Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

ТОВ «Коллект Центр» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №0679016232 від 13.01.2020 у розмірі 39172,50 грн., судових витрати у розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 13.01.2020 між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] укладено договір № 0679016232. Пропозиція (оферта) на отримання 1 траншу згідно Заявки-анкети № 2628499930 віл 13.01.2020 року в рамках Договору про надання позики № 0679016232 від 13.01.2020 року підписано Позичальником 13.01.2020 електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою CMC-повідомлення на телефонний номер зазначений позичальником особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору кредиту. 14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором № 0679016232. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0679016232. Таким чином ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Не виконуючи належним чином зобов`язання за договором позики, відповідач порушив норми законодавства та умови кредитного договору. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 60592 грн. 50 коп., з яких: 3000 грн. 00 коп. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 57435 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 157,50 грн. заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості). Проте, позивачем враховано принцип розумності, співмірності та пропорційності, тому просить стягнути заборгованість у розмірі 39172 грн. 50 коп., з яких: 3000 грн. 00 коп. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 36172 грн. 50 коп. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2025 року, головуючим суддею визначено суддю Хараджу Н.В. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.12.2025 року, прийнято та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. 11 грудня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від [PERSON] , у якому зазначено наступне. Відповідач не визнає позовні вимоги та зазначає, що позивач звернувся до суду після спливу строку позовної давності, визначеного статтею 257 Цивільного кодексу України. Зі слів відповідача, останній платіж за кредитним договором було здійснено у 2021 році, після чого жодних платежів вона не здійснювала та з ТОВ «Коллект Центр» не взаємодіяла. Таким чином, на момент подання позову минуло більше трьох років, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до статті 267 Цивільного кодексу України відповідач просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 17 грудня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача просить суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі. 30 січня 2026 року до суду надійшли пояснення від [PERSON] . 06 лютого 2026 року до суду надійшли письмові пояснення від ТОВ «Коллект Центр» Представник позивача в судове засідання не з`явився, при в прохальній частині позовної заяви представник просив проводити розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 13.01.2020 між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] був укладений договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0679016232. Відповідно до п. 1.2. договору кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору - 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору: Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Згідно з п.1.5 договору загальний (максимальний) розмір кредитної лінії - 20 000 гривень. Відповідно до положень п. 1.6 вище вказаного договору в рамках дії даного сторони погодили, що до умов даного договору застосовується фіксована процентна ставка. Максимальний строк користування кредитом (траншем) 30 календарних днів. Максимальна відсоткова ставка за один календарний день 1,75 %. Розмір відсотків за один день користування кредитом (траншем) та річна відсоткова ставка визначаються Сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Відсотки за користування поточним кредитом (траншем) нараховується за один календарний день від фактичної суми грошових коштів, які Позичальник зобов`язаний повернути Товариству в рамках наданого кредиту (траншу) в день такого нарахування. Максимальна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75 %. За продовження/зміну строку дії користування поточним кредитом (траншем), Позичальником сплачується нараховані відсотки (у разі наявності, штрафні санкції на вимогу Товариства) за основним боргом до дня здійснення продовження строку дії поточного кредиту (п. 1.10.2, п. 1.11). Датою видачі кредиту є 13.01.2020 (п. 1.13). Відповідно до пропозиції надання 1 траншу кредиту згідно заявки-анкети № 2628499930 від 13.01.2020 року в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0679016232 від 13.01.2020, ТОВ «Інфінанс» пропонує відповідачу отримати 1 транш кредиту в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах надання фінансового кредиту № 0679016232 від 13.01.2020, строк дії договору 3 роки. Розмір кредиту (траншу) 3 000 грн., строк користування кредитом (траншем) 30 днів, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 638,75 % річних. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 1 575 грн. Реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) становить 638,75 %. Пропозиція підписана електронним одноразовим ідентифікатором 7u7v9d. Відповідно до акцепт оферти від 13.01.2020 на отримання 1 траншу кредиту згідно заявки-анкети № 2628499930 від 13.01.2020 в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0679016232 від 13.01.2020, відповідач згоден отримати транш кредиту в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0679016232 від 13.01.2020, строк дії договору - 3 роки. Розмір кредиту (траншу) 3 000 грн., строк користування кредитом (траншем) 30 днів, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 638,75 % річних. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 1 575 грн. Реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) становить 638,75 %. ТОВ «Інфінанс» належним чином виконало свої зобов`язання за договором позики, надавши відповідачу грошові кошти, в порядку передбаченому умовами договору. 14.07.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 14-07/21, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги, в тому числі і до відповідача за кредитним договором № 0679016232. ТОВ «Вердикт Капітал» згідно з договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр», у томі числі і за кредитним договором № 0679016232 від 13.01.2020, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та Відповідачем. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 0679016232 від 13.01.2020, як вказав позивач, з урахуванням принципу розумності, співмірності і пропорційності, відповідач [PERSON] має заборгованість в розмірі 39172,50 грн., з яких: 3000 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 36172,50 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно із ст. 638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Законом України "Про електронну комерцію" встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно з ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 2 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію". Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України" Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст.610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до положень ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи вищенаведене, враховуючи, що відповідність розрахунку відповідачем не були спростовані належними доказами, суд дійшов до висновку, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість, право грошової вимоги на яку перейшло до позивача. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд критично оцінює доводи відповідача про сплив строку позовної давності та вважає їх необґрунтованими з огляду на таке. Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом із тим, згідно зі статтею 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли з кредитного договору, який передбачає зобов`язання відповідача здійснювати платежі у визначені договором строки. При цьому строк виконання основного зобов`язання (повного повернення кредиту) визначається умовами договору або моментом пред`явлення кредитором вимоги про дострокове повернення заборгованості. Сам по собі факт здійснення останнього платежу у 2021 році не свідчить про початок перебігу позовної давності щодо всієї суми заборгованості, оскільки у разі встановлення графіку платежів позовна давність обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу, або з моменту настання строку виконання зобов`язання в повному обсязі чи пред`явлення відповідної вимоги кредитором. Крім того, матеріали справи можуть свідчити про те, що право вимоги за кредитним договором було відступлено ТОВ «Коллект Центр», і саме з моменту набуття права вимоги або з моменту пред`явлення вимоги боржнику новим кредитором починається перебіг позовної давності щодо відповідної частини вимог. Також суд враховує, що відповідно до статті 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням боржником дій, які свідчать про визнання боргу, а після переривання позовна давність починає перебіг заново. Наявність чи відсутність таких дій підлягає оцінці судом на підставі досліджених доказів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що доводи відповідача про сплив строку позовної давності є передчасними та не підтверджені належними і допустимими доказами, у зв`язку з чим підстави для застосування наслідків спливу позовної давності, передбачених статтею 267 Цивільного кодексу України, відсутні. Таким чином, судом встановлені підстави для задоволення позову у повному обсязі. Стосовно витрат позивача на професійну правничу допомогу у сумі 13000 грн., суд зазначає таке. Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 вiд 01.07.2024, копією прайс-листа АО «Лігал Ассістанс» №01-11/2023 від 01.11.2023 Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги № 2642, копію витягу з акту № 14 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява №72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. При цьому стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі №922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу, взявши до уваги умови договору про надання правничої допомоги, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, підтверджених належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у сумі 13000 грн. 00 коп. є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належно обґрунтованими та необхідними в контексті обставин цієї справи. Враховуючи викладені обставини, складність справи, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді та їх характер, дослідивши докази на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, суд дійшов висновку, що необхідний фактичний обсяг правничої допомоги у цій справі є меншим, а тому такий обсяг виконаних робіт підлягає зменшенню та стягненню з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, понесених у цій справі у сумі 5000 грн. 00 коп. При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial