Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), у якому просить: 1. Визнати недійсним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 665707 (на земельну ділянку площею 0,01 га, що розташована за адресою [ADDRESS] ), виданий 16.04.2002 [PERSON] на підставі рішення 20 сесії 3 скликання Тернопільської міської ради народних депутатів від 28.02.2002 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3433. 2. Визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , яка проведена в Державному земельному кадастрі 23.03.2018 за кадастровим номером 6110100000:04:001:0520 площею 0,01 га за видом цільового призначення «02.05 Для будівництва індивідуальних гаражів». 3. Зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні гаражем [PERSON] шляхом демонтажу встановленої металевої пластини на дверях гаража, надання вільного доступу до приміщення гаража, який знаходиться за адресою [ADDRESS] та не перешкоджати проїзду до нього. В обґрунтування позову зазначено, що позивачу, як члену гаражного кооперативу «Промінь», було надано земельну ділянку для будівництва гаража. У 1997 році було завершено будівництво та прийнято в експлуатацію 45 гаражів по [ADDRESS] , в тому числі належний позивачу гараж № [NUMBER] . На підставі акту про прийняття в експлуатацію, затвердженого 10.12.1997 виконкомом Тернопільської міської ради, 21.05.1998 позивачу видано свідоцтво про право власності на гараж. 15.12.2022 до державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності позивача на будівлю гаража площею 20,6 кв.м. Проте, земельна ділянка з кадастровим номером 6110100000:04:001:0520, на якій розташований гараж позивача, належить відповідачу. Також відповідач є власником гаражів №№ [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , під якими в якості першого поверху будівлі знаходиться гараж позивача.Позивач набув право власності на гараж № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] 10.12.1997 (з дати затвердження рішенням виконкому Тернопільської міськради № 1028 від 10.12.1997 Акту прийняття в експлуатацію гаражів). За відповідачем, зареєстроване право власності на три гаражі № [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] за адресою [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 01.06.1999 за реєстром № 0905851. Гараж №1, який належить позивачу, фактично розміщений під гаражами відповідача № 56,57,58, за адресою [ADDRESS] , на одній земельній ділянці. Надання земельної ділянки з кадастровим номером 6110100000:04:001:0520 за адресою [ADDRESS] (на якій розміщені гараж № [NUMBER] , який належить позивачу, а також на ним гаражі № [NUMBER] , право власності на які зареєстроване за відповідачем) у приватну власність тільки відповідача, а також державна реєстрація у ДЗК такої ділянки тільки за відповідачем, є незаконними і унеможливлюють для позивача реалізацію прав власника нерухомого майна (гаража № [NUMBER] ) на користування земельною ділянкою, на якій розміщений гараж, та оформлення такого права. Гараж позивача станом на час виготовлення технічної документації для підготовки та видачі документів на право приватної власності на землю [PERSON] за адресою [ADDRESS] уже знаходився на спірній земельній ділянці, однак його межі не були нанесені на кадастровий план. Відповідачу безоплатно у приватну власність вирішено передати земельну ділянку площею 100 кв.м. для обслуговування гаражів за адресою [ADDRESS] . Однак, 19.12.2001 було здійснено винесення в натуру зовнішніх меж земельної ділянки площею 300 кв.м. за адресою [ADDRESS] , натомість Акт про винесення в натуру зовнішніх меж земельної ділянки площею 100 кв.м. за цією адресою відсутній. Відповідач створює перешкоди у проїзді до гаражу та самовільно заблокувала двері гаража, встановивши на них металеву пластину. Такі дії відповідача перешкоджають реалізації позивачем його права користування належним йому майном, у зв`язку із чим просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 24.05.2024 до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільську міську раду. Ухвалою суду від 27.06.2024 у справі призначено комплексну судову земельно-технічну експертизу та експертизу з питань землеустрою. Ухвалою суду від 14.08.2025 суд залучив до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] та гаражний кооператив «Промінь». Згідно з письмовими поясненнями третьої особи [PERSON] , який є чоловіком відповідача [PERSON] , [PERSON] є власником гаражу № [NUMBER] , який знаходиться не на тій же земельній ділянці, що й гаражі відповідача, а на земельній ділянці, яка межує із земельною ділянкою відповідача [PERSON] . Під час виготовлення документів на спірну земельну ділянку, власники суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявили. Крім того, гаражі відповідача № [NUMBER] , 57, 58 не знаходяться на території гаражного кооперативу «Промінь». Приміщення, яке хоче узаконити [PERSON] є водомірним вузлом, у якому знаходяться комунікації водопостачання, теплопостачання та водовідведення для гаражів [PERSON] та приміщень Національного банку України. Гаражний кооператив «Промінь» не підключений до вказаних комунікацій та не має до них жодного відношення. [PERSON] , як один із учасників будівництва, розділив стінами комунікації, вибив окремі входи та встановив двері, чим унеможливив подальше обслуговування вказаних комунікацій. Після цього, він виготовив технічний паспорт на гараж № [NUMBER] , тим самим видавши за гараж приміщення водомірного вузла. З цих підстав щодо задоволення позову заперечує. Ухвалою суду від 23.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні 10.03.2026 позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 10.03.2026 у задоволенні позову просив відмовити. Вказує на те, що відповідач є законним власником гаражів № [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] по [ADDRESS] з 1999 року. Позивач не надав доказів незаконності рішення міської ради щодо надання відповідачу спірної земельної ділянки, а також позивач не є ні власником, ні користувачем спірної земельної ділянки. Також, стверджує, що приміщення гаража № [NUMBER] фактично не є гаражем, це водомірний вузол, а Гаражний кооператив «Промінь» не має до нього відношення. Позивач неправомірно розділив водомірний вузол стінами та облаштував окремі входи, отримав технічний паспорт на приміщення гаражу, ввівши в оману працівників БТІ. Твердження позивача, що його гараж розташований під гаражами відповідача та є іншим поверхом однією будівлі не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами даної справи. Відповідач не порушив прав позивача у доступі до гаражу, так як позивачу це приміщення не належить. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні 10.03.2026 щодо задоволення позову заперечив з підстав наданих у письмовому поясненні. Представник третьої особи Тернопільської міської ради в судове засідання 10.03.2026 не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі уповноваженого представника. Представник третьої особи Гаражного кооперативу «Промінь» в судове засідання 10.03.2026 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено до 11.00 год. 19.03.2026. Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини. Щодо гаража позивача. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської Ради народних депутатів №748 від 06.09.1995 «Про прийняття в члени гаражного кооперативу «Промінь» засновників кооперативу» прийнято в члени гаражного кооперативу «Промінь» засновників кооперативу згідно долі, встановленої рішенням міськвиконкому від 21.06.95р. №536, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зобов`язано голову гаражного кооперативу «Промінь» виділити новоприйнятим членам кооперативу земельні ділянки під будівництво типових гаражів і здійснити контроль за дотриманням будівельних норм. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1028 від 10.12.1997 затверджено акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію першої черги гаражного кооперативу «Промінь» за адресою пр. Злуки, 25а загальною кількістю 45 гаражів (№1-30, 32-44, 46, 47) для зберігання приватних автомобілів. 18.05.1998 Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на гараж № [NUMBER] у гаражному кооперативі «Промінь». Власник гаражу [PERSON] . Площа 20,6 кв.м. 21.05.1998 виконком Тернопільської міської Ради народних депутатів, на підставі акту прийняття в експлуатацію, затвердженого рішенням виконкому Тернопільської міської Ради народних депутатів №1028 від 10.12.97, видав свідоцтво на право власності на гараж № [NUMBER] у гаражному кооперативі «Промінь» в м. Тернополі, та посвідчив, що гараж належить [PERSON] на праві приватної власності. Згідно обліку технічної інвентаризації ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» станом на 29.12.2012 власником гаража № [NUMBER] , що знаходиться у гаражному кооперативі «Промінь» у м. Тернополі є [PERSON] . Право власності належить на підставі свідоцтва про право власності виданого управлінням житлово-комунального господарства Тернопільської міської ради 21.05.1998, право власності зареєстровано Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 21.05.1998 за №494 (довідка №1732 видана 15.12.2022 ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації»). 08.12.2022 на замовлення [PERSON] ТзОВ «МБТІ» виготовило технічний паспорт на гараж № [NUMBER] у гаражному кооперативі «Промінь». Площа забудови 21,8 кв.м, кількість поверхів 1, загальна площа приміщень 20,6 кв.м. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №319342796 від 30.12.2022, [PERSON] є власником гаражу № [NUMBER] у гаражному кооперативі «Промінь», загальною площею 20,6 кв.м, дата державної реєстрації права власності 15.12.2022, підстава для державної реєстрації: свідоцтво про право власності видане 21.05.1998 виконавчим комітетом Тернопільської міської ради народних депутатів. Щодо гаражів та землі відповідача. 01.06.1999 Тернопільське обласне управління Національного банку України та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу державного майна, а саме гаражів № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , які знаходяться на [ADDRESS] . Згідно з реєстраційним посвідченням виданим 10.03.2000 Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, гаражі № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] на [ADDRESS] зареєстровані за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу державного майна зареєстрованого Західно-Українською Товарною біржею 01.06.1999 за реєстровим №0905851 і записано в реєстрову книгу за №757. Також, 10.03.2000 Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на гаражі № [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] на [ADDRESS] . Власник гаражів [PERSON] . Площа гаража №56 24,0 кв.м, площа гаража №57 24,0 кв.м, площа гаража № [NUMBER] 24,3 кв.м. Рішенням Тернопільської міської ради від 28.02.2002 [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 100,00 кв.м для обслуговування гаража за адресою [ADDRESS] . Та, в подальшому, 16.04.2002 Тернопільська міська Рада народних депутатів на цю земельну ділянку [PERSON] видала державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №665707. У 2017 році на замовлення [PERSON] ТОВ «СМП Геодезія» виготовило технічну документацію із землеустрою щодо (встановлення) відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва індивідуальних гаражів за адресою [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-9932049152023 від 17.11.2023, земельна ділянка з кадастровим номером 6110100000:04:001:0520 площею 0,01 га, цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів, яка розташована на [ADDRESS] належить [PERSON] . Документ, який є підставою для виникнення права: рішення Тернопільської міської ради від 28.02.2002. Документ, що посвідчує право від 16.04.2002 серії [NUMBER] . Інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки: технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 02.11.2017, ТОВ «СМП Геодезія», [PERSON] , дата державної реєстрації земельної ділянки 23.03.2018. Також судом встановлено, що працівники ТОВ «Регіональний земельно-кадастровий центр «Галицькі землі» на виконання договору із позивачем від 30.08.2023 здійснили виїзд на земельну ділянку гараж № [NUMBER] гаражного кооперативу «Промінь» у [ADDRESS] та провели можливі геодезичні заміри в присутності власника будівлі гаражу [PERSON] . Та за результатами опрацювання матеріалів зйомки дійшли висновку, що сформувати план земельної ділянки 1:500 неможливо, оскільки встановлено, що земельна ділянка під будівлею гаражу сформована і має кадастровий номер 6110100000:04:001:0520 (лист ТОВ «Регіональний земельно-кадастровий центр «Галицькі землі» №06_10/23 від 30.10.2023. До листа додано: топографічний план території масштабу 1: [NUMBER] , викопіювання з чергового плану міста 1:2000). Гаражний кооператив «Промінь» на запит адвоката Жолинського В.М. від 16.01.2023 повідомив, що [PERSON] станом на 17.01.2023 не є членом гаражного кооперативу «Промінь» у м. Тернополі, вул. Злуки, 25а. Гаражі [PERSON] №№ [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] не знаходяться на території гаражного кооперативу «Промінь» у [ADDRESS] . Заїзд у приміщення гаражу № [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , здійснюється з території гаражного кооперативу «Промінь» у м. Тернополі, вул. Злуки, 25а. Заїзд у приміщення гаражів №№ [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , власником яких є [PERSON] , не здійснюється з території гаражного кооперативу «Промінь» у м. Тернополі, вул. Злуки, 25а. Відповідно до листа ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» №36/07-2 від 23.01.2023, 01.06.1999 [PERSON] купила належні Тернопільському обласному управлінню Національного банку гаражі: №56 площею 24,0 кв.м, №57 площею 24,0 кв.м, №58 площею 24,3 кв.м на [ADDRESS] , без підвальних приміщень. Додано поверховий план та експлікацію. 24.02.2024 адвокат Жолинський В.М. в присутності [PERSON] та [PERSON] склав акт огляду входу до гаража № [NUMBER] , який належить [PERSON] в гаражному кооперативі «Промінь» за адресою [ADDRESS] . В ході огляду виявлено: вхідні двері до гаража № [NUMBER] заблоковані шляхом встановлення на поверхні дверей із зовнішньої сторони металевої пластини по усій ширині дверей; відкривання дверей та експлуатацію гаража № [NUMBER] неможливо здійснювати без демонтажу металевої пластини. До акту долучені фото, на яких відображено заблоковані металевим швелером ворота на нижньому поверсі триповерхової будівлі. На виконання ухвали суду від 27.06.2024 про призначення комплексної судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою, експертом Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Олійником В. надано висновок №597/24-22 від 20.03.2025. Висновки експерта такі: 1. Приміщення гаражу № [NUMBER] , що належить [PERSON] згідно з Свідоцтвом про право власності від 21.05.1998, та підтверджується записом від 15.12.2022 за №48889984 про право власності [PERSON] на будівлю гаража площею 20,6 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2677250961040) Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, знаходиться в межах земельної ділянки з кадастровим номером 6110100000:04:001:0520. 2. За результатами дослідження копії Технічної документації із землеустрою щодо (встановлення) відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва індивідуальних гаражів за адресою: [ADDRESS] , землевласник [PERSON] , виготовленої фахівцями ТОВ «СМП Геодезія» стосовно вимог земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування за складом встановлено, що у складі документації відсутня довідка, що містить узагальнену інформацію про землі (територію), однак її відсутність не впливає на результат заходів із землеустрою, так як даною документацією передбачено відновлення меж земельної ділянки, раніше переданої у власність, з метою внесення відомостей про межі такої до бази Державного земельного кадастру. За результатами дослідження копії Технічної документації із землеустрою щодо (встановлення) відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва індивідуальних гаражів за адресою: [ADDRESS] , землевласник [PERSON] , виготовленої фахівцями ТОВ «СМП Геодезія» не відповідностей вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування за змістом та правилами оформлення документації, які впливають на результати заходів, передбачених цією документацією із землеустрою, не виявлено. Дана документація із землеустрою затвердженню не підлягає. Однак, беручи до уваги результати по дослідженню у питанні №1 (Чи розташоване належне [PERSON] приміщення гаражу № [NUMBER] на земельній ділянці за кадастровим номером 6110100000:04:001:0520?), розробником даної документації (Технічної документації із землеустрою щодо (встановлення) відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва індивідуальних гаражів за адресою: [ADDRESS] землевласник [PERSON] , виготовленої фахівцями ТОВ «СМП Геодезія»), так і розробником документації, за результатами якої видано Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №665707 від 16.04.2002, що зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №3433не враховано поверховість будівлі, в якій знаходяться гаражі, оскільки як зазначено в інформаційному листі №36/07-2 від 23.01.2024 на запит від 16.01.2023 ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» повідомило, що 01.06.1999 [PERSON] купила належні Тернопільському обласному управлінню Національного банку гаражі: №56 пл. 24,0 кв.м, №57 пл. 24,0 кв.м, №58 пл.24,3 кв.м на [ADDRESS] , без підвальних приміщень, в яких знаходиться приміщення гаража № [NUMBER] [PERSON] та 2 інших технічних приміщення. Отже, на підставі наявних у справі доказів (зокрема, висновку судового експерта), заяв по суті справи та наданих учасниками справи усних пояснень суд встановив, що на спірній земельній ділянці з кадастровим номером 6110100000:04:001:0520, яка належить відповідачу, знаходиться гараж №1 позивача. Над цим гаражем позивача розташовані гаражі відповідача. Заїзд до гаража позивача здійснюється із території гаражного кооперативу «Промінь». І з точки зору цього заїзду, гараж позивача на першому поверсі, гаражі відповідача на другому поверсі. Заїзд до гаражів відповідача відбувається не з території гаражного кооперативу «Промінь», а з лівого боку (під кутом близько 90 градусів), якщо стояти лицем до гаражу позивача. І з точки зору заїзду до гаражів відповідача, її гаражі знаходяться на першому поверсі, а гараж позивача під землею, тобто підвальне приміщення. Така ситуація виникла, у зв`язку із особливістю місцевого рельєфу (різкий перепад висот), тому заїзди до гаражів сторін здійснюються в різних рівнях. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України). Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Позивач набув право власності на свій гараж 21.05.1998 (свідоцтво про право власності на підставі акту про прийняття в експлуатацію), відповідач набула право власності на свої гаражі 01.06.1999 (договір купівлі-продажу). Отже, враховуючи розташування гаражів позивача та відповідача у просторі один над одним, з 01.06.1999 сторони стали спільними користувачами земельної ділянки, яка знаходиться під гаражем позивача. І ця земельна ділянка, згідно із висновком судової експертизи знаходиться в межах спірної земельної ділянки з кадастровим номером 6110100000:04:001:0520, яка належить виключно відповідачу. Набуття відповідачем спірної земельної ділянки для обслуговування гаража за адресою [ADDRESS] а відбулось в 2002 році (28.02.2002 рішення органу місцевого самоврядування про передачу безоплатно у приватну власність, 16.04.2002 видано державний акт), тому на спірні правовідносини в цій частині поширюється дія Земельного кодексу України, який діє з 01.01.2002. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України (в редакції на 2002 рік) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Частиною 2 цієї ж статті 116 ЗК України передбачено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян (п. а ч. 3 статті 116 ЗК України). Відповідач приватизувала спірну земельну ділянку на підставі п. а ч. 3 статті 116 ЗК України, так як у 1999 році набула право власності на гаражі, які знаходяться на цій земельній ділянці. При цьому, частина 5 статті 116 ЗК України застерігає, що надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Позивач набув право власності на свій гараж у 1998 році, і з цього часу фактично став користувачем земельної ділянки, яка знаходиться під його гаражем. Тобто, раніше, ніж відповідач придбала свої гаражі (у 1999 році), і значно раніше, ніж відповідач приватизувала земельну ділянку, яка, в тому числі, знаходиться під гаражем позивача. Отже, рішення Тернопільської міської ради від 28.02.2002, яким [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 100,00 кв.м для обслуговування гаража за адресою [ADDRESS] , ухвалене з порушенням вимог статті 116 ЗК України, так як передана у власність земельна ділянка мала іншого користувача, і питання вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом, не вирішувалось. Згідно із ч. 1 статті 125 ЗК України (в редакції на 2002 рік), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 статті 126 ЗК України (в редакції на 2002 рік), право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки, рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого відповідачу був виданий державний акт на право власності на спірну земельну ділянку, ухвалене з порушенням закону, порушує права позивача, як законного користувача земельної ділянки, яка знаходиться під належним йому гаражем, виданий 16.04.2002 відповідачу Тернопільською міською радою народних депутатів на земельну ділянку державний серії [NUMBER] слід визнати недійсним та скасувати. Щодо аргументу сторони відповідача про те, що позивач не просить скасувати рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого видано державний акт на спірну земельну ділянку, суд звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 січня 2025 року у справі № 446/478/19 (провадження № 14-90цс23) зазначила, що усталеною є практика Великої Палати Верховного Суду, що визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яке виконано на час звернення з позовом до суду, є неефективним способом захисту прав особи (подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20, пункт 9.67; від 05 липня 2023 року у справі № 912/2797/21, пункт 8.13; від 12 вересня 2023 року у справі № 910/8413/21, пункт 180; від 11 червня 2024 року у справі № 925/1133/18, пункт 143). Рішення Тернопільської міської ради від 28.02.2002, яким [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 100,00 кв.м для обслуговування гаража за адресою [ADDRESS] вичерпало свою дію виконанням, а саме видачею державного акта, а тому визнання цього рішення незаконним не поновить порушене право або законний інтерес позивача. Крім того, рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване. Подібні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 39), від 15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17 (провадження № 12-95гс19, пункт 6.27), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19, пункт 35), від 01 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс19, пункт 52)). Також, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Про це вказано в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року в справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року в справі № 905/1926/16 , від 30 січня 2019 року в справі № 569/17272/15-ц, від 04 червня 2019 року в справі № 916/3156/17. З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про державний земельний кадастр» від 07 липня 2011 року № 3613-VI, яким внесено зміни в ст. 202 ЗК України. Відповідно до ст. 202 ЗК України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом. Судом встановлено, що при виготовленні в 2017 році на замовлення відповідача ТОВ «СМП Геодезія» технічної документації із землеустрою щодо (встановлення) відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва індивідуальних гаражів за адресою [ADDRESS] , також не було враховано того, що земельна ділянка має іншого, крім заявника, землекористувача. Ця обставина, зокрема описана у висновку судової експертизи. Як наслідок, 23.03.2018 у Державному земельному кадастрі здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 6110100000:04:001:0520 площею 0,01 га, цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів, яка розташована на [ADDRESS] , та належить відповідачу. Документ, який є підставою для виникнення права: рішення Тернопільської міської ради від 28.02.2002. Документ, що посвідчує право від 16.04.2002 серії [NUMBER] . Інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки: технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 02.11.2017, ТОВ «СМП Геодезія». Отже, державна реєстрація спірної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі відбулась без врахування того, що у цієї земельної ділянки є інший законний користувач, на підставі рішення органу місцевого самоврядування та державного акту, які ухвалені (видані) з порушенням закону та порушують права та інтереси позивача. Дане порушення державної реєстрації земельної ділянки є похідним від порушення, яке відбулось під час первинної передачі земельної ділянки у власність, однак і воно порушує права та законні інтереси позивача, як користувача земельної ділянки, яка перебуває в межах спірної земельної ділянки відповідача. За таких обставин, суд вважає за необхідне вищевказану державну реєстрацію визнати незаконною та скасувати. Щодо позовної вимоги про усунення перешкод в користуванні належним позивачу майном. В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач створює перешкоди у проїзді до гаражу та самовільно заблокувала двері гаража, встановивши на них металеву пластину. Такі дії відповідача перешкоджають реалізації позивачем його права користування належним йому майном. З наданих сторонами фотографій, а також із пояснень учасників справи суд встановив, що ворота до гаражу позивача заблоковані металевою пластиною, в`їзд до гаражу без демонтажу цієї пластини не можливий. З пояснень представника відповідача, а також третьої особи [PERSON] , який є чоловіком відповідачки, вбачається, що вони й не заперечують встановлення цієї пластини, так як вони це зробили на земельній ділянці, яка належить відповідачці, а також тому, що не вважають заблоковане приміщення гаражем позивача. Судом вище було встановлено, що позивач є законним власником гаража № [NUMBER] у гаражному кооперативі «Промінь» в м. Тернополі. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ч. 2 статті 328 ЦК України). Рішень суду про незаконність набуття права власності позивачем на гараж немає. У даній справі відповідач не звертався до суду із зустрічним позовом. Третя особа [PERSON] самостійних вимог щодо предмета позову не заявляв. Згідно з частинами першою та другою статі 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, порушене право позивача, як власника гаражу, суд зобов`язаний захистити, шляхом зобов`язання відповідача усунути перешкоди у користуванні гаражем позивачу шляхом демонтажу встановленої металевої пластини на воротах гаража, надання вільного доступу до приміщення гаража, який знаходиться за адресою [ADDRESS] та не перешкоджати проїзду до нього. Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23). Так як позов задоволений у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2906,88 грн судового збору, сплачених позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved