Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» через систему "Електронний суд" звернулось до Немирівського районного суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого просило стягнути із відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 09.11.2018-100005023 від 09.11.2018 в розмірі 8 900,00 грн. Мотивуючи позов тим, що між ТОВ "Споживчий Центр", правонаступником якого є ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» та [PERSON] 09.11.2018 укладено кредитний договір № 09.11.2018-100005023 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного Договору. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 5 000,00 грн, що підтверджується додатково довідкою субконто (виписка) на наступних умовах: строк, на який надається кредит 14 календарних днів з дати отримання; період користування кредитом сума кредиту 5 000,00 грн та проценти 1 400,00 грн сплачуються до 22.11.2018 включно; процентна ставка - фіксована незмінювана процентна ставка у розмірі 28% в процентному значенні. Між ТОВ "Споживчий Центр" та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» укладено Договір факторингу № 281122-5 від 28.11.2022 На виконання умов зазначеного договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 09.11.2018- 100005023 від 09.11.2018 на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється [PERSON] . Представник відповідача адвокат Олійник О.Л. надав відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що у договорі відсутні певні реквізити, позивач не надав доказу перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача та отримання відповідачем кредитних коштів. Щодо стягнення відсотків заперечив. Крім того, представник відповідача подав заяву про застосування стоків позовної давності, зауважив, що кредит надавався 09.11.2018 на строк 14 календарних днів, цей строк закінчився 24.11.2018, отже, позов пред`явлений із порушенням строку позовної давності. 04.12.2026 до суду надійшла відповідь на відзив. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 29.09.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, згідно поданого разом з позовною заявою клопотання, розгляд справи просив проводити у його відсутність, поданий позов підтримав у повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Представник відповідача в судовому засіданні не з`явився надав суду заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність відповідача, проти задоволення позову заперечував. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явились в судове засідання. З матеріалів справи вбачається, що 09.11.2018 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 09.11.2018-100005023 шляхом прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), яка розміщена на сайті кредитора та підписанням заявки після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та схвалення їх кредитором, а також підписанням відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), які сформовані на сайті кредитора та підписані позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в sms-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. Також встановлено, що позичальник 09.11.2018 о 22:34:18 год за допомогою одноразового ідентифікатора 3317 підписала заявку до кредитного договору №09.11.2018-100005023, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомилась та підписанням цієї заявки підтвердила однозначне та безумовне прийняття (акцепт) пропозиції про укладення кредитного договору (оферти). Таким чином, 09.11.2018 о 22:34:18 год відповідно до пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки від 09.11.2018, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) [PERSON] та ТОВ «Споживчий центр» підтвердили укладення електронного кредитного договору. Відповідно до заявки до кредитного договору та підтвердження укладення цього договору сторони домовилися про надання позивачем відповідачці кредиту у розмірі 5 000 грн на 14 календарних днів з кінцевим терміном повернення до 22.11.2018 та платою за користування кредитом у розмірі 1 400 грн, що становить 28% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка). Суд звертає увагу, що заявка позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) була підписана відповідачем (позичальником) двома способами, не тільки одноразовим ідентифікатором, а також за допомогою власноручного її підпису . Отже з огляду на погоджені сторонами умови договору [PERSON] , зобов`язалася до 22.11.2018 повернути ТОВ «Споживчий центр» обумовлену суму кредиту в розмірі 5 000 грн, та сплатити проценти за користування ними в установленому розмірі. Факт перерахування відповідачу коштів на виконання умов договору позики підтверджується копією квитанції Fondy на суму 5000 грн від 09.11.2018 о 22:34 год (що відповідає часу підписання електронним підписом підтвердження укладення кредитного договору та пропозиції про укладення кредитного договору (оферти)), призначенням платежу за якою зазначено «видача по договору №09.11.2018-100005023», номер карти: [NUMBER] . 28.11.2022 між ТОВ "Споживчий Центр" та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» укладено Договір факторингу № 281122-5. Відповідно до п. 2.4.-2.6. договору факторингу сторони домовились, що право вимоги за кредитним договором вважається відступленим клієнтом факторові з моменту підписання сторонами реєстру прав вимог та скріплення його печатками сторін. Після підписання реєстру прав вимог, до фактора переходять всі права та обов`язки клієнта, як сторони, які виникли на підставі кредитного договору в обсязі і на умовах, що існують на момент укладення цього договору. Після переходу до фактора права вимоги, клієнт зобов`язується протягом 5 (п`яти) календарних днів передати факторові документацію, яка засвідчує дійсність грошової вимоги. Відповідно до переліку № 1, який є Додатком 2 до Договору факторингу № 281122-5 від 28.11.2022, витяг з якого долучено позивачем до позовної заяви, ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий колектор» домовились про відступлення клієнтом факторові права вимоги за кредитним договором №09.11.2018-100005023від 09.11.2018 на суму кредиту 8 900 грн, боржником за яким є [PERSON] . Після підписання переліку №1 до фактора перейшли всі права та обов`язки клієнта, як сторони, які виникли на підставі кредитного договору в обсязі і на умовах, що існують на момент укладення договору факторингу. Згідно довідки про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором № №09.11.2018-100005023від 09.11.2018 станом на 19.11.2025 загальна сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Новий колектор» становить 8 900 грн, з них 5000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1 400 грн - заборгованість за відсотками, та штрафом 2 500 грн. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1046 ЦК України визначено: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору (ст. 638 ЦК України). Згідно довідки про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором № №09.11.2018-100005023від 09.11.2018 станом на 19.11.2025 загальна сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Новий колектор» становить 8 900 грн, з них 5000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1 400 грн - заборгованість за відсотками, та штрафом 2 500 грн. З огляду на викладене та враховуючи умови укладеного сторонами кредитного договору, суд вважає доведеними позовні вимоги ТОВ «Новий колектор» про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором, з яких 5000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1 400 грн - заборгованість за відсотками. Разом із тим, суд вважає недоведеним розмір заборгованості, що полягає в нарахуванні штрафу в сумі 2 500 грн, оскільки із наявних в матеріалах справи доказів, не вбачається механізму (способу) нарахування зазначеної суми штрафу та періоду, за який його нараховано. Щодо застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Кредитний договір № №09.11.2018-100005023 між [PERSON] та ТОВ «Новий колектор» було укладено - 09.11.2018. Так, 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Зокрема, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02.04.2020 до 30.06.2023. Також, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29.01.2024, а після 30.01.2024 перебіг такого строку зупинився і був відновлений лише 4 вересня 2025 року. Отже, враховуючи вищевикладене, вбачається, що на момент звернення позивача з вказаним позовом до суду, загальний строк позовної давності не минув, а відповідно, позовна заява подана в межах строку позовної давності та підстав для застосування строків позовної давності немає. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1741,70 грн. пропорційно задоволеним позовним вимогам. Враховуючи викладене та

Outcome: partial