Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування позову зазначено, що 07.02.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 42753492, місцезнаходження: Україна, 02081, місто Київ, вулиця Дніпровська набережна, будинок 25, приміщення 318) (надалі - ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», Первісний кредитор) та [PERSON] (дата народження [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) (надалі - Відповідач) укладено Договір № 4366790 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (надалі - Договір). На умовах, встановлених Договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: Відповідно до п. 1.2. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 2900 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 15.12.1900 днів: з 07.02.2024 року по 22.01.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів. На пільговий строк 25 днів з позичальником погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 2,5 відсотків у день, протее позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього у як результат застосовано повну ставку кредитування у розмірі 2,5 % у день. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 2900 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану Банком АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» (детальна інформація викладена в розділі 4. «Щодо зарахування грошових коштів на платіжну карту Відповідача»). Враховуючи невиконання Відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Первісним кредитором, 23.09.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 23/09/2024 за плату відступило, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло право грошової вимоги до Відповідача. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, шляхом повідомлення в особистому кабінеті Боржника, та/або відправлення текстового повідомлення (sms - повідомлення) на зазначену в анкеті Боржника електронну адресу та/або телефонний номер. Отже, до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до Відповідача за договором. Всупереч умовам Договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після укладання Договору факторингу та переходу права вимоги до Позивача, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», ані на рахунки первісного кредитора. Фактично таким чином, відповідач має заборгованість перед Позивачем за Договором № 4366790 від 07.02.2024 року загальною сумою 28275,00 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту - 2900,00 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 16675,00 грн. 2900 грн * 2,5 % = 72,5 грн* 120 календарних дні = 8700 грн. відсотки нараховані ТОВ 'УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ' Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 16 грудня 2025 року відкрито провадження, визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін та запропоновано відповідачеві, зокрема, в 15-денний строк подати відзив на позов. 04 березня 2026 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якій вказав, що порушенно норм про нарахування відсотків: Позивач нараховує договірні відсотки за весь період (2 або більше років). Однак, згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду (справа № 444/9519/12), право кредитора нараховувати відсотки припиняється після закінчення строку дії договору (тобто після 30 днів кредитування). Нарахування відсотків поза цим строком є незаконним. Заборона штрафів під час воєнного стану: Значну частину суми (40 697.40 грн) складають штрафи та пеня. Згідно з п. 6-1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану споживач звільняється від відповідальності за прострочення. Будь-які штрафи, нараховані після 24.02.2022, мають бути списані повністю. Неспівмірність вимог: Вимога стягнути суму, яка у 13 разів перевищує тіло кредиту (2 900 грн), суперечить принципам справедливості та розумності (ст. 3 ЦК України). Така сума має ознаки незаконного збагачення, а не компенсації збитків. Об`єктивні обставини: Внаслідок воєнних дій я втратив телефон з esim (номер телефону) та змушений був виїхати за кордон, що позбавило його зв"язку з кредитором та можливості вчасно врегулювати питання заборгованості в досудовому порядку з посиланням на відповідні нормативні акти та документи, що обґрунтовують невизнання вимог позивача. Заперечення відповідача: Щодо незаконності штрафів: На підставі п. 6-1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення, споживач звільняється від відповідальності за прострочення (нарахування штрафу, пені та інших платежів). Таким чином, вимога Позивача про стягнення будь-яких штрафних санкцій є протиправною. Щодо обмеження відсотків: Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12, право кредитора нараховувати передбачені договором відсотки припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Оскільки строк мого договору становив 30 днів, нарахування відсотків протягом наступних 2 років є незаконним. Щодо неспівмірності: Сума у 40 697.40грн при тілі кредиту 2 900 грн порушує принципи справедливості, добросовісності та розумності (ст. 3 ЦК України). Така сума є каральною санкцією, що заборонено практикою ЄСПЛ та Верховного Суду України. [PERSON] визнає позовні вимоги частково, а саме в межах суми 4 600 грн (чотири тисячі шістсот гривень 00 коп.). Вказана сума складається з фактичного тіла кредиту (2 900 грн) та нарахованих відсотків виключно за період дії договору (перші 30 днів). Вважає таку суму справедливою та обґрунтованою, оскільки нарахування решти 36097.40грн (що становлять пеню, штрафи та відсотки за 2 роки) суперечить п. 6-1 Прикінцевих положень ЦК України про воєнний стан та правовій позиції Верховного Суду у справі № 444/9519/12.У задоволенні позову в частині, що перевищує 4 600 грн, просить відмовити повністю». Позивач у судове засідання не з"явився подав до суду заяву в якій просить справу розглядати без їх участі ,позов підтримують повністю . Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, та вказав , що позов визнає частково у розмірі 4600 грн. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, судом встановлено таке. Судом встановлено, що 07.02.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 42753492, місцезнаходження: Україна, 02081, місто Київ, вулиця Дніпровська набережна, будинок 25, приміщення 318) (надалі - ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», Первісний кредитор) та [PERSON] (дата народження [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) (надалі - Відповідач) укладено Договір № 4366790 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (надалі - Договір). На умовах, встановлених Договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: Відповідно до п. 1.2. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 2900 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 15.12.1900 днів: з 07.02.2024 року по 22.01.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів. На пільговий строк 25 днів з позичальником погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 2,5 відсотків у день, протее позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього у як результат застосовано повну ставку кредитування у розмірі 2,5 % у день. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 2900 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану Банком АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» (детальна інформація викладена в розділі 4. «Щодо зарахування грошових коштів на платіжну карту Відповідача»). Враховуючи невиконання Відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Первісним кредитором, 23.09.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 23/09/2024 за плату відступило, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло право грошової вимоги до Відповідача. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, шляхом повідомлення в особистому кабінеті Боржника, та/або відправлення текстового повідомлення (sms - повідомлення) на зазначену в анкеті Боржника електронну адресу та/або телефонний номер. Отже, до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до Відповідача за договором. Всупереч умовам Договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після укладання Договору факторингу та переходу права вимоги до Позивача, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», ані на рахунки первісного кредитора. Фактично таким чином, відповідач має заборгованість перед Позивачем за Договором № 4366790 від 07.02.2024 року загальною сумою 28275,00 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту - 2900,00 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 16675,00 грн. 2900 грн * 2,5 % = 72,5 грн* 120 календарних дні = 8700 грн. відсотки нараховані ТОВ 'УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ'. Однак, порушенно норми про нарахування відсотків: Позивач нараховує договірні відсотки за весь період (2 або більше років). Однак, згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду (справа № 444/9519/12), право кредитора нараховувати відсотки припиняється після закінчення строку дії договору (тобто після 30 днів кредитування). Нарахування відсотків поза цим строком є незаконним. Заборона штрафів під час воєнного стану: Значну частину суми (40 697.40 грн) складають штрафи та пеня. Згідно з п. 6-1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану споживач звільняється від відповідальності за прострочення. Будь-які штрафи, нараховані після 24.02.2022, мають бути списані повністю. Неспівмірність вимог: Вимога стягнути суму, яка у 13 разів перевищує тіло кредиту (2 900 грн), суперечить принципам справедливості та розумності (ст. 3 ЦК України). Така сума має ознаки незаконного збагачення, а не компенсації збитків. Об`єктивні обставини: Внаслідок воєнних дій я втратив телефон з esim (номер телефону) та змушений був виїхати за кордон, що позбавило його зв"язку з кредитором та можливості вчасно врегулювати питання заборгованості в досудовому порядку з посиланням на відповідні нормативні акти та документи, що обґрунтовують невизнання вимог позивача. Щодо незаконності штрафів: На підставі п. 6-1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення, споживач звільняється від відповідальності за прострочення (нарахування штрафу, пені та інших платежів). Таким чином, вимога Позивача про стягнення будь-яких штрафних санкцій є протиправною. Щодо обмеження відсотків: Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12, право кредитора нараховувати передбачені договором відсотки припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Оскільки строк договору становив 30 днів, нарахування відсотків протягом наступних 2 років є незаконним. Щодо неспівмірності: Сума у 40 697.40грн при тілі кредиту 2 900 грн порушує принципи справедливості, добросовісності та розумності (ст. 3 ЦК України). Така сума є каральною санкцією, що заборонено практикою ЄСПЛ та Верховного Суду України За правилами ст. ст.12,81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є: умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року № 127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеном у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Згідно ч. 1 ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 52 5ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України,зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України,боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 1079 ЦК України,сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Частиною 1 ст.1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як вбачається зі ст. 512 ЦК України,кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦК України,до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України,заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Щодо витрат на професійну правничу допомогу позивача у сумі 10000 грн., суд зазначає наступне. За приписами ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). На підставі п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно ч. 1ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Нормою ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У матеріалах справи наявна копія договору про надання правової(правничої) допомоги № 366790 акт прийому передачі виконаних робітадвокат. № 4366790 детальний опис виконаних робіт адвокат № 4366790 заявка на виконання доручення до адвокатського договору. Дослідивши заяву щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, застосовуючи зазначені вище критерії розумності розміру заявлених до відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, їх необхідності та співмірності зі складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, враховуючи характер спірних правовідносин у справі, суд дійшов до висновку про те, що заява про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме в межах суми 4 600 грн (чотири тисячі шістсот гривень 00 коп.). Вказана сума складається з фактичного тіла кредиту (2 900 грн) та нарахованих відсотків виключно за період дії договору (перші 30 днів). Суд вважає таку суму справедливою та обґрунтованою, оскільки нарахування решти 36097.40грн (що становлять пеню, штрафи та відсотки за 2 роки) суперечить п. 6-1 Прикінцевих положень ЦК України про воєнний стан та правовій позиції Верховного Суду у справі № 444/9519/12. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved