Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

У грудні 2025 року до суду звернувся позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 14056 грн. та судових витрат. В обґрунтування позову вказав, що 03.05.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №759363, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 2000 грн, на умовах визначених кредитним договором. За умовами договору позикодавець зобов`язався надати гроші в строкове платне користування, а позичальник зобов`язався повернути кошти, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки, передбачені договором. ТОВ «Селфі кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Відповідач не виконала належним чином свої зобов`язання по поверненню кредиту, внаслідок чого, у неї виникла заборгованість в загальному розмірі 14056 грн. Сторони погодили умови кредитного договору, шляхом його підписання з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 21.06.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №21062024. Відповідно до умов цього договору ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Селфі Кредит», включно і до [PERSON] за кредитним договором №759363 від 03.05.2023 року. Враховуючи, що заборгованість за кредитним договором у встановлений строк відповідачем не погашена, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у судовому порядку, а саме стягнення кредитних коштів та відсотків за їх користуванням. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 14056 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2000 грн; заборгованість за процентами в розмірі 12056 грн. Позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати у виді судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 25.12.2025 року було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача до суду не з`явився, позивач надав заяву, в якій просить справу розглянути у відсутність свого представника, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надавав, про причини неявки не інформував, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подав. Ураховуючи викладене та те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов такого. Судом встановлено, що 03.05.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір №759363 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», що підтверджується копією вказаного договору, копією додатку № 1 до договору графік платежів, паспортом споживчого кредиту, довідкою про ідентифікацію. Договір укладено в електронній формі шляхом підписання позичальником одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання з направленням позичальнику. За умовами договору товариство зобов`язалося надати відповідачці кошти в строкове платне користування на умовах повернення в розмірі 2000 грн. Строк кредитування обумовлено 360 днів. Стандартна процентна ставка в день 2,20% Позичальник виконав свої зобов`язання щодо надання коштів в кредит. Згідно повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 20.10.2025 відповідачу успішно перераховано кошти на платіжну карту, маска карти [NUMBER] в розмірі 2000 грн. Відповідачка неналежним чином виконувала свої зобов`язання по поверненню кредиту, внаслідок чого у неї виникла заборгованість в загальному розмірі 14056 грн. Між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу №21062024 від 21.06.2024, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги ТОВ «Селфі Кредит» від ТОВ «Кредит Капітал», в тому числі і за договором про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 03.05.2023. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 21062024 від 21.06.2024 до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» №759363 від 03.05.2023 в загальній сумі 14056 грн., яка складається з наступного: заборгованість по тілу кредиту 2000 грн; заборгованість за відсотками 12056 грн. Судом встановлено факт набуття позивачем права вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» №759363 від 03.05.2023 року в загальній сумі 14056 грн., про що свідчать досліджені в судовому засіданні письмові докази. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні письмові докази, суд приходить до висновку, що позивачем доведений факт заборгованості, який виник у відповідача відповідно до кредитного договору. Згідно розрахунку заборгованість складає 14056 грн., з якої - заборгованість за тілом кредиту 2000 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 12056 грн. Відповідач не спростувала наявність та розмір заборгованості, не надала суду свої заперечення. Враховуючи, що відповідач отримала грошові кошти в кредит, користувалася ними, але жодного платежу по поверненню кредитних коштів не здійснила, суд вважає доцільним позовні вимоги задовольнити та стягнути заборгованість з відповідача на користь позивача в повному обсязі.. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом даної справи, підтверджуються наданими копіями: договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107, укладеним 01.07.2025 року між Адвокатським об`єднанням «Апологет» та ТОВ «ФК «Кредит капітал», детальним описом наданих послуг. З акта № 705 прийому-передачі наданих послуг від 18.12.2025 встановлено, що Адвокатське об`єднання «Апологет», в особі керуючого бюро адвоката Усенка М.І. та ТОВ «ФК «Кредит-капітал» погодили суму наданих послуг відповідно до договору в розмірі 8000 грн. Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 8000 грн., суд приймає до уваги наступне. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 2 статті 141 ЦПК України, відповідно до якого інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом із цим, у частині 3 статті 137 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд, при розподілі витрат на професійну правничу допомогу, враховує, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому суд вважає за необхідне зменшити суму стягнення з відповідача на користь позивача до 3000 грн. витрат на правову допомогу. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved