Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

21 січня 2026 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги наступним. [PERSON] , [INFO] , є донькою позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] . Відповідач сплачував аліменти на утримання доньки до досягнення нею 18-річного віку. З 01 вересня 2023 року [PERSON] навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Миргородський фаховий коледж імені Миколи Гоголя Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» за спеціальністю 023 «Образотворче мистецтво, декоративне мистецтво, реставрація» на стаціонарній формі навчання. Термін закінчення навчання 30 червня 2027 року. [PERSON] проживає з матір`ю, яка матеріально її утримує, несе витрати на харчування, навчання тощо. Позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на період навчання повнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, на період навчання за умови продовженням навчання, але не більше ніж до досягнення останньою 23 років. Ухвалою суду від 27.01.2026 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Повідомила, що відповідач [PERSON] на даний час перебуває у складі Збройних Сил України, зв`язок між ними не підтримується. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 21, 23-24). Третя особа [PERSON] також не з`явилася в судове засідання, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином (а.с. 22). Враховуючи згоду позивача суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 25 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 3). На даний час [PERSON] навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Миргородський фаховий коледж імені Миколи Гоголя Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» за спеціальністю 023 «Образотворче мистецтво, декоративне мистецтво, реставрація» на стаціонарній формі навчання, отримує стипендію, строк навчання з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2027 року, що підтверджується довідкою від 09 грудня 2025 року №336 та копією договору №30 про надання освітніх послуг від 24 липня 2023 року (а.с. 4, 5-6). Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 199 Сімейного кодексу України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно із статтею 53 Конституції України кожен має право на освіту. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»). Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Верховний Суд у постанові від 17.04.2019 у справі №644/3610/16 (провадження №61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі №381/2423/20 Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У постанові Верховного суду від 07.02.2019 по справі №742/722/17 зазначено, що сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачем не обґрунтовані вимоги щодо стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача. За приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд вважає встановленим той факт, що у зв`язку з продовженням навчання [PERSON] потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати як позивачка, так і відповідач, оскільки те, що освітній процес завжди пов`язаний із додатковими затратами на необхідні підручники, приладдя, проїзд до місця навчання тощо, є загальновідомим та таким, що не потребує доказування. Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітню доньку, яка продовжує навчатися, суд не встановив наявності обставин, які б йому перешкоджали у виконанні цього батьківського обов`язку та враховує, що ним цей факт не заперечується. Стосовно розміру стягнення суд враховує наступні обставини. Згідно з висновками Верховного Суду у постанові від 13 квітня 2021 року у справі №308/4214/18 при визначенні розміру матеріальної допомоги суд обов`язково враховує: актуальну і дійсну потребу дитину у наданні їй матеріальної допомоги, вартість навчання, вартість підручників і проїзду до навчального закладу, вартість проживання у гуртожитку або орендованій квартирі за місцем знаходження навчального закладу. Разом з тим, позивачка [PERSON] розрахунку актуальних потреб дитини у позові не навела, відповідних доказів не надала, що є її процесуальним обов`язком, згідно з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України. Суд також враховує, що навчальний заклад, де навчається [PERSON] , знаходиться у місті Миргород, де вона проживає разом з матір`ю, а тому остання не несе витрат на винайм житла. Вирішуючи питання про розмір стягнення, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, а також стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Зокрема, судом встановлено, що відповідач [PERSON] на даний час перебуває у складі Збройних Сил України, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів за період з 1 кварталу 2024 року по 1 квартал 2026 року. Дана обставина свідчить про наявність у відповідача стабільного доходу, що дозволяє йому надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній доньці, яка продовжує навчання. Водночас суд враховує інформацію, надану позивачкою, згідно з якою відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки до її повноліття. Наявність такої заборгованості вказує на неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків у минулому та створює додаткове фінансове навантаження на його бюджет, що безпосередньо впливає на визначення частки доходу, яка може бути стягнута на користь [PERSON] . З урахуванням вищевикладеного, виходячи з засад розумності та справедливості, а також балансу інтересів сторін, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої доньки до закінчення навчання чи до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Суд також зазначає, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява отримана 21.01.2026, а тому саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Згідно з ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Однак, це право суду, а не обов`язок. Враховуючи те, що суд розглянув справу в період канікул, а також неналежне обґрунтування позивачкою вказаної вимоги, слід відмовити в задоволенні вказаної позовної вимоги. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ч.ч. 2, 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору у даній категорії справ, з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1331 грн 20 коп.

Outcome: partial