Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі по тексту позивач, кредитодавець, ТзОВ «Укр Кредит Фінанс») Олійник К.О. звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі по тексту відповідач, позичальник, [PERSON] ) заборгованість за кредитним договором №1455-2504 від 03.10.2024 року у розмірі 33 384,40 грн, з яких: 8 400,00 грн заборгованість за кредитом, 21 554,40 грн заборгованість за нарахованими процентами, 3 430,00 грн заборгованість за штрафами. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача понесені судові витрати у розмірі 2 662,40 грн.. Позов обґрунтований тим, що 03 жовтня 2024 року між ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] , укладено договір про відкриття кредитної лінії №1455-2504 (далі по тексту кредитний договір) в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Кредитодавець надав відповідачу грошові кошти для задоволення особистих потреб у сумі 8 400,00 грн строком кредитування на 300 днів, стандартна процентна ставка 1 % в день, знижена процентна ставка 0,90% в день, базовий період, за яким виникає обов`язок сплати процентів 14 днів, комісія за видачу кредиту 20% від суми кредиту. Процентна ставка фіксована. Відповідач здійснив частково оплату коштів на погашення кредитної заборгованості, однак станом на 09.12.2025 року через невиконання своїх зобов`язань в повному обсязі у нього утворилася заборгованість у розмірі 33 384,40 грн, з яких: 8 400,00 грн заборгованість за кредитом, 21 554,40 грн заборгованість за нарахованими процентами, 3 430,00 грн заборгованість за штрафами. У зв`язку із чим, позивач змушений звернутися до суду з позовом для захисту порушеного права. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 19 березня 2026 року. 03.03.2026 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач зазначає, що час від часу віддавав певні суми, але через складний матеріальний і фінансовий стан, через хворобу матері, не встигав вчасно повертати борг. Позику брав на лікування мами, грошей не вистачало, ліки і процедури, які були необхідні мамі, були дороговартісними. Здійснював офіційно догляд за мамою, мама є інвалідом І групи, батько інвалід ІІІ групи, має травму хребта і не може працювати. Працював на підробітках, але цього не вистачало. У 2024 та 2025 році мама перенесла 2 операції, допомагав їй у реабілітації. Також зазначив, що теж хворів , лікувався на стаціонарі на органи травлення, а тому не мав змоги повернути кредит. Намагався домовитися з позивачем, проте йому відмовили. Просить суд стягнути з нього суму тіла кредиту, розтермінувавши його до 6 місяців, а у зв`язку із тим, що зараз діє воєнний стан, просить не стягувати з нього штраф. Крім того, долучає до матеріалів справи копії медичних документів на підтвердження викладених обставин. 19.03.2026 року на адресу суду надійшла заява, в якій відповідач просив проводити розгляд справи за його відсутності, на обставинах викладених у відзиві наполягає та просить розтермінувати йому сплату кредитної заборгованості до 6 місяців, також просить відмовити у стягненні штрафу у розмірі 3 430 грн. Інших заяв та клопотань у справі від учасників процесу до суду не надходило. В судове засідання представник позивача не з`явився, разом із позовною заявою надав суду клопотання, в якому просить розглянути справу за відсутності представника ТзОВ «Укр Кредит Фінанс», на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, відповідно до ст. 128 ЦПК України належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, правом на подачу відзиву на позовну заяву скористався. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 жовтня 2024 року між ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії №1455-2507 у формі електронного документа, підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» з використанням електронного підпису позичальника, шляхом введення одноразового ідентифікатора А6919, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 8 400,00 грн, стандартна процентна ставка 1% (фіксована) в день, знижена процентна ставка 0,90 % (фіксована) в день, строком кредитування на 300 днів, дата видачі кредиту 03.10.2024 року, дата повернення кредиту 29.07.2025 року (а.с. 11-20). Кредит надано на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а останній зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані проценти за користування кредитом (п. 2.2. кредитного договору). Базовий період складає 14 календарних днів, у який позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за користування кредитом та комісію за видачу кредиту. У разі здійснення оплат у терміни визначені графіком платежів у дати, які є датами останніх днів відповідних базових періодів, проценти нараховуються за зниженою процентною ставкою та зараховуються в якості оплати процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту, що визначено в п. 4.4. та 4.5. кредитного договору. В пункті 12.1. визначено, що цей договір та правила відкриття кредитної лінії продукту «НА ВСЕ» ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови договору та надання кредиту. Укладаючи цей договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з правилами на веб-сайті кредитодавця або у мобільному додатку, повністю розуміє всі їх умови, зв`язується та погоджується неухильно дотримуватися умов цього договору, а тому добровільно та свідомо укладає цей договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним (а.с. 19). Відтак, укладаючи цей договір [PERSON] уважно прочитавши уклав його з метою задоволення своїх особистих потреб розуміючи, що у нього настане обов`язок з повернення суми кредиту, сплати процентів та комісії кредитодавцю. Більш того, правом відмовитися від надання йому кредитних коштів останній не скористався, як це передбачено в п. 6.1. кредитного договору.. Матеріали справи також містять правила відкриття кредитної лінії продукту «НА ВСЕ» ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» та графіки платежів за кредитним договором, обчислені як за зниженою процентною ставкою, так і за стандартною процентною ставкою (а.с. 21-31). Як вбачається з квитанцій сервісу платіжних послуг «LIQPAY» від 03.10.2024 року, ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» здійснив видачу кредитних коштів за кредитним договором №1455-2504 у сумі 8 400,00 грн (ID операції №2526788889) на карту відповідача емітовану в АТ «Приват Банк» (а.с. 32). Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частинами 1 та 2 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного кредитного договору, який оформлено сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Факт укладення кредитного договору та переказу кредитних коштів [PERSON] у відзиві визнається та не оспорюється. Більш того, відповідач не подав свого розрахунку заборгованості та не надав доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту та процентів, проте вказав про неможливість погашення заборгованості через скрутне матеріальне становище, та просив розтермінувати йому виконання рішення суду. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість [PERSON] станом на 10.12.2025 року за кредитним договором становить суму 33 384,40 грн, з яких: 8 400,00 грн заборгованість за кредитом, 21 554,40 грн заборгованість за нарахованими процентами, 3 430,00 грн заборгованість за штрафами (а.с.34-39). Позивачем було правомірно нараховано відповідачу проценти у межах строку кредитування за визначеними в кредитному договорі процентними ставками, а тому суд вважає вимоги позивача в частині стягнення тіла кредиту у сумі 8 400,00 грн та нарахованих процентів у сумі 21 554,40 грн (з урахуванням здійснених відповідачем оплат суми заборгованості за процентами та комісією у загальному розмірі 4 872,00 грн) доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача в частині стягнення заборгованості за штрафами суд зазначає наступне. Як вбачається із матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за штрафами за кредитним договором в розмірі 3 430,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пункт 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості в частині стягнення за штрафами в розмірі 3 430,00 грн задоволенню не підлягає в силу пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, якими встановлено звільнення від такого обов`язку позичальників під час дії в Україні воєнного стану. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача заборгованість на користь ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» за договором про відкриття кредитної лінії №1455-2507 у загальній сумі 29 954,40 гривень, з яких: 8 400,00 грн сума заборгованості за кредитом, 21 554,40 грн сума заборгованості за процентами. Щодо заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суд виходить з наступного. У відзиві відповідач посилається на свій складний матеріальний і фінансовий стан, який виник, зокрема, через хворобу матері та його лікування, надав суду ряд медичних документів на ім`я [PERSON] та [PERSON] , на підтвердження обставин наявності захворювань і тривалого лікування відповідача та його матері, та просив розстрочити йому сплату кредитної заборгованості до 6 місяців. Частина 1 ст. 267 ЦПК України регламентує, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. В статті 435 ЦПК України визначено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Таким чином, підставою для розстрочення виконання рішення суду є обставини, що ускладнюють виконання рішення. У вирішенні питання про розстрочення виконання рішення враховуються відсутність вини боржника у створенні обставин, що ускладнюють виконання рішення, період перебування боржника у такому стані, а також мають бути враховані права стягувача (позивача). Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Також судом враховується те, що обставинами, які ускладнюють виконання можуть бути лише ті обставини, які існують насправді, і які безпосередньо не дозволяють відповідачу виконати судове рішення в обсязі, в строки та в порядку, визначеному в ньому. Повертаючись до заяви [PERSON] , суд приймає до уваги доводи відповідача про те, що у нього наявні обставини, які ускладнюють виконання останнім рішення суду, адже у нього хворіє мати тривалий час, яка також потребує лікування, реабілітації та його фінансової підтримки, наявність захворювань у самого відповідача. Ці обставини існували у останнього тривалий час, зокрема, і у період виникнення кредитних зобов`язань перед позивачем, що значно погіршило його матеріальне становище та підтверджується наявними у справі доказами. Разом із тим, суд бере до уваги відсутність заперечень із сторони позивача щодо поданої заяви відповідача, а також матеріальне становище ТзОВ «Укр Кредит Фінанс», як підприємства, що дозволяє останньому без будь-яких вагомих втрат отримати виконання рішення суду частинами протягом шести місячного періоду у рівних частках. Таким чином, враховуючи положення процесуального законодавства та встановлені обставини матеріального становища відповідача, що ускладнюють виконання рішення суду, відтак суд прийшов до переконання про те, що [PERSON] необхідно розстрочити виконання цього рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 29 954,40 грн, з моменту набрання ним в частині розстрочки виконання рішення суду законної сили, строком на 6 місяців із щомісячним погашенням суми заборгованості у розмірі 4 992,40 грн, а заяву відповідача про розстрочення виконання рішення слід задовольнити. Оскільки позов ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат зі сплати судового збору 2 388,97 грн, виходячи з наступного розрахунку: (29 954,40 грн (задоволені позовні вимоги) х 100% : 33 384,40 грн (заявлені позовні вимоги) = 89,73% (процент задоволених позовних вимог); 2 662,40 грн (витрати на професійну правничу допомогу) х 89,73% : 100% = 2 388,97 грн).

Outcome: partial