Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

У жовтні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Короткий виклад доводів позивача, заперечень відповідача Позовна заява обґрунтована тим, що після смерті баби [PERSON] позивачка є наймачем та власником квартири [ADDRESS] так як рішенням Бердичівської міської ради № 201 від 01.04.2004 на позивачку було переоформлено усі особові рахунки на вищевказану квартиру. Позивачка самостійно повністю несе усі витрати на утримання квартири. Разом з нею у спірній квартирі зареєстровані її батьки: мати [PERSON] та батько [PERSON] . [PERSON] з 2002 не проживає у квартирі [ADDRESS] , не бере участі в утриманні квартири та не сплачує комунальні послуги. З 2016 року відповідач жодного разу до квартири не приходив, його особистих речей у квартирі немає, перешкоди у користуванні квартирою йому ніхто не чинив. Відповідач проживає за межами України. Під час коли відповідач востаннє виходив на зв`язок у 2017 році, він повідомив, що до України не повернеться. Реєстрація відповідача призводить до понесення додаткових витрат на оплату комунальних послуг, позбавляє позивачку можливості вільно користуватись і розпоряджатись належним їй майном. Відзив від відповідача не надходив. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 10.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. До участі в справі залучено в якості третіх осіб без самостійних вимог: [PERSON] та Бердичівську міську раду Житомирської області. Ухвалою суду від 13.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, надала згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді. Пояснила, що батько можливо і приїздив в Україну після 2016 року разом її його новою дружиною, проте у її квартиру. Відповідач про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, за адресою зареєстрованого місця проживання, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Від третьої особи [PERSON] у матеріалах справи міститься письмова заява, в якій вона просить проводити розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Крім того, у заяві зазначає, що [PERSON] у спірній квартирі не проживає з 2002 року, квартиру не утримує, особистих речей у квартирі не має. Під час останнього візиту до квартири повідомив, що проживати у ній не буде. Третя особа Бердичівська міська рада будь-яких заяв на адресу суду не направляла. Суд, відповідно до статті 280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1ст. 244 ЦПК України суд призначив проголошення рішення 17:30 год 17.03.2026. Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що доводиться копією свідоцтва про народження (а.с. 12). Відповідно до рішення виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області № 47 від 23.01.1986, [PERSON] , надана трикімнатна квартира [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно з рішенням виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області № 201 від 01.04.2004, на [PERSON] після смерті баби [PERSON] переоформлені особові рахунки на трикімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 14). Відповідно до розпорядження голови обласної державної адміністрації № 164 від 03.06.2016 вул. [PERSON] перейменовано на вул. Гетьмана Мазепи. Із довідки від 20.05.2024, виданої КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, вбачається, що станом на 31.12.2012 право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 18). На вказану квартиру [ADDRESS] 20.05.2024 виготовлено технічний паспорт на ім`я [PERSON] (а.с. 19-21). Відповідно до відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 28.01.2026 у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: з 30.04.2002 [PERSON] , [INFO] , з 18.08.1987 [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 52). Згідно з актом № 63 від 13.03.2025 затвердженим директором МК ВЖРЕП № 7, в ході перевірки було встановлено, що [PERSON] , [INFO] на момент перевірки не проживає у квартирі [ADDRESS] з 2002 року до дня проведення перевірки, що підтвердили сусіди [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). З повідомлень Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби від 03.07.2025 вбачається, що в період з 08.11.2017 до 30.01.2026 [PERSON] , [INFO] востаннє виїхав за межі України у пункті пропуску «Краківець» 10.01.2020 о 20:47 год (а.с. 42, 43). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що її будинок по сусідству від позивачки. [PERSON] проживає за кордоном, не цікавиться квартирою, а квартирі позивачка проживає одна. Її обоє батьків за кордоном, мати на лікуванні, а батько має іншу сім`ю. У квартирі позивачки вона була і бачила, що там немає речей відповідача. Батько позивачки уже років [ADDRESS] як за кордоном. Норми права застосовані судом Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період - протягом усього періоду проходження військової служби, а якщо під час її проходження вони отримали поранення, інше ушкодження здоров`я та перебувають на лікуванні в закладах охорони здоров`я або потрапили в полон чи визнані безвісно відсутніми - на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у відповідних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України після звільнення з військової служби після закінчення ними лікування в закладах охорони здоров`я, незалежно від строку лікування, повернення з полону, скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи ухвалення судом рішення про оголошення особи померлою; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. 4) виїзду у зв`язку з виконанням обов`язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов`язків; 5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей з інвалідністю, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них; 6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї. У випадках, передбачених пунктами 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Відповідно до законодавства України може бути встановлено й інші умови і випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами на більш тривалий строк. Згідно статті 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до пп. 2 п. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житлом. Аналіз доводів сторін, висновки суду Дослідивши докази, з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про задоволення позову із таких підстав. Аналіз статті 71 ЖК УРСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин для такого непроживання. Наявними у справі доказами, а це актом від 23.03.2025 та показанням свідка доведено, що відповідач не проживає у спірному житлі близько 24 років без поважних причин. Крім того із 2020 року відповідач не приїздив в Україну. Судом не встановлено, що відповідачу чинилися будь-які перешкоди щодо проживання у квартирі [ADDRESS] . За таких встановлених фактичних обставин належить визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . Розподіл судових витрат Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивачки належить стягнути 1211 грн 20 грн судового збору.

Outcome: approved