Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - АТ «А-Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 10.09.2024 у розмірі 34042,80 грн, з яких: 20887,75 грн заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 11313,79 грн заборгованість за відсотками, 1841,26 грн заборгованість за пенею, також стягнути судові витрати, пов`язані з розглядом справи. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що 10.09.2024 АТ «А-Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір А31ТСТ155101332921, відповідно до умов Договору відповідачу був наданий кредит у розмірі 23100,00 грн строком на 24 місяці (до 09.09.2026) зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 75,00% щорічно. Позивач вказав, що виконав свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, оскільки надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами. Однак відповідач належним чином покладені на нього зобов`язання не виконав, порушив умови Договору і має прострочену заборгованість, яка станом на 12.11.2025 складає 34042,80 грн, з яких: заборгованість за кредитом 20887,75 грн; заборгованість за відсотками 11313,79 грн, 1841,26 - пеня, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Ухвалою суду від 12.01.2026 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за вказаним позовом, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 12.02.2026, яке надалі було відкладено на 23.03.2026 у зв`язку з надходженням клопотання відповідача. Представник позивача АТ «А-Банк» в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві вказував про розгляд справи у його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позов чи клопотань щодо розгляду справи не подав, про поважність причин неможливості прибуття його в судове засідання суд не повідомив. Тому суд у відповідності до статті 280 ЦПК України, вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного вирішення справи не заперечує позивач. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Суд встановив, що 23.11.2020 [PERSON] з метою отримання банківських послуг від АТ «А-Банк» підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ "А-Банк". Надалі, 10.09.2024 між сторонами підписані Заява про надання послуги "Швидка готівка" № А31ТСТ155101332921 та Паспорт споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка», таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, у яких сторони узгодили спосіб та строк кредитування, мету отримання кредиту, розміри процентної ставки, реальної річної процентної ставки та орієнтовну загальну вартість кредиту. Так, передбачено, що вид кредиту кредит на споживчі потреби; тип кредиту строковий; сума кредиту 23100,00 грн; строк кредиту 24 місяців (з 10.09.2024 по 10.09.2026); процента ставка (фіксована) 75 % на рік; денна процентна ставка становить 0,13%; загальна вартість кредиту 45519,93 грн.; за порушення зобов`язань із погашення заборгованості пеня становить 0,7% (не менше 1 грн) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки. Вказані заява та паспорт були підписані електронним підписом. Отже, між сторонами була досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору. Так, з меморіального ордеру №TR.39488779.44157.5426, виданого АТ «А-Банк» слідує, що відповідачу видано 23100,00 грн згідно кредитного договору №А31ТСТ155101332921 від 10.09.2024. Із розрахунку заборгованості станом на 12.11.2025 та із виписки по кредиту слідує, що відповідач користувався коштами згідно договору кредиту №А31ТСТ155101332921 від 10.09.2024, та періодично сплачував певні суми для погашення кредиту, однак свої зобов`язання повністю не виконав, внаслідок чого заборгованість [PERSON] за кредитним договором №А31ТСТ155101332921 від 10.09.2024, укладеним між АТ «А-Банк» та клієнтом [PERSON] нарахована в межах строку кредитування та станом на 12.11.2025 становить 34042,80 грн, з яких: 20887,75 грн заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 11313,79 грн заборгованість за відсотками, 1841,26 грн заборгованість за пенею. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного. Частини перша, друга статті 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга статті 11 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частина перша статті 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з укладенням та виконанням кредитного договору та регулюються главою 71 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Враховуючи положення частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку про належне ознайомлення відповідача з умовами укладеного кредитного договору, шляхом підписання паспорту споживчого кредиту та заяви електронним підписом. Позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором, оскільки надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах суми встановленого кредиту. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом частини першої статті 526, частини першої статті 527, частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). При цьому відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частини перша, п`ята статті 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з частиною першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що унаслідок порушення відповідачем узятих на себе зобов`язань виникла прострочена заборгованість, яка станом на 12.11.2025 складає 34042,80 грн, з яких: 20887,75 грн заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 11313,79 грн заборгованість за відсотками, 1841,26 грн заборгованість за пенею. З наданих суду доказів слідує, що відповідачу був наданий кредит, відповідач використовував надані йому кредитні кошти та частково сплачував заборгованість за договором. Разом з тим, з розрахунку заборгованості за кредитом слідує, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за договором, унаслідок чого виникла заборгованість. Ураховуючи, що відповідач не з`явився у судове засідання та докази на спростування доводів позивача не надав, суд вважає доведеним факт невиконання [PERSON] умов договору №А31ТСТ155101332921 від 10.09.2024 та наявність заборгованості за даним договором. Разом з тим, щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею в розмірі 1841,26 грн, слід зазначити таке. Відповідно до вимог пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, враховуючи, що позивачем здійснено нарахування пені в період дії воєнного стану, вказана сума в силу вимог пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України підлягає списанню позивачем, а тому відсутні підстави для стягнення пені з відповідача. Відтак суд встановив порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення зі [PERSON] на користь АТ «А-Банк» заборгованості за кредитним договором №А31ТСТ155101332921 від 10.09.2024 станом на 12.11.2025 у доведеному розмірі 32201,54 грн. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи принцип пропорційності розподілу судових витрат та з огляду на часткове задоволення судом заявленого позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2291,35 грн (ціна позову 34042,80 грн, що становить 100%, з яких задоволено вимог на суму 32201,54 грн, що становить 94,59 %).

Outcome: partial