Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів, третьої особи про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій зазначає, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у виді: земельної ділянки площею 2.0000 га, кадастровий номер 632398600:01:000:0425, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Садівської сільської ради Лозівського району Харківської області, що належить померлому на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 997385, виданого 29 грудня 2012 року; земельної ділянки площею 6,8154 га, кадастровий номер 6324584200:10:000:0018, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Картаминської сільської ради Первомайського району Харківської області, що належить померлому на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 054286, виданого 22 листопада 2004 року; земельної ділянки площею 0,0697 га, кадастровий номер 6324584200:14:000:0203, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Картаминської сільської ради Первомайського району Харківської області, що належить померлому на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 054286, виданого 22 листопада 2004 року. Представник позивача також вказує, що в листопаді 2025 року позивачці стало відомо, що її батько [PERSON] за життя склав на її ім`я заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Степанчук О.Ю. 05.01.2018, зареєстрований в реєстрі за № 24, відповідно до якого вищевказані земельні ділянки заповів [PERSON] .. Представник позивача зазначила, що отримавши оригінал заповіту, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Степанчук О.Ю. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено у зв`язку з пропуском строку для подачі заяви для прийняття спадщини. Представник позивача вказує, що [PERSON] у зв`язку з тим, що не була присутня при складанні та посвідченні вказаного заповіту, не знала про його існування, тому фактично була позбавлена можливості своєчасно подати заяву про прийняття спадщини. Також зазначила, що інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає, до її звернення до нотаріуса спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. У зв`язку з викладеним, представник позивача просить суд визначити [PERSON] додатковий строк - три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач [PERSON] та її представник адвокат Колісник І.І. у судове засідання не з`явилися, однак представник подала до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити та визначити [PERSON] додатковий строк 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 66-67). Представник відповідача - Територіальної громади в особі Лозівської міської ради Харківської області у судове засідання не з`явилася, однак надала письмову заяву про розгляд справи без участі представника Лозівської міської ради, справу вирішити на розсуд суду (а.с. 68-69). Представник відповідача Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області у судове засідання не з`явився, однак надав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області, за наявними матеріалами в справі (а.с. 26-28). Третя особа Приватний нотаріус Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Степанчук О.Ю. у судове засідання не з`явилася, однак надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що покладається на розсуд суду та просить ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 39). Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 14.11.2024 р. Лозівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 8). Після смерті [PERSON] , залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 2.0000 га, кадастровий номер 6323986000:01:000:0425, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Садівської сільської ради Лозівського району Харківської області, що належить померлому на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 997385, виданого 29 грудня 2012 року; земельна ділянка площею 6,8154 га, кадастровий номер 6324584200:10:000:0018, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Картамиської сільської ради Первомайського району Харківської області, що належить померлому на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 054286, виданого 22 листопада 2004 року; земельна ділянка площею 0,0697 га, кадастровий номер 6324584200:14:000:0203, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Картамиської сільської ради Первомайського району Харківської області, що належить померлому на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 054286, виданого 22 листопада 2004 року (а.с. 13-16). Позивачка є донькою [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 27.01.1961 р. Бунаківським с/ЗАГС Петрівського району, Харківської області (а.с. 10), свідоцтвом про укладення шлюбу позивачки [PERSON] з [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 06.02.1982 р. Садівською сільською радою Лозівського району, Харківської області (а.с. 11). Згідно з копією заповіту, посвідченого Степанчук О.Ю., приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу, Харківської області 05.01.2018 р., зареєстрованого в реєстрі за № 24, [PERSON] , [INFO] , заповів вищевказані належні йому земельні ділянки [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно з ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. При цьому, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем як за заповітом, так і за законом після смерті [PERSON] , що підтверджується копією спадкової справи № 70/2025 до майна померлого [PERSON] , [INFO] (а.с. 41-65). Судом встановлено, що [PERSON] 25.11.2025 року звернулася до приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу, Харківської області Степанчук О.Ю. з письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті батька [PERSON] , що підтверджується копією спадкової справи № 70/2025 (а.с. 42), однак 25.11.2025 р. отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , який на час смерті проживав в [ADDRESS] , оскільки [PERSON] в установлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини не подала (а.с. 12). З довідки Панютинського старостинського округу Лозівської міської ради Харківської області № 81 від 10.11.2025 р. видно, що [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак з 2023-2024 роки фактично проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] по день його смерті [INFO] . Разом вели спільне господарство за вищевказаною адресою (звор. бік. а.с. 8). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні з позовної заяви, позивач [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини за заповітом, оскільки не була обізнана про його існування та оскільки проживала з батьком останні роки і на момент смерті, вважала, що є такою, що прийняла спадщину за законом. Верховний Суд у постанові від 02 лютого 2022 року у справі № 756/957/18 зробив висновок про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою (див. пункти 53-58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24)). Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, під час вирішення питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належно вираженим, підлягає правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Тобто, складаючи заповіт, спадкодавець виражає свою волю на набуття спадкоємцем права на визначене в ньому майно. Водночас прийняття спадщини є правом, а не обов`язком спадкоємця, який, відмовляючись від прийняття спадщини, не порушує свободи заповіту, а діє у власних інтересах. Відмова від прийняття спадщини може бути виражена як у формі подання заяви про відмову від прийняття спадщини, так і шляхом невчинення спадкоємцем дій, потрібних для прийняття спадщини. Натомість, за загальним правилом, прийняття спадщини потребує активних дій спадкоємця. Враховуючи зазначене, дотриманням свободи заповіту в частині реалізації волі спадкодавця є забезпечення спадкоємцю можливості прийняти спадщину в порядку, встановленому чинним законодавством. При вирішенні питання щодо поважності пропуску позивачем строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, суд приймає до уваги необізнаність [PERSON] про існування заповіту, та її помилкової думки про фактичне прийняття спадщини за законом, оскільки останні роки проживала зі спадкодавцем за однією адресою, що стали перешкодою, які зумовили пропуск звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а отже суд вважає, що позивач з поважних причин пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Враховуючи необізнаність спадкоємця про наявність заповіту, відсутність інших спадкоємців за законом, з огляду на свободу заповіту як фундаментального принципу спадкового права, враховуючи незначний час, який минув після спливу шестимісячного строку, суд визнає поважними причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , та вважає доцільним надати [PERSON] додатковий строк терміном три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved