Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

19 грудня 2025 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона, є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідно до виконавчого листа від 06.06.2006 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.04.2006 року. З моменту подачі виконавчого листа для примусового виконання до державної служби батько дитини [PERSON] з 2006 по 2021 рік сплатив аліменти на загальну сумі 13131,39 грн. Станом на 03.11.2025 року у відповідача існує заборгованість розміром 155739,91 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів виданим Глобинським ВДВС. Законодавством встановлено розмір пені у розмірі 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць. Відповідно до розрахунку проведеного позивачем сума пені за прострочення сплати аліментів, складає 155739,91 грн, що підтверджується відповідним розрахунком неустойки (пені). Посилаючись на те, що сума пені перевищує суму заборгованості, позивач просила суд, стягнути з [PERSON] , [INFO] , рнокпп: [NUMBER] , на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 155739,91 грн по виконавчому провадженню №8633235, яке перебуває у провадженні Глобинського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, зазначила, що позов підтримує та просить задовольнити, вказала, що проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надавав, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений шляхом направлення повістки на встановлену судом та зазначену у позові адресу зареєстрованого місця проживання. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повістка вважається такою, що вручена відповідачу. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 17 березня 2026 року згідно зі ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 05 лютого 2003 року Опришківською сільською радою Глобинського району (а.с.12). 04 липня 2006 року Глобинським районним судом Полтавської області було видано виконавчий лист у справі № 2-412/06 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , уродженця і мешканця с. Опришки, Глобинського району, Полтавської області, не працюючого на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.04.2006 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.13). 17 грудня 2024 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Департаментом «Центр надання адміністративних послуг» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (а.с.19). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 03.11.2025 року, проведеного заступником начальника Глобинського ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, згідно виконавчого листа № 2-412 від 06.06.2006 року, станом на жовтень 2025 року, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів складає 155739,91 грн (а.с.20-25). Відповідно до ч. 3 ст. 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно ч. 4 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі надходження виконавчого документа на виконання від стягувача. Як зазначено в ч. 8 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Приймаючи до уваги те, що розрахунок заборгованості за аліментами надсилався державним виконавцем стягувачу і боржнику, у суду відсутні відомості стосовно того, стосовно вказаного розміру заборгованості виник спір, суд бере за основу зазначену довідку. Доказів на підтвердження відсутності заборгованості по сплаті аліментів станом на жовтень 2025 року відповідачем [PERSON] суду не надано. Відповідно до ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожний день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)». Відповідно до Розрахунку пені за прострочення сплати аліментів наданого позивачем, заборгованість станом на січень 2021 становить 165513,22 грн (а.с.26-33). Перевіривши розрахунок заборгованості за неустойкою (пенею) наданого позивачем, судом встановлено, що його складено з урахуванням висновків викладених у постанові Верховного Суду, з урахуванням довідки державного виконавця та з урахуванням проведених платежів відповідачем, отже він є достовірним. Власного розрахунку на спростування розрахунку наданого позивачем, відповідач не надав. За таких обставин, суд дійшов висновку, що розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2006 по січень 2021 становить 155739,91 грн. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У спірних правовідносинах діє презумпція вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, у зв`язку з чим тягар доказування відсутності вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів покладається на платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку. Будь-які дані про те, що він має незадовільний стан здоров`я, хронічні захворювання чи медичні протипоказання щодо трудової діяльності відсутні. З огляду на викладене, суд вважає, що заборгованість по аліментах виникла з вини відповідача. Приймаючи до уваги те, що [PERSON] допустив заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, то у [PERSON] , як у одержувача аліментів, виникло право на стягнення з відповідача пені, як відповідальності за прострочення сплати аліментів. Приймаючи до уваги викладене, а також те, що розмір пені згідно розрахунку наданого позивачем, перевищує розмір заборгованості за аліментами, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 100 відсотків заборгованості, а саме в сумі 155 739,91 грн. Відповідно до ст. 131 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved