Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Укр кредит фінанс» Гоц А.В. через систему «Електронний суд» звернулася 12.01.2026 до суду з указаною позовною заявою та просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Укр кредит фінанс» заборгованість за кредитним договором від 29.03.2025 № 1532-9347 у загальному розмірі 70031,45 грн, а також судові витрати в справі. В обґрунтування пред`явлених вимог вказав, що 29.03.2025 між ТОВ «Укр кредит фінанс» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту: creditkasa.com.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр кредит фінанс», укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1532-9347. На виконання умов даного договору позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор для підписання договору та підтвердження ознайомлення з правилами та іншими супутніми документами. За умовами кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит у розмірі 29500,00 грн для задоволення особистих потреб на строк 300 днів, із базовим періодом 14 днів, із застосуванням заниженої відсоткової ставки 0,9% у день, стандартною ставкою 1% у день, комісії за видачу кредиту 20% від суми кредиту. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу через партнера ТОВ «ФК «Контрактовий дім» кредитні кошти на картковий рахунок, указаний відповідачем. Однак, [PERSON] не надавав своєчасно товариству грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, тим самим допустив порушення виконання покладених на нього зобов`язань. У результаті цього, станом на 10.11.2025 виникла заборгованість у загальному розмірі 70031,45 грн, що включає: заборгованість за кредитом 25979,54 грн, заборгованість за нарахованими процентами 28258,21 грн, заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України 15793,70 грн. Посилаючись на п. 6 розділу ІV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування», який підлягає застосуванню як спеціальне законодавство, не забороняється нарахування неустойки на договори споживчого кредиту, які укладаються після спливу 30-го дня включно з набрання чинності Закону № 3498-ІХ. Кредитодавцем направлено позичальнику вимогу про усунення порушень умов кредитного договору від 29.03.2025 № 1532-9347 щодо сплати процентів, однак дана вимога відповідачем проігнорована, у зв`язку з чим представник ТОВ «Укр кредит фінанс» звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою від 13.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Від представника відповідача Вовка М.В. через систему «Електронний суд» 03.03.2026 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він визнав позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 25979,54 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 28258,21 грн. За період із 06.08.2025 по 05.09.2025 позивачем безпідставно нараховувалися [PERSON] штрафні санкції на підставі ст. 625 ЦК України у розмірі 15793,70 грн, враховуючи доповнення розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18 відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-ХІ. Представник відповідача просить задовольнити позовні вимоги ТОВ «Укр кредит фінанс» частково, у загальному розмірі 54237,75 грн, стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. Представником позивача Мельник В.С. 20.03.2023 через систему «Електронний суд» подано додаткові пояснення, де вона зазначає, що позивачем дотримано вимоги щодо встановлення розміру процентів за користування кредитом, що була надана (проінформована, доведена до відома) відповідачу, який погодився з ними. Нарахування відповідно до ст. 625 ЦК України не є неустойкою у розумінні штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права кредитора. Щодо стягнення витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу, позивач не погоджується із сумою 3000,00 грн, яку вважає завищеною, неспівмірною з фактичним обсягом наданих послуг та рівнем складності справи Сторони та їх представники правом на участь у судовому засіданні не скористалися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, скористалися правом подання відзиву на позовну заяву та додаткових пояснень. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення сторін та їх представників, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між ТОВ «Укр кредит фінанс» та [PERSON] 29.03.2025 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1532-9347 продукту «MaxiKasa», за умовами якого, товариство відкриває для позичальника не відновлювальну кредитну лінію шляхом надання позичальнику кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором. Умовами даного договору між його сторонами обумовлено, що загальний розмір кредиту становить 29500,00 грн шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника (п. 4.1, 4.2 договору). Кредит надається на строк 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, дата повернення кредиту 22.01.2026 (п. 4.10 договору). Базовий період складає 14 календарних днів, який починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду (п. 4.4 договору). За користування кредитом здійснюється нарахування процентів на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом за стандартною процентною ставкою 1% (п.4.6 договору). Комісія за видачу кредиту 20% від суми виданого кредиту, яка нараховується одноразово (п.4.7 договору). Позичальнику може надаватися програма лояльності можливість скористатися кредитом за зниженою процентною ставкою 0,90%, яка є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов договору (п. 10.2 договору). До вказаного договору позивачем надано правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «MaxiKasa», що разом із вказаним договором складають єдиний договір та визначають усі істотні умови договору та надання кредиту. Також, між [PERSON] та ТОВ «Укр кредит фінанс» 10.05.2025 та 28.05.2025 укладено додаткові угоди до договору про відкриття кредитної лінії № 1532-9347, в яких обумовлено надання додаткових грошових коштів у кредит у розмірі по 1600,00 грн за кожною угодою. Після укладення додаткової угоди перебіг базового періоду припиняється та починається перебіг наступного базового періоду. Відповідачем факт укладення кредитного договору від 29.03.2025 № 1532-9347 та додаткових угод не оспорюється. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «Укр кредит фінанс» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з повернення кредитних коштів. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, а [PERSON] від ТОВ «ФК «Контрактовий дім», що діяв згідно з договором від 01.06.2020 № 02/06/2020, укладеним з ТОВ «Укр кредит фінанс», отримав 29.03.2025 кредитні гроші в сумі 29500,00 грн на вказану ним платіжну картку №[NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 12.11.2025. Відповідно до довідки ТОВ «Укр кредит фінанс», за кредитним договором від 29.03.2025 № 1532-9347 [PERSON] на карту [NUMBER] видано 29.03.2025 кредитні кошти у розмірі 29500,00 грн, та 10.05.2025 і 28.05.2025 надано по 1600,00 грн. Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку. Вирішуючи спір в межах заявлених вимог з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд виходить з наступного. Статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Як видно з розрахунку заборгованості, зі свого боку позивач свої зобов`язання, передбачені цим договором, виконав у повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами із застосуванням зниженої відсоткової ставки 0,9% у день у межах програми лояльності, а в подальшому із застосуванням стандартної відсоткової ставки 1% у день. Відповідач користувався кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості, вносив кошти на повернення кредиту та сплати відсотків, загалом на суму 43295,75 грн. У зв`язку з неналежним виконанням умов договору № 1532-9347, станом на 10.11.2025 у [PERSON] утворилася заборгованість у загальному розмірі 70031,45 грн, яка складається з заборгованості за основним боргом у розмірі 25979,54 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 28258,21 грн, заборгованості по відсоткам за ст. 625 ЦК України у розмірі 15793,70 грн. Відповідачем не оспорюється сума заборгованості за основним боргом та за відсотками, нарахованими за зниженою та стандартною відсотковою ставкою, узгодженими у договорі № 1532-9347. Щодо нарахування відсотків за ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне. У тексті позову та додаткових поясненнях представник позивача зазначає, що при стягненні відсотків за ст. 625 ЦК України за даним договором слід використовувати не загальне, а спеціальне законодавство, що регулює безпосередньо відносини щодо споживчого кредитування, тобто Закон України «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» даного закону, у разі прострочення споживачем у період із 01.03.2020 до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. Указана норма Закону України «про споживче кредитування» не застосовується до договорів про споживчий кредит, які укладені з 23.01.2024, тому позивач має всі підстави для нарахування та витребування від відповідача неустойки та інших платежів, у тому числі процентів, передбачених ст. 625 ЦК України, якщо умовами договору передбачена сплата таких платежів. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву акцентував увагу на пріоритетності норм ЦК України над нормами інших законів у питанні нарахування відсотків у порядку ст. 625 ЦК України, а тому вважає, що позивач безпідставно посилається на норми Закону України «Про споживче кредитування». Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства, ч. 1 ст. 14 ЦК України. Відповідно до п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX та набрав чинності 17.03.2022, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд вже неодноразово викладав висновки щодо застосування п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанови Верховного Суду від 18.10.2023 у справі №706/68/23 (провадження №61-8279св23), від №758/5318/23 (провадження №61-15103св24), згідно яких, тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: у періоді існування особливих правових наслідків, таким як період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки, такими як договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, нарахування відсотків в порядку ст. 625 ЦК України у кредитних правовідносинах під час воєнного стану в державі регулюються виключно ЦК України, а тому застосуванню підлягає п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Отже, оскільки відповідачу [PERSON] у період дії в Україні воєнного стану за договором від 29.03.2025 № 1532-9347 нараховано до сплати відсотки в порядку ст. 625 ЦК України в розмірі 15793,70 грн, від сплати якої позичальник звільняється в силу зазначених вище вимог ЦК України, суд робить висновок про відсутність правових підстав для їх стягнення. Із огляду на викладене, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором від 29.03.2025 № 1532-9347 за основним боргом у розмірі 25979,54 грн, за відсотками в розмірі 28258,21 грн, відмовивши в задоволенні позову в іншій частині. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд врахує, що відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем, із урахуванням часткового задоволення позовних вимог (77,45%), суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Укр кредит фінанс» судовий збір у розмірі 2062,03 грн, пропорційно частині задоволених вимог. Представник відповідача просив суд стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 № 13-рп/2000, від 30.09.2009 № 23-рп/2009. У рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат повинен бути співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В обґрунтування витрат на правову допомогу представником відповідача подано договір про надання правничої (правової) допомоги від 16.02.2026 № 16/02/2026-Г, укладений [PERSON] із адвокатом Вовком М.В. щодо захисту та представника інтересів у будь-яких питаннях, у тому числі в справі № 177/107/26 за позовом ТОВ «Укр кредит фінанс» про стягнення заборгованості, де у п. 4.2 сторонами обумовлено вартість наданих адвокатом послуг; свідоцтво серії ДП № 4362 про право на зайняття адвокатською діяльністю; посвідчення адвоката України на ім`я [PERSON] ; акт приймання-передачі правничої допомоги до договору від 16.02.2026 № 16/02/2026-Г, де зазначено, що адвокат надав, а клієнт отримав правничу допомогу (ознайомлення з матеріалами справи, формування правової позиції та надання консультації, складання відзиву на позовну заяву) та сплатив їх вартість у розмірі 3000,00 грн, що також підтверджується розрахунковою квитанцією серії АВ-ТБ № 0260010 від 02.03.2026. У додаткових поясненнях представник позивача заперечувала право відповідача на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, вказавши про їх необґрунтованість та не співмірність. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 справі № 904/4507/18). Також у постанові Верховного Суду від 13.05.2021 у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом позивача послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Досліджуючи надані представником відповідача документи в обґрунтування понесених відповідачем витрат, суд виходить із того, що умови оплати послуг адвоката є договірними та погодженими. Судом враховується складність справи, розмір виконаних адвокатом робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, часткове задоволення позовних вимог (77,45%), та вважає вимоги представника відповідача щодо розподілу судових витрат такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: partial