Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

26.08.2025 до Харківського районного суду Харківської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № С-001-069632-19-980 від 12.09.2019 в сумі 39882,79 грн. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги представник позивача посилається на те, що 12 вересня 2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № С-001-069632-19-980, відповідно до умов якого [PERSON] надано кредит на поточні потреби у розмірі 15000,00 гривень, а відповідач зобов`язалася повернути кредит разом з процентними платежами у розмірі 24,00%річних. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами договору. Відповідач кредит отримала, проте не виконала свої зобов`язання, в результаті чого станом на 19 грудня 2023 року утворилась заборгованість у розмірі 39882,79 гривень. 19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу № 19/12-2023, на підставі якого ТОВ «Оптіма Факторинг» отримав право вимоги за кредитним договором № С-001-069632-19-980 від 12.09.2019. 22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 22/12-2023, на підставі якого ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» отримав право вимоги за кредитним договором № С-001-069632-19-980 від 12.09.2019, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13.10.2025 справу передано за підсудністю до Балаклійського районного суду харківської області, яка надійшла 01.12.2025. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 23.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позові просив розгляд справи проводити за їх відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення судом. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка була повернута оператором поштового зв`язку у зв`язку із відсутністю адресата за адресою доставки та шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада». Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано Враховуючи те, що відповідачка належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд, за згодою позивача, розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши подані заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступних висновків. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 12.09.2019 між АТ "ІДЕЯ БАНК " і [PERSON] було укладено угоду № С-001-069632-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, яка укладається згідно з умовами Договору комплексного банківського обслуговування (ДКБО), діюча редакція якого розміщена на інтернет-сторінці банку, за умовами якої банк відкриває клієнту поточний рахунок у гривні та надає кредит шляхом встановлення відповідачу відновлювальної кредитної лінії по відкритому на її ім`я рахунку, з максимальним лімітом 200000 грн, з доступним лімітом на момент укладення угоди 15000 грн, з процентною ставкою за користування коштами кредитної лінії 24% річних, розмір обов`язкового мінімального платежу визначається згідно з Тарифами банку та ДКБО. Підписанням угоди відповідач підтвердила, що ознайомлена з паспортом споживчого кредиту, реальною річною процентною ставкою та з загальною вартістю кредитної лінії, а також доручила банку здійснювати договірне списання грошових коштів з її рахунків, в тому числі за рахунок наданого кредиту в рамках кредитної лінії на користь страхової компанії (у разі укладення відповідних договорів страхування). [PERSON] також власноруч було підписано анкету-опитувальник клієнта-фізичної особи від 12.09.2019, згоду фізичної особи-власника персональних даних та суб`єкта кредитної історії від 11.09.2019 та довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. З виписки по рахунку [PERSON] за період з 12.09.2019 по 19.12.2023 вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами, здійснювала погашення заборгованості. Внаслідок порушення договірних зобов`язань у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 19.12.2023 становить 39882,79 гривень, з яких 13594,02 гривень сума заборгованості по основному боргу, 26288,77 гривень сума заборгованості за нарахованими та несплаченими відсоткам. Викладене підтверджується довідкою-розрахунком. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 19.12.2023 між АТ "ІДЕЯ БАНК" та ТОВ "ОПТІМА ФАКТОРИНГ" укладено договір факторингу № 19/12-2023, за яким АТ "ІДЕЯ БАНК" відступає ТОВ "ОПТІМА ФАКТОРИНГ", а ТОВ "ОПТІМА ФАКТОРИНГ" приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ "ІДЕЯ БАНК" за плату та на умовах визначених договором факторингу. ТОВ "ОПТІМА ФАКТОРИНГ" зобов`язання за договором факторингу виконало в повному обсязі, перерахувавши на користь АТ "ІДЕЯ БАНК" всю суму фінансування, що підтверджується платіжною інструкцією від 20.12.2023 року № 45. Відповідно до друкованого реєстру боржників № 2 від 19.12.2023 року ТОВ "ОПТІМА ФАКТОРИНГ" на виконання договору факторингу прийняло право вимоги, в тому числі й до [PERSON] за кредитним договором № С-001-069632-19-980 від 12.09.2019. 22.12.2023 між ТОВ "ОПТІМА ФАКТОРИНГ" та ТОВ "Фінансова Компанія "Профіт Капітал" укладено договір факторингу № 22/12-2023, за яким ТОВ "ОПТІМА ФАКТОРИНГ" відступає ТОВ "Фінансова Компанія "Профіт Капітал", а ТОВ "Фінансова Компанія "Профіт Капітал" приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "ОПТІМА ФАКТОРИНГ" за плату та на умовах, визначених цим договором. ТОВ "Фінансова Компанія "Профіт Капітал" зобов`язання за договором факторингу виконало в повному обсязі, перерахувавши на користь ТОВ "ОПТІМА ФАКТОРИНГ" всю суму фінансування, що підтверджується платіжною інструкцією від 26.12.2023 року № 376. З копії друкованого реєстру боржників № 2 від 22.12.2023 року вбачається, що ТОВ "Фінансова Компанія "Профіт Капітал" на виконання договору факторингу № 22/12-2023 від 22.12.2023 набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № С-001-069632-19-980 від 12.09.2019. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з цього, відповідач повинна сплатити заборгованість за кредитним договором. При цьому суд враховує, що розрахунок заборгованості відповідачкою не оспорювався і доказів погашення кредитної заборгованості відповідачкою суду не подано. Таким чином, виходячи із наведеного, суд вважає, що відповідач грубо порушила умови договору, тому з останньої на користь ТОВ «Фінансова компанія «ПРОФІТ КАПІТАЛ», яке набуло право вимоги за кредитним договором, слід стягнути заборгованість у визначеному розмірі. Враховуючи викладене, у зв`язку з тим, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала через що утворилась заборгованість за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Вирішуючи питання судових витрат, суд приходить до такого висновку. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд приходить до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. не є цілком співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Визначаючи розмір витрат які підлягають стягненню, суд виходить з критеріїв наведених вище, а саме складності справи (справа про стягнення заборгованості розглянута за правилами спрощеного позовного провадження), часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги (час витрачений на обґрунтування позиції сторони і надання консультацій для її погодження), обсягу наданих послуг та виконаних робіт (зміст та обсяг поданих суду документів, обсяг робіт наведених у відповідному акті), ціни позову, а також значення справи для кожної сторони. З урахуванням вищенаведених доводів та мотивів, суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача, слід стягнути 3000 грн. витрат на правничу допомогу Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved