Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

28.05.2025 до Воловецького районного суду Закарпатської області звернувся представник позивача акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" із позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 09.07.2018 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №1001073946601, шляхом підписання відповідачкою заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, на підставі якого відповідачці було видано кредит в сумі 24348,00 гривень. Відповідачка не виконує свої зобов`язання і станом на 04.02.2025 у неї перед банком виникла заборгованість в сумі 44959,46 гривень, яка складається з: 24345,69 гривень - сума заборгованості за кредитом; 15,44 гривень - сума заборгованості за відсотками, 20598,44 гривень - заборгованість за комісією. Відповідачка продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «Перший Український Міжнародний Банк». Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути із відповідачки суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 44959,46 гривень та 2422,40 гривень понесених витрат по сплаті судового збору. Ухвалою судді від 03.06.2025 прийнято справу до розгляду суддею [PERSON] , відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. На підставі розпорядження керівника апарату від 12.01.2026 за №23/01-04/26 призначено повторний авторозподіл даної судової справи у зв`язку із увільненням судді Пелиха О.О. від виконання обов?язків судді з призовом на військову службу під час загальної мобілізації та задля неподущення порушень строків розгляду справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2026, головуючим суддею для розгляду судової справи було визначено суддю Павлюка С.С . Ухвалою суду від 13.01.2026 цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості, прийнято до свого провадження суддею Павлюк С.С. та ухвалено здійснювати розгляд справи в у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з?явилась, через систему «Електронний суд» подала до суду заяву про розгляд справи без її участі на підставі наданих нею матеріалів раніше. Раніше, 10.02.2026 [PERSON] звернулась до суду з клопотанням в якому просила суд врахувати, що даний договір не може бути предметом спору між мною та банком так як він є закритим ще 10.09.2020 як свідчать про це дані з єдиного реєстру взяті з сайту УБКІ (Українське бюро кредитних історій), яке надало їй інформацію через ЕЦП ще станом на 22.02.2023. Стосовно клопотання про долучення доказів надано представником позивача, що надійшла часткова оплата по договору, відповідчка зазначає, що в період від тих пір як справа знаходиться на розгляді в суді не проводила таких .Отже, угода яка виконана не може бути предметом спору в суді та не може бути стягнута з неї сума заборгованості перед банком. Просить відмовити в задоволенні позову. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, через систему «Електронний суд» скерувала до суду письмові пояснення в яких зазначила, що кредит не закритий, відомості УБКІ, надані суду відповідачем не відповідають дійсності, заборгованість наявна та не сплачена відповідачем, що підтверджується як розрахунком заборгованості, так і виписками по рахункам, наявним в матеріалах справи. Натомість відповідач не надав суду жодного належного та допустимого доказу сплати заборгованості хоча б частково. Більше того, відповідач вводить суд в оману, оскільки взагалі з моменту укладення договору не дійснив жодної оплати чергового платежу та маючи недобросовісні наміри, хоче уникнути відповідальності за невиконання зобов`язань . Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення по справі у відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 09.07.2018 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №1001073946601, шляхом підписання відповідачкою заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, на підставі якого відповідачці було видано кредит в сумі 24348,00 гривень. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст.638 ЦК України). Відповідно до заяви №1001073946601 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 09.07.2018, з умовами якої погодилась відповідачка, про що свідчить наявність її власноручного підпису в ній, визначено базову відсоткову ставку, розмір щомісячних платежів, тощо. Встановлено, що у відповідачки станом на 04.02.2025 перед банком виникла заборгованість в сумі 44959,46 гривень, яка складається з: 24345,69 гривень - сума заборгованості за кредитом; 15,44 гривень - сума заборгованості за відсотками, 20598,44 гривень - заборгованість за комісією, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. Отже, факт користування відповідачкою грошовими коштами АТ «Перший Український Міжнародний Банк» доведено та не спростовано відповідачем. Враховуючи, що фактично отримані та використані [PERSON] кошти в добровільному порядку не повернуті, суд переконаний, що АТ «Перший Український Міжнародний Банк» вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Суд не приймає доводи відповідача про те, що борг по кредитному договору списаний, про що зазначено на сайті Українського бюро кредитних історій, з огляду на те, що зазначена організація є юридичною особою, виключним видом діяльності якої є збирання, зберігання та надання інформації, що становить кредитну історію. Українське бюро кредитних історій не є стороною кредитного договору, не уповноважене здійснювати списання заборгованості та не має повноважень підтверджувати факт припинення зобов`язань боржника перед кредитором. Суд зауважує, що відомості з кредитної історії Українського бюро кредитних історій про відсутність у відповідача боргу не свідчить про виконання нею своїх кредитних зобов`язань перед кредитором. Відповідач не надала жодних доказів на спростування існуючої заборгованості за кредитним договором або доказів повного погашення такої заборгованості, в тому числі власний розрахунок заборгованості за кредитним договором. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, в частині, що стосуються питання виконання зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимогЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.2Закону України«Про банкиі банківськудіяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. На час розгляду справи судом відповідачем не надано доказів, які свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідачка [PERSON] взятих насебе кредитних зобов`язань в строки, передбачені кредитним договором, не виконала та не надала до суду належних доказів викання своїх зобов`язань за кредитним договором №2001265199601 від 09.07.2018, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «Перший Український Міжнародний Банк» про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитом по вказаному вище договору в сумі 44959,46 гривень є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно дост. 141 ЦПК з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 гривень.

Outcome: approved