999,96 грн (2499,99 х 1% х 360 дні = 8999,96). Як встановлено судом, [PERSON] порушила взяті на себе зобов`язання за Договором № 4375169 від 10.02.2024, у зв`язку з чим у нього виникла перед позивачем заборгованість по тілу кредиту в розмірі 2500 грн, заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 8999,96 грн, а всього 11499,96 грн. Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що наявні в матеріалах справи документи, надані стороною позивача не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн., адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Отже з урахуванням критеріїв розумності, обґрунтованості та справедливості, суд вважає, що зазначена представником позивача сума гонорару є неспівмірною зі складністю справи. Так, ця справа є малозначною, розглядалась у спрощеному позовному провадженні, а позовна заява є типовою. За таких обставин, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог: 11499,96 / 22557,65 х 100 = 50,98% або 1234,93 грн. (2422,40 х 50,98%).

Outcome: partial