Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

У травні 2024 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначило, що 06.09.2019 між відповідачем та Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» був укладений Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту №014/0480/82/0154374, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти умовами передбачених Кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 06.09.2025 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 39,9 %. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Кредитного договору. Проте, відповідач неналежним чином виконав свої обов`язки, внаслідок чого утворилася заборгованість. 30.11.2021 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-47, відповідно до умов якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у т.ч. за Договором № 014/0480/82/0154374 від 06.09.2019 р., що укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем. Загальний розмір, що підлягає стягненню станом 10.05.2024 року відповідно до розрахунку заборгованості, становить 62720,31 грн, з яких: Заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 26688,91 грн; Заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 21852,35 грн; Заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 14179,05 грн. З метою захисту майнових прав ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з цим позовом та просило суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 014/0480/82/0154374 від 06.09.2019 у розмірі 62720,31 грн, з яких: Заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 26688,91 грн; Заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 21852,35 грн; Заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 14179,05 грн. Крім того, позивачем понесено судові витрати, які складаються зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17000,00 грн, які позивач просив стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 19 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін про судове засідання. Встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення їй цієї ухвали, протягом якого вона має право подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних доказів відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку. Позивачем до позовної заяви додано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому останній просив справу розглядати без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про судове засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 1 ст. 280 ЦПК України). У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи викладене, оскільки відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, тому суд, зі згоди позивача, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.09.2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідача шляхом підписання Заяви-договору про відкриття поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014/0480/82/0154374 між АТ «Райффайзен Банк» та укладено кредитний договір на наступних умовах. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору Банк відкриває Поточний рахунок «Для виплат» (далі Поточний рахунок) № [NUMBER] в гривні на ім`я клієнта та здійснює його розрахунково-касове обслуговування у відповідності до Правил та Тарифів Банку на ведення та обслуговування Поточних рахунків фізичних осіб. Пунктом 1.2. Кредитного договору визначено, що на умовах цієї Заяви-Договору, з Дати надання Кредиту Банк зобов`язаний надати Клієнту Кредит в сумі 28061,22 гривень (далі Сума Кредиту), а Клієнт зобов`язаний повернути Банку Кредит та сплатити проценти за його користування (далі - Проценти). Відповідно до п. 1.2.1 1.2.4 Кредитного договору, кредит надається з метою: придбання Клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою незалежної професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника в розмірі 3508,21 гривень; оплати Клієнтом страхового платежу в розмірі 2761,22 гривень на користь ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя». Строк кредиту 72 місяців з 06.09.2019. Процентна ставка за період з 06.09.2019 до 06.10.2019 становить 19,95 % річних, з 07.10.2019 процентна ставка застосовується на рівні 39,9% річних без укладання додаткової заяви до цієї Заяви-Договору. Дата сплати Щомісячного ануїтетного платежу 06 числа кожного календарного місяця згідно з Графіком. Згідно з Додатком 1 до Заяви-договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014/0480/82/0154374 від 06.09.2019 року визначено графік платежів за кредитним договором. Крім того, відповідачем 06.09.2019 був підписаний паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «кредит готівкою» з аналогічними умовами кредитування. З виписки по рахунку в АТ «Райффайзен Банк», який є правонаступником АТ «Райффайзен Банк Аваль», вбачається, що банк взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав та 06.09.2019 року зарахував на рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 28061,22 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості від 30 листопада 2021 року за кредитним договором № 014/0480/82/0154374 від 06.09.2019 року, відповідач, починаючи з 11 грудня 2020 року, взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом у строк та спосіб, визначені кредитним договором, виконує неналежним чином, у зв`язку з чим станом на 30 листопада 2021 року у нього перед банком виникла заборгованість у розмірі 66323,01 грн, яка складається із: - заборгованості за кредитом у розмірі 26688,91 грн, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 2646,64 грн.; - заборгованості за відсотками у розмірі 12007,30 грн, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 11307,10 грн. 30 листопада 2021 року між АТ «Райффайзен Банк» (Первісний кредитор) та ТОВ «Вердикт Капітал» (Новий кредитор) укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-47. Відповідно до п. 2.1. 2.3. Договору № 114/2-47 на умовах, встановлених цим Договором та відповідно до ст. 512-519 Цивільного кодексу України, Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредиторові за плату, а Новий кредитор приймає належні Первісному кредитору Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників (Портфель Заборгованості). Перелік Кредитних договорів, Боржників, розрахунок сум заборгованості Боржника на дату підписання Договору зазначені в Додатку 1 до Договору (Попередній реєстр боржників), що є його невід`ємною частиною. Відступлення Новому кредитору зазначених в Попередньому реєстрі боржників (Додаток № 1 до Договору) Прав вимоги відбувається за умови виконання Новим кредитором п. 3.2. Договору, та з моменту підписання Сторонами Реєстру(ів) Боржників, складених за формою, наведеною в Додатку №2 до Договору. Сторони погодили, що Реєстр(и) Боржників підписується (ються) Сторонами не пізніше 15 робочих днів з дати підписання Договору та Попереднього реєстру боржників. Внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, Новий кредитор заміняє Первісного кредитора у Кредитних договорах, що входять до Портфеля Заборгованості і відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог Первісного кредитора, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за Кредитними договорами. Права Вимоги переходять до Нового кредитора в повному обсязі, безвідзивно та без можливістю зворотнього відступлення. Остаточний розмір прав вимоги, що відступається згідно умов даного договору, визначається на дату відступлення прав вимоги та зазначається в Реєстрі боржників. 30 листопада 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» здійснило на рахунок АТ «Райффайзен Банк» оплату за договором №114/2-47 від 30 листопада 2021 року. Згідно з Реєстром боржників до Договору відступлення права вимоги № 114/2-47 від 30 листопада 2021 року за порядковим номером «1225» до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за Кредитним договором №014/0480/82/0154374 від 06.09.2019 року у розмірі 38696,21 грн, з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 26688,91 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 12007,30 грн. Відповідно до Розрахунку заборгованості станом на 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» нарахувало відповідачу відсотки за кредитним договором за період з 30.11.2021 до 09.01.2023 у розмірі 11845,05 грн. 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» (Первісний кредитор) та ТОВ «Коллект Центр» (Новий кредитор) укладено Договір відступлення (купівлю-продаж) права вимоги № 10-01/2023. Відповідно до п. 2.1. Договору № 10-01/2023 за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, надалі за текстом Боржники, зазначених у Додатках №№1 та № 3 до цього Договору (надалі також Ресстр Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом «Основні договори», надалі за текстом Права вимоги. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором. Згідно з п. 5.2 Договору права вимоги вважаються відступленими (переданими) Первісним кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Ресстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток № 4). 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» підписали Акт приймання-передачі Ресстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток № 4) в друкованому вигляді. Згідно з Реєстром боржників до Договору відступлення (купівлю-продаж) права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року за порядковим номером «23425» до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за Кредитним договором №014/0480/82/0154374 від 06.09.2019 року у розмірі 48541,26 грн, з яких: сума заборгованості за основним зобов`язанням - 26688,91 грн; заборгованість за нарахованими процентами 21852,35 грн. Відповідно до Розрахунку заборгованості станом на 10 травня 2024 року ТОВ «Коллект Центр» нарахувало відповідачу відсотки за кредитним договором за період з 10.01.2023 до 09.05.2024 у розмірі 14179,05 грн. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1-2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України). Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України шляхом надання належних та допустимих доказів доведено підставу виникнення спірних правовідносин (укладення кредитного договору від 06.09.2019), належне виконання своїх зобов`язань Банком (надання кредитних коштів відповідачу у визначеному в договорі розмірі та у визначений сторонами строк), порушення виконання зобов`язання відповідачем (виконання умов договору з порушенням умов кредитного договору щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом), внаслідок чого станом на 10.05.2024 року у відповідача утворилася заборгованість за Кредитним договором № 014/0480/82/0154374 у розмірі 62720,31 грн, з яких: Заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 26688,91 грн; Заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 21852,35 грн; Заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 14179,05 грн. Водночас, відповідачем всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, належними та допустимими доказами не спростовано зазначені обставини, не надано доказів розірвання або визнання недійсним кредитного договору, не спростовано розмір заборгованості за кредитними договорами, не надано доказів виконання своїх зобов`язань за кредитними договорами відповідно до умов договору. Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконав не належним чином, доказів на спростування розміру заборгованості не надав, тому суд вважає обґрунтованим розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № 014/0480/82/0154374 від 06.09.2019 року у розмірі 62720,31 грн. Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України). Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, на підставі Договору відступлення права вимоги № 114/2-47 від 30 листопада 2021 року та Договору відступлення (купівлю-продаж) права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року які на час розгляду справи не розірвані та не визнані судом недійсними, що відповідно до ст. 204 ЦК України свідчить про їх правомірність та обов`язковість до виконання, від АТ «Райффайзен Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 014/0480/82/0154374 від 06.09.2019 у розмірі 62720,31 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. В матеріалах справи відсутні докази вручення відповідачу повідомлень про заміну сторони (кредитора) у спірному зобов`язанні. Однак, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів сплати відповідачем заборгованості за договором первісному кредитору чи новому кредитору, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором на користь позивача. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3028 грн. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17000,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. До інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду даної справи ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» надавалась професійна правнича допомога. Так, 02.01.2023 року між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» в особі керуючого партнера Бурдюг Тетяни Вікторівни укладено Договір про надання правової допомоги №02-01/2023, відповідно до п. 1.1. якого 1.1. клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Згідно з п.4.1-4.3. Договору вартість Послуг узгоджується сторонами у заявці на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до цього Договору (форма заявки визначена у Додатку №1 до Договору). клієнт зобов`язується оплатити надані адвокатським об`єднанням послуга після надання адвокатським об`єднанням клієнту відповідного рахунку для оплати. Факт надання Послуг за Договором підтверджується Актом про надання юридичної допомоги (форма акту про надання юридичної допомоги визначена Додатком №2 до Договору), який готується адвокатським об`єднанням та надсилається Клієнту для підписання не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому була надана юридична допомога. Відповідно до Заявки на надання юридичної допомоги № 135 від 26.04.2024 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» погодили надання наступних правових (юридичних) послуг АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ КЛІЄНТУ по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ): 1.2 Надання усної консультації тривалістю 2 години вартістю 4000,00 грн; 3.13: підготовка пропозиції година 1000 грн, 3.1. Складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду тривалістю 4 години вартістю 12000 грн. Згідно з Актом № 3 про надання юридичної допомоги від 03.04.2024 року АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» надало ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наступні послуги професійної правничої допомоги: 1.2 Надання усної консультації тривалістю 2 години вартістю 4000,00 грн; 3.13: підготовка пропозиції година 1000 грн, 3.1. Складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду тривалістю 4 години вартістю 12000 грн. Згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві позивач одночасно зазначив, що попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу (правову) допомогу складає 17000 грн, та просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17000 грн. Також позивачем до позовної заяви додано докази щодо розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17000,00 грн, а саме Договір про надання правової допомоги №02-01/2023; Заявку на надання юридичної допомоги № 135 ; Акт №3 про надання юридичної допомоги. Таким чином позивачем виконано вимоги ч. 1 ст. 134, ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI передбачено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду у від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19), зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Окрім того, при визначенні суми відшкодування виходить з критерію реальності та необхідності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту. Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 (провадження № К/9901/27657/20). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved