Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя з позовом, направленим засобами поштового зв`язку 08.02.2026 року, до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, в якому проссить суд: стягнути з [PERSON] , ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ), аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів до повноліття дітей Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2020 року у справі №334/4018/20 стягнуто з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 4 636,00 грн щомісячно. На теперішній час відповідач призваний на військову службу за мобілізацією та має стабільний заробіток, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 17.02.2026 року було відкрито провадження у справі, а її розгляд визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась,16.03.2026 року подала через канцелярію суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, 16.03.2026 року подав через канцелярію суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні по справі докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2020 року по справі №334/4018/20, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.06.2008 року, який розірвано заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.04.2019 року по справі №334/6751/19. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.12.2008 року, а також [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.10.2013 року. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2020 року у справі №334/4018/20 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 4 636,00 грн щомісячно. Допущено негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до загальних норм права ст.ст.180, 181 СК України обов`язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Частиною першою статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно зі ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У ч. 1 ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Таким чином, положення ст. 192 СК України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення, за наявності доведених в судовому порядку підстав. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином спосіб стягнення аліментів визначає сам стягувач, та, відповідно, може його змінити шляхом звернення до суду з відповідним позовом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Таких же правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13, які неодноразово підтримано Верховним Судом у постановах: від 30.06.2020 (справа № 343/945/19, провадження № 61-2057св20), від 12.01.2022 (справа № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20), від 23.05.2022 (справа № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21). Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 11 березня 2020 у справі №759/10277/18, спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Отже, позивач наділена правом на зміну способу стягнення аліментів. Як вбачається з довідки державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Каренко І.І. від 03.12.2025 року, станом на 01.12.2025 року [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів, які стягуються на підставі виконавчого листа №334/4018/20, виданого 15.12.2020 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя, яка становить 253 978,06 гривень, що у свою чергу може свідчити про незадовільне матеріальне становище відповідача. Разом з тим, як вбачається з Довідки №611 від 10.02.2026 року, видану Військовою частиною [NUMBER] МОУ, [PERSON] з 06.01.2026 року перебуває на військовій службі по мобілізації, що свідчить про те, що з 06.01.2026 року відповідач отримує стабільний дохід, а його матеріальне становище покращилось. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що матеріальне становище відповідача покращилось, і ці зміни впливають на змогу відповідача сплачувати аліменти в іншому розмірі. Вирішуючи питання про частку доходу, яку належить стягувати з відповідача в рахунок аліментів, суд виходить з того, що відповідач з позовними вимогами погодився, він є працездатною особою, має стабільний дохід, дані про наявність у нього інвалідності або хвороби, у матеріалах справи відсутні. Позивачка просила суд визначити аліменти у розмірі 1/3 частки всіх доходів (заробітку) відповідача на двох дітей, тобто у мінімально допустимому законом розмірі, а тому її вимоги підлягають задоволенню. При цьому, згідно роз`яснень пленуму Верховного Суду України у постанові Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розмір аліментів у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішення законної сили. Беручи до уваги, що позивач при поданні до суду позовної заяви була звільнена від сплати судового збору, та враховуючи положення ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 331,20 грн. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved