Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

Позивач КП «Харківводоканал» в особі представника Кашіна В.М. звернулося до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] , якою просить стягнути з останньої на користь позивача заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення на загальну суму 50 734,91 грн, а також суму судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати пов`язані з розглядом справи (сума буде зазначена в окремій заяві). В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, які надаються позивачем. Відповідачка будучи зобов`язаною своєчасно здійснювати оплату за отриманні послуги, припинила виконувати взяті на себе зобов`язання та не погашає заборгованість добровільно. У відповідачки утворилася заборгованість: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.10.2016 по 31.08.2025 у розмірі 27961,70 грн; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.10.2016 по 31.08.2025 у розмірі 20246,79 грн; за абонентське обслуговування за період з 01.06.2022 по 31.08.2025 у розмірі 1205,10 грн; за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01.06.2022 по 31.08.2025 в сумі 648,18 грн; за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01.06.2022 по 31.08.2025 в сумі 673,14 грн, а всього на загальну суму 50734,91 грн. Зазначену суму заборгованості представник позивача просить стягнути з відповідачки на користь позивача, а також суму судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати пов`язані з розглядом справи (сума буде зазначена в окремій заяві). Справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України. Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідачці направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку відповідачки до суду у встановлений законом строк відзив, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, і всі докази, що підтверджують заперечення проти позовних вимог не надіслано, зустрічну позовну заяву не пред`явлено. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися. Суд, вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи, надані докази, дійшов до такого. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду, суд, відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Тобто відповідачка є споживачем послуг централізованого водопостачання та водовідведення, які надає КП «Харківводоканал» відповідно до ліцензії. Встановлено, що за адресою: [ADDRESS] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Наявними у матеріалах справи доказами встановлено, що між позивачем та відповідачкою фактично склалися правовідносини з приводу надання послуг по водовідведенню та водопостачанню в будинку, де знаходиться квартира відповідачки. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги є індивідуальним споживачем. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, зокрема, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 11 ч. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Згідно зі ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, газ, електрична, теплова енергія і інші послуги) підлягають до оплати крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Положеннями ст. 68 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», суб`єктами відносин у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення є споживачі питної води та/або послуг з водовідведення. Статтею 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» визначено, що споживачі питної води зобов`язані, зокрема, своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до положень ст. 11 ЦК України, цивільні права і зобов`язання виникають не тільки з основ передбачених законодавством, а також з дій громадян. Такими діями відповідачки є фактичне користування послугами, що надаються позивачем. Відповідачці щомісяця направлялися рахунки на оплату наданих позивачем послуг. Відповідачка будучи зобов`язаною своєчасно здійснювати оплату за отриманні послуги, припинила виконувати взяті на себе зобов`язання та не погашає заборгованість добровільно. У зв`язку із порушенням відповідачкою своїх зобов`язань, заборгованість відповідачки за вказані вище послуги складає у загальній сумі 50 734,91 грн, з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.10.2016 по 31.08.2025 у розмірі 27961,70 грн; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.10.2016 по 31.08.2025 у розмірі 20246,79 грн; за абонентське обслуговування за період з 01.06.2022 по 31.08.2025 у розмірі 1205,10 грн; за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01.06.2022 по 31.08.2025 в сумі 648,18 грн; за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01.06.2022 по 31.08.2025 в сумі 673,14 грн. Розмір заборгованості підтверджується наданим розрахунком заборгованості. (а.с.12 зворотна сторона аркуша-17). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до положень ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. На час розгляду справи в суді відповідачкою не надано жодних даних, які б свідчили про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості у добровільному порядку. Також відповідачка не надала заперечень проти наданого позивачем розрахунку заборгованості. Крім того, відповідачкою не надано будь-яких доказів, які свідчать про те, що позивач не надає такі послуги або інших доказів, що спростовують твердження позивача. У випадку небажання сплачувати послуги водопостачання та водовідведення, відповідачка не була позбавлена можливості відмовитись від цих послуг, які надає КП «Харківводоканал», однак не скористалася такою можливістю та не зверталася до позивача з будь-якими заявами щодо якості надання послуг або відключення від постачання. Доказів на підтвердження того, що відповідачка не користувалася послугами КП «Харківводоканал» суду не надано. Далі, відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Положеннями ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачкою не надано суду клопотання про застосування строку позовної давності. Враховуючи те, що у відповідачки перед позивачем існує заборгованість, яка нею добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, відсутність заяви відповідачки про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з центрального водовідведення в повному обсязі на загальну суму 50 734,91 грн. Далі, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із платіжної інструкції № 8130 від 30.09.2025 при пред`явленні позовної заяви до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. (а.с.8). Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в сумі 50,00 грн, а саме витрат пов`язаних з надсиланням відповідачу копій поданих до суду документів, відповідно до квитанції від 03.10.2025. (а.с.18 зворотна сторона аркуша,29). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір в сумі 2 422,40 грн та витрати пов`язані з розглядом справив сумі 50,00 грн, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved