Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

12 лютого 2026 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який навчається на 1 курсі денної форми навчання у Національній академії Служби безпеки України в розмірі 1\\4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісяця, починаючи з дати подання позову до закінчення ним навчання, але не довше, ніж до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 20 лютого 2026 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву та клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] копію ухвали отримала 03 березня 2026 року. Відповідач [PERSON] цивільний позов з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав 03 березня 2026 року. 11 березня 2026 року [PERSON] направив до суду відзив на позовну заяву, зазначаючи, що позовні вимоги [PERSON] визнає частково та просить стягти аліменти в розмірі 1/6 частини всіх його заробітку, оскільки на його утриманні перебуває ще двоє дітей: син [PERSON] , 2013 року народження та повнолітній [PERSON] , який також навчається у державному університеті «Київського авіаційного інституту». Третя особа [PERSON] цивільний позов з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав 03 березня 2026 року. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відведений строк, з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, від сторін не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відзив на позов відповідачем у визначений термін теж не надано. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю є [PERSON] , батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно рішення Гадяцького районного суду від 30.07.2012 шлюб, укладений 20.09.2003 між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, неповнолітній син [PERSON] , [INFO] залишився проживати з матір`ю. На даний час [PERSON] , [INFO] навчається у Національній академії Служби безпеки України, що знаходиться у м. Київ, на денній формі навчання, період навчання з 01.09.2025 до 01.08.2029 р. на спеціальності КЗ Національна безпека, що підтверджується довідкою про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти. [PERSON] отримує дохід в Філії Газопромислове управління «Полтавагазвидобування» АТ «Укргазвидобування», що підтверджується постановою Головного державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лебедєвої Л.Ю. від 09.05.2025 про примусове виконання виконавчого листа № 1603/2362/2012 від 26.06.2013, що видав Гадяцький районний суд Полтавської області. Також, [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та від шлюбу у подружжя є син [PERSON] , [INFO] . Дружина відповідача, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] [PERSON] є студентом Державного некомерційного підприємства «Державний університет «Київський авіаційний інститут», термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028. Згідно довідки виконавчого комітету Краснолуцької сільської ради [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з нотаріально посвідченої заяви [PERSON] - батька [PERSON] , той участі у вихованні сина не приймає, матеріальної допомоги не надає та аліменти на утримання сина не сплачує. Суд встановив, що між сторонами існують сімейні правовідносини. За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх сина, дочки регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Таким чином обов`язковою умовою при вирішення таких спорів є наявність можливості надання такої матеріальної допомоги. Крім того Верховний Суд у постанові від 13.04.2021 року (справа №308/4214/18) акцентував, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх сина, дочку у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх сина, дочку, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначила, що потребує матеріальної допомоги відповідача на утримання сина [PERSON] , який на даний час навчається, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, проїздом, проживанням та харчуванням. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочку; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, обов`язок по утриманню повнолітнього дочку в період його навчання не може бути покладений виключно на матір дитини. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків. Також судом враховується та обставина, що позивач, як повнолітня особа, повинна та може вживати заходи для свого власного забезпечення. Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Виходячи з цього, суд вважає необхідним акцентувати на тому, що обов`язок утримувати свого неповнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання покладається на обох батьків. Дана правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 208/3075/16. Пунктом 20, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В даній справі суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу сину допомогу і сплачувати аліменти, оскільки працює та отримує заробітну плату. Поміж тим, суд вважає, що заявлену позивачем частку стягнення слід зменшити, так як встановлено, що [PERSON] забезпечує та утримує неповнолітнього сина [PERSON] та сина дружини, який навчається, [PERSON] , 2007 р.н., тому стягнення такої частки від заробітку та / або доходу істотно вплине на матеріальне становище відповідача. Окрім цього, позивач, як повнолітня особа, повинен самостійно вживати заходи до власного матеріального забезпечення, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Аналізуючи надані сторонами докази, враховуючи потреби повнолітнього сина, що навчається, суд вважає, що з [PERSON] слід стягти аліменти в розмірі 1 / 6 частини всіх видів заробітку відповідача до досягнення сином - 23 років, але не довше ніж до закінчення учбового закладу, залежно від того, яка з цих обставин настане першою, починаючи з дня пред`явлення позову 12 лютого 2026 року. При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1331, 20 грн. від сплати якого позивач була звільнена відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial