Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. Представник Усенко М.І. в інтересах довірителя ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернувся в Галицький районний суд Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла за Кредитним договором № 103126851 від 07 серпня 2022 року у розмірі 25 200 гривень. Вирішити питання розподілу судових витрат. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07 серпня 2022 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» було укладено Кредитний договір № 103126851 на виконання якого відповідачем отримано кредит в сумі 10 000 грн. на умовах повернення, сплати процентів за користування кредитом та інших платежів. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало в повному обсязі. Відповідачем не виконано умов Кредитного договору в частині повернення коштів. 31 січня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги № 90-МЛ, відповідно до якого останнє набуло право грошової вимоги до боржників ТОВ «Мілоан» в тому числі і до відповідача. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] не виконує свої зобов`язання, утворилась заборгованість за Кредитним договором № 103126851 від 07 серпня 2022 року в розмірі 25 200 гривень, яка складається з: 6 000 гривень - сума заборгованості за кредитом; 18 200 гривень - сума заборгованості по відсоткам; 1 000 гривень - сума заборгованості за комісією. В судове засідання належно повідомлений про таке представник позивача не з`явився. Позов містить клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідачка в судове засідання призначене 18 березня 2026 року не з`явилася. В силу пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, така належним чином повідомлена про розгляд справи в спосіб скеровування судової повістки по місцю реєстрації проживання. Відзиву на позовну заяву не подала. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 07 серпня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 103126851, який було підписано електронним підписом позичальника, шляхом введення одноразового ідентифікатора (а.с.9-14). Відповідно до умов Договору сума кредиту складає 10 000 гривень. Кредит надається загальним строком на 105 днів. Згідно із пунктом 1.4 Договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю в термін до 22 серпня 2022 року. Пунктом 1.5.1 Договору передбачена комісія за надання кредиту 1 000 гривень, яка нараховується за ставкою 10 % від суми кредиту одноразово. Відповідно до пункту 1.5.2 Договору, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 1% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 07 серпня 2022 року відповідач підписав договір споживчого кредиту, погодившись таким чином з умовами кредитування. Вище зазначений договір підписаний [PERSON] із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором S32765, що стверджується довідкою ТОВ «Мілоан» (а.с.16). Відповідно до анкети-заяви № 103126851 від 07 серпня 2022 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» погоджена сума кредиту, строк кредиту, ставка процентів. Крім того, зазначена анкета відображає процес оформлення та розгляду заяви (а.с.16 зворот-17). Платіжним дорученням № 103126851 від 07 серпня 2022 підтверджено перерахування коштів у сумі 10 000 гривень. [PERSON] згідно з договором № 103126851 (а.с.17 зворот). Згідно виписки з особового рахунку за Кредитним договором №103126851 від 07 серпня 2022 року та відомостей про щоденні нарахування та погашення, сума заборгованості [PERSON] становить 25 200 гривень, банк підтвердив виконання зі своєї сторони зобов`язання щодо надання кредиту. Відповідач користувався кредитними коштами та частково погашав заборгованість за договором, що підтверджує користування грошовими коштами отриманих на умовах укладеного Кредитного договору (а.с.18,19). 31 січня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №90-МЛ, згідно з умовами якого кредитор передає, а новий кредитор приймає права вимоги в розмірі портфеля заборгованості (а.с.19 зворот-23). Акт прийому передачі реєстру боржників від 31 січня 2023 року до договору відступлення прав вимоги №90-МЛ року, був підписаний ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (а.с.28). До ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до укладеного договору відступлення прав вимоги № 90-МЛ від 31 січня 2023 року, перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у сумі 22 500 гривень, з яких: 6 000 гривень - сума заборгованості за кредитом; 18 200 гривень - сума заборгованості по відсоткам; 1 000 гривень - сума заборгованості за комісією, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 90-МЛ від 31 січня 2023 року (а.с. 29). Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» повідомило відповідача шляхом направлення на адресу відповідача зазначену при укладенні кредитного договору претензію (а.с. 29 зворот). У зв`язку з невиконанням відповідачкою взятих на себе зобов`язань, її заборгованість за Кредитним договором № 103126851 від 07 серпня 2022 року, становить у сумі 22 500 гривень, з яких: 6 000 гривень - сума заборгованості за кредитом; 18 200 гривень - сума заборгованості по відсоткам; 1 000 гривень - сума заборгованості за комісією. 3. Норми матеріального права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 18 березня 2026 року не з`явилися, суд, з дотриманням положень частини 6 статті 259 ЦПК України та частини 5 статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог частини 4 статті 268 ЦПК України, підписав судове рішення без його проголошення. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звуко записувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу положень частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (частина 1статті 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 дав судам роз`яснення, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків позивача в межах заявлених ним вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. У постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року № 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи (далі - банки), в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків. Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21) від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», цей правочин вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Вищевикладене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14 червня 2022 року по справі № 757/40395/20-ц. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина 1 статті 638 ЦК України). За правилами частини 1статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Приписами статті 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року N 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Позивач свої зобов`язання за договором № 103126851 від 07 серпня 2022 року виконав у повному обсязі та 07 серпня 2022 року надав відповідачу кредит у розмірі 10 000 грн. шляхом. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Щодо розміру процентів, то такий розмір, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина 2 статті 1056-1 ЦК України). Тлумачення змісту кредитного договору дає підстави для висновку, що сторонами погоджено види відсоткової ставки, стандартну та знижену (пільгову), в залежності від періоду користування кредитними коштами, а не відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання, що настає у разі невиконання зобов`язань за договором. Враховуючи наведене, а також те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт укладення договору з відповідачкою, у відповідності до вимог статті 81 ЦПК України не наданого жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум, суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «Кредит-Капітал» слід стягнути заборгованість за Договором про споживчий кредит № 103126851 від 07 серпня 2022 року у сумі 25 200 гривень, з яких: 6 000 гривень - сума заборгованості за кредитом; 18 200 гривень - сума заборгованості по відсоткам; 1 000 гривень - сума заборгованості за комісією. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини 1, пунктів 1-3 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: уразі задоволення позову - на відповідача; уразі відмовив позові-на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, то судові витрати у виді сплаченого позивачем витрат пов`язаних на правову допомогу в сумі 8 000 гривень та 2 422 гривень 40 копійок сплаченого судового збору, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved