Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Позовні вимоги. Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернулось до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди нерухомого майна в сумі 4778 грн. та витрати зі сплати судового збору. Позов мотивує тим, що 01.08.2022 між позивачем та [PERSON] було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності №Г-13026-22(А), згідно з яким орендодавець і балансоутримувач передали, а орендар (відповідач) прийняв у строкове платне користування майно: нежитлові приміщення підвалу під індексами 4-1, 4-2 загальною площею 27,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Строк договору оренди встановлювався на 5 років (з «01» серпня 2022 до «01» серпня 2027 включно) Відповідно умов договору, місячна орендна плата, визначена за результатами проведення аукціону, складає 83,33 грн без ПДВ. . Однак, відповідач не виконував свої зобов`язання за вказаним договором оренди, тому станом на 18.01.2026 року у нього утворилась заборгованість в сумі 4777,16 грн несплаченої орендної плати. Рух справи в суді. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30.01.2026 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Повідомлення відповідача здійснювалось шляхом надсилання копії позову та ухвали про відкриття провадження на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача (встановленого судом згідно з відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру). Однак останній правом на подання відзиву не скористався. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлені судом фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 01.08.2022 між Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (орендодавець) та [PERSON] (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності №Г-13026-22(А), згідно з яким орендодавець і балансоутримувач передали, а орендар прийняв у строкове платне користування майно: нежитлові приміщення підвалу під індексами 4-1, 4-2 загальною площею 27,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Строк договору оренди встановлювався на 5 років (з «01» серпня 2022 до «01» серпня 2027 включно)(п.12.1Договору). Відповідно до п.9.1 договору місячна орендна плата, визначена за результатами проведення аукціону, складає 83,33 грн без ПДВ. Орендар сплачує орендну плату на рахунок орендодавця щомісяця до 15 числа поточного місяця оренди. Податок на додану вартість нараховується на загальну суму орендної плати (пп.3.4 та 3.5 договору) За невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором (п.11.1 Договору) Спори, які виникають за цим договором або у зв`язку з ним, не вирішені шляхом переговорів, вирішуються в судовому порядку (п.11.3 Договору). З наявної в матеріалах справи довідки №4-2302-3008 від 20.01.2026 року вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем, яка утворилась за період з серпня 2022 року по грудень 2025 року становить 4777,16 грн несплаченої орендної плати. Крім того, судом встановлено, що позивач надіслав на адресу відповідача вимогу №2302-вих-128871 від 05.09.2025 року про усунення порушень за договором оренди, однак така вимога залишилась без задоволення. Мотиви прийняття рішення судом. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом положень частини першої статті 530 ЦК якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.11.2021 у справі № 172/1159/20, тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Відповідно п.1 ч.1 ст.1 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» оренда - речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк Відповідно до ч.4 ст.17 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно ч. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач неналежним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого, у нього утворилась заборгованість за договором оренди на суму 4778 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача вищевказаної суми заборгованості на користь позивача. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача налужить стягнути судовий збір в розмірі 2662,40 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією.

Outcome: approved