Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 2191786 від 25.03.2020 у розмірі 35412 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та 8 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В позовній заяві позивач посилається на те, що 25.03.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 2191786 , відповідно до умов якого відповідачці було надано грошові кошти в кредит у розмірі 12000,00 грн., за умовами якого [PERSON] зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначені договором. Позикодавець виконав свої зобов"язання щодо надання кредиту, перерахувавши позичальнику кошти. Позичальник неналежним чином виконувала умови договору щодо повернення кредиту, внаслідок чого у неї виникла кредитна заборгованість. 30.10.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» укладено Договір факторингу №ККАУ-30102020, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» отримало від ТОВ «Авентус Україна» права грошової вимоги за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників,зокрема і до [PERSON] .. Станом на день пред`явлення даного позову до суду відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 2191786 від 25.03.2020 , а тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» заборгованість в розмірі 35412 грн.,з якої- 12000 грн.- заборгованість за тілом кредиту; 23412 грн.- заборгованість за процентами. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн.. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність,позовні вимоги визнає частково, а саме в частині стягнення тіла кредиту та процентів .Просила зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу,вважала її завищеною. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Із матеріалів справи вбачається, що 25.03.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 2191786 , відповідно до умов якого відповідачці було надано грошові кошти у розмірі 12000,00 грн., за умовами якого [PERSON] зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначений договором. Договір укладено в електронній формі та підписано відповідачем електронним підписом у виді одноразового ідентифікатора. Позикодавець виконав свої зобов"язання щодо надання кредиту, перерахувавши позичальнику кошти. Позичальник неналежним чином виконувала умови договору щодо повернення кредиту, внаслідок чого у неї виникла кредитна заборгованість. 30.10.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» укладено Договір факторингу №ККАУ-30102020, згідно з яким ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Авентус Україна», включно і до [PERSON] , за кредитним договором № 2191786 від 25.03.2020 . В порушення умов договору взяті на себе зобов`язання відповідачка належним чином не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, яка склала 35412 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 12000,00 грн.; заборгованість за процентами 23412 грн. Відповідачка [PERSON] визнала позовні вимоги в частині заборгованості за тілом кредиту та за процентами за користування кредитом, про що зазначила в письмовій заяві. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного Кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був укладений в електронній формі, а тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно п.п. 5, 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст.1049, ст.1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Аналізуючи письмові докази, суд приходить до висновку, що між сторонами склалися договірні правовідносини. Кредитний договір договором № 2191786 від 25.03.2020 укладений між первісним кредитором та [PERSON] в електронній формі. Сторони обумовили істотні умови договору як то розмір кредиту та суму відсотків, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами, строк дії договору, тощо. Позивачем надано розрахунок заборгованості відповідача перед первісним кредитором станом на день відступлення права вимоги за договором позивачу. Розрахунок заборгованості ТОВ «Авентус Україна» за договором № 2191786 від 25.03. 2020 щодо тіла кредиту та відсотків за користування кредитом відповідач не оспорює. Враховуючи зазначене, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. У відповідності до ст.141 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог, судові витрати покладаються на відповідача, а тому з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2662,40 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду: копію ордеру; копію договору про надання правничої допомоги № 0107 від 01.01.07.2025, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Апологет» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»; копію акту № 363 надання послуг від 12.01.2026 року, детальний опис наданих послуг. Зважаючи, що відповідач просила змешити суму витрат на правову допомогу, а також на те,що справа є малозначною, розглянута судом у спрощеному позовному провадженні, враховуючи конкретні обставини справи, висновок суду про обґрунтованість позовних вимог, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку про доцільність зменшення розмір витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з відповідачки витрати в цій частині в розмірі 4000 грн.

Outcome: partial