Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №94587545000 в розмірі 88479,53 грн. та судовий збір у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12.07.2018 року між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №94587545000. 26.06.2024 між АТ «Укрсиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №275, відповідно до умов якого АТ «Укрсиббанк» відступає Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні їй права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача в сумі 88479,53 грн., з яких: 42790,63 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 45688,9грн.- сума заборгованості за відсотками. Оскільки, станом на день пред`явлення позову до суду відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань згідно з кредитним договором №94587545000 від 12.07.2018 року, позивач просить суд стягнути з [PERSON] кредитну заборгованість в розмірі 88479,53 грн. Ухвалою від 30.01.2025 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою від 03.02.2026 року скасовано заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30.05.2025 та призначено справу до розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача А.Жовта в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. При розгляді заяви про скасування заочного рішення просила врахувати, що позов не доведено належними та допустимими доказами, а тому просила відмовити у його задоволенні. В заяві про скасування заочного рішення представник відповідачки З.Зачепіло вказала, що позов не підлягає задоволенню. Так, відповідно до Договору-Анкети ліміт кредитування складає 10000 грн, а орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 11535 грн, тому позивач необґрунтовано просить стягнути тіло кредиту у розмірі 42790,63 грн. Розрахунок заборгованості не є первинним документом і не може бути покладеним в основу рішення у справі. У відповідності до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12.07.2018 року між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено Договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування №94587545000, який власноруч підписано відповідачем. За умовами договору банк відкриває клієнту та обслуговує на умовах Тарифного плану Револьверну кредитну картку «Шоппінг НПК (55G)» картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті, ліміт кредитування встановлюється в розмірі 10 000 грн. Строк користування кредитом з 12.07.2018 року по 10.08.2020 року, процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки, річних 55,00 %; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, річних 55,00 %, процентна ставка протягом пільгового періоду -0,00001%, реальна процентна ставка 38,6%. 26.06.2024 між Акціонерним Товариством «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 274, відповідно до умов якого Акціонерне Товариство «Укрсиббанк» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Акціонерному Товариству «Укрсиббанк» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, а саме до боржника [PERSON] . Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу № 274 від 26.06.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачка в сумі 88479,53 грн., з яких: 42790,63 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 45688,9 грн.- сума заборгованості за відсотками. Згідно з Розрахунком заборгованості за Кредитним договором № 94587545000 від 12.07.2018 року відповідачка має заборгованість за вказаним кредитним договором за період з 26.06.2024р по 30.11.2024р у розмірі 88479,53 грн, з яких: 42790,63 грн - заборгованість за основним боргом, 45688,90 грн - заборгованість за відсотками. При цьому за вказаним Розрахунком у відповідних рядках, що стосуються загальної суми заборгованості, заборгованості за основним боргом та заборгованості за відсотками в кінці кожного місяця, останній рядок - 30.11.2024 року зазначені ті самі суми (відповідно 88479,53 грн, 42790,63 грн, 45688,90 грн). Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з положеннями ст.1050 ЦК України: - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу (частина 1); - якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2). За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.1049 ЦК України: позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у таких самих кількості, роду та якості) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом 30 днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч.1); позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина 3). За положеннями ст.1054 ЦК України: - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1); - до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 2); - особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина 3). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з пунктами 1 і 2 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), правонаступництва. За змістом ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За положеннями ст.516 ЦК України: --- заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1); --- якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (частина 2). Відповідно до ст.517 ЦК України ("Докази прав нового кредитора у зобов`язанні"): --- первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина 1); --- боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (частина 2). Згідно зі ст.518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора: або на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора; або на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором; або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, у справі, що розглядається за договором факторингу № 275 від 26.06.2024 року, укладеним між Акціонерним Товариством "УкрСиббанк" та позивачем ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", Акціонерне Товариство "УкрСиббанк" передало (відступило) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв належні Акціонерному Товариству "УкрСиббанк" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, у тому числі до боржника [PERSON] . Наявна копія Акту прийому-передачі Реєстру прав вимоги до Договору факторингу №275 від 26.06.2024. Однак, позивачем не доведено належними доказами наявність та розмір заборгованості відповідачки [PERSON] як перед АТ "УкрСиббанк" станом на 26.06.2024 року, так і перед новим кредитором ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за вказаним кредитним договором. Суд вважає, що надання лише Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу №275 від 26.06.2024 року та Розрахунку заборгованості за кредитним договором, які складені позивачем ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", за яким відповідачка має заборгованість за вказаним кредитним договором за період з 26.06.2024р по 30.11.2024р в розмірі 88479,53 грн, без надання повного пакету документів унеможливлює встановлення наявності та розміру заборгованості відповідачки перед первісним кредитором АТ "УкрСиббанк" станом на 26.06.2024 року - дату укладення договору факторингу. Такими доказами, на думку суду, могли б бути банківська виписка з рахунку позичальника та Розрахунок заборгованості, складений первісним кредитором АТ "УкрСиббанк". Однак, жодного з вказаних доказів позивач не надав. Суд враховує, що Виписка з рахунку має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012р №578/5, згідно якого до таких первинних документів віднесені, зокрема виписки банків, корінці квитанцій і касових чекових книжок, повідомлення банків, касові й банківські документи. Заперечуючи проти позову, відповідачка вказує, що ТОВ "ФК ЄАПБ" не надало суду належних доказів на підтвердження передачі йому первісним кредитором первинних документів, які підтверджують виникнення та існування боргу. При цьому не має жодного правового значення те, що позивачем (якому первісний кредитор відступив право вимоги) надано Витяг з реєстру прав вимоги до Договору факторингу №275 від 26.06.2024 року (в якому зазначено про перехід до нового кредитора ТОВ "ФК ЄАПБ" права вимоги до відповідача на суму 88479,53 грн), а також Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 94587545000 від 12.07.2018 року за період з 26.06.2024р по 30.11.2024р, складеного ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів". Адже вказані документи носять похідний характер й не є належними доказами на підтвердження наявності та розміру заборгованості відповідачки за вказаним кредитним договором. Первісно має значення факт доведення наявності та розміру заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором перед первісним кредитором АТ "УкрСиббанк" станом на 26.06.2024 року - дату укладення договору факторингу, на підтвердження чого, як зазначено, позивач не надав не лише банківську виписку з рахунку позичальника, але навіть звичайний Розрахунок заборгованості на кредитним договором, який містив би детальний розпис нарахованої заборгованості, як поточної так і простроченої, відповідно до графіку погашення кредиту, з вказівкою на щомісячні платежі, дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом та дати здійснення платежів позичальником. Згідно правового висновку Верховного Суду, висловленого у постанові від 08.07.2020 року у справі № 464/4985/15-ц, "твердження заявника про те, що позивач не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними, оскільки в матеріалах справи, серед інших письмових доказів, наявний розширений розрахунок заборгованості станом на 07 квітня 2015 року, який містить детальний розпис нарахованої заборгованості, як поточної так і простроченої, відповідно до графіку погашення кредиту, з вказівкою на щомісячні платежі, дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом та дати здійснення платежів позичальником. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, особа не надала". У постанові від 09.08.2023 року у справі справа № 266/4900/21 Верховний Суд зазначив, що "по своїй суті розрахунок заборгованості не є доказом (зокрема письмовим) у розумінні статей 76, 95 ЦПК України, а є результатом вчинення арифметичних дій стороною, тоді як саме виписки за рахунками позичальника можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, тобто слугувати підтвердженням правильності проведених стороною в такому розрахунку арифметичних дій". Враховуючи недоведення наявності та розміру заборгованості відповідачки за вказаним кредитним договором перед первісним кредитором АТ "УкрСиббанк", суд вважає, що, в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed