Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Заявник звернувся в суд із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] , строком на шість місяців, який проживає за адресою: [ADDRESS] , просить визначити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] та покласти на останнього відповідні обов`язки, зокрема: - заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] , або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. - заборонити [PERSON] особисто або через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , якщо він за власним бажанням перебуває у місці невідомому кривднику, переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватися з ним. - заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання із постраждалою особою [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Заяву мотивує тим, що [PERSON] , [INFO] є його батьком, який разом з ним та матір`ю [PERSON] проживають за адресою [ADDRESS] . Заявник зазначає, що його батько часто зловживає алкоголем та систематично чинить психологічне та фізичне насильство по відношенню до нього, зокрема, влаштовує скандали, висловлюється в сторону заявника нецензурною лайкою, погрожує вчинити відносно нього фізичне насильство, як наслідок заявнику неодноразово доводилось звертатись до правоохоронних органів для захисту своїх інтересів. 08 лютого 2026 року прийшовши додому в нетверезому стані заінтересована особа почав проявив агресію по відношеню до заявника, почав кричати до нього, схопив тарілку та вдарив його нею по голові, надалі жбурнувши її об стіну. Внаслідок чого у заявника була розсічена голова. Заявник із мамою перебуваючи у сильному стресі та хвилюванні викликали працівників поліції, які прибувши на виклик виписали терміновий заборонний припис відносно заінтересованої особи та відвезли заявника та його матір у лікарню, де заявнику наклали шви та зробити рентген голови. Згідно висновку судмедексперта №87 від 20.02.2026 року [PERSON] , встановлено, що відповідно до консультаційного висновку спеціаліста при обстеженні у ВП Лікарня Святого Луки КНП 1 територіальне медичне об`єднання м.Львова у заявника 08.02.2026 року було діагностовано відкриту рану волосистої частини голови. Забійну рану тім`яної ділянки зліва. На час проведення судово-медичної експертизи у потерпілого [PERSON] виявлено рубець в тім`яній ділянці зліва, який є слідом загоєння рани, синець на лівому плечі. Синець та рана утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 08.02.2026 року та відносяться до легкого ступення тяжкості. За фактом даної події було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026142360000092 від 09.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Враховуючи, що заінтересована особа [PERSON] систематично вчиняє домашнє насильство відносно заявника, зокрема здійснює психологічний тиск на нього, який проявляється в погрозах різного характеру, у тому числі й погрозах застосування фізичного насильства, залякування, приниження й образ нецензурною лайкою, постійно вчиняє сварки та скандали, причиною яких можуть слугувати будь-які незначні приводи, особливо, коли останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння, як наслідок у заявника погіршилось самопочуття, він постійно перебуває у стресі, переживанні та страху за себе та своє здоров`я. На неодноразові прохання заявника перестати зловживати алкоголем заінтересована особа не реагує. У зв`язку із зазначеною систематичною та протиправною поведінкою [PERSON] , заявник змушений був неодноразово звертатись до працівників поліції внаслідок чого відносно останнього було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, який в подальшому був розглянутий судом та [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності. Разом з тим, зважаючи на систематичне моральне та психологічне насильство яке вчинялось відносно заявника, щодо заінтересованої особи винесено терміновий заборонний припис Серії АА №612241. Згідно з яким, 08.02.2026 року близько 13 год. 44 хв. [PERSON] перебуваючи за адресою свого проживання у [ADDRESS] , вчиняв домашнє насильство відносно свого сина, [PERSON] , зокрема, словесно ображав останнього, погрожував фізичною розправою, після чого тарілкою вдарив його по голові. Даний припис був винесений строком на 9 діб починаючи з 14 год. 15 хв. 08.02.2026 року по 14 год. 15 хв. 17.02.2026 року. Проте зазначеної протиправної поведінки заінтересована особа [PERSON] не припинив та продовжує її вчиняти. А тому з метою захисту своїх порушених прав заявник в порядку положень ст.350-2 ЦПК України та Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" звернувся до суду з відповідною заявою, яку просить задовольнити. Ухвалою судді Личаківського районного суду м.Львова від 26.02.2026 року заяву прийнято до розгляду, а провадження по справі відкрито. Призначено судове засідання з повідомленням (викликом) осіб. Представник заявника адвокат Семко В.В. та заявник [PERSON] в судовому засіданні подану заяву та заявлені в такій вимоги підтримали та просили задовольнити. Крім того, заявник в судовому засіданні пояснив, що заінтересована особа [PERSON] є його батьком, який часто зловживає алкогольними напоями та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем їхнього спільного проживання, він систематично вчиняє відносно нього домашнє насильство, яке полягає у психологічному та моральному тиску, ображанням, принижуванням, скандалами. Дії його батька мають систематичний характер, на зауваження, профілактичні бесіди з працівниками поліції та інші заходи впливу останній не реагує. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечив, однак зазначив, що протягом останнього місяця він не зловживає алкогольними напоями та бажає стати на шлях виправлення. Заслухавши пояснення заявника, його представника та заінтересованої особи, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, постановляючи рішення відповідно до ст.ст.265,350-6 ЦПК України, суд вважає, що заяву слід задовольнити виходячи з наступних підстав. Главою 13 ЦПК України закріплено процесуальні особливості розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису, тобто застосування до кривдника одного чи декількох заходів тимчасового обмеження його прав або покладення на нього обов`язків у зв`язку із доведеністю вчиненого відносно постраждалої особи насильства: домашнього чи за ознакою статі (ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Спеціальними законами, які здійснюють регламентацію вказаної сфери суспільних відносин згідно положень ст.350-2 ЦПК України є Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" та Закон України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків". Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно з положеннями п.4 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Положеннями ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі N 756/3859/19 (провадження N 61-11564св19) зроблено висновок, що "враховуючи положення Закону N 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях". Згідно із ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Виходячи зі змісту вказаних норм, суди під час розгляду такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав стосовно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час розгляду питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві (постанова Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (касаційне провадження № 61-19328св18). Судом встановлено, що заявник [PERSON] є сином [PERSON] . Звертаючись до суду з вказаною заявою заявник [PERSON] обгруновує вмотивованість та підставність подачі такої, а відтак необхідність видачі обмежувального припису тим, що заінтересована особа [PERSON] систематично вчиняє стосовно нього домашнє насильство фізичного, психологічного та морального характеру. На його зауваження та неодноразово здійснені працівниками поліції бесіди профілактичного характеру, винесений терміновий заборонний припис, складений протокол про адміністративне правопорушення та прийняте судове рішення про притягнення до адміністративної відповідальності не реагує та продовжує свою протиправну діяльність. У відповідності до положень ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Чинним ЦПК України закріплено чотири критерії доказів, а саме: належність, достовірність, достатність та допустимість, за наявності в сукупності яких суд враховує такий доказ на підтвердження чи спростування відповідної обставини справи Згідно ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Вказане положення законодавства кореспондується із законодавчо закріпленим в ч.1 вказаної статті обов`язком кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На необхідності зазначення заявником у поданій заяві не лише обставин, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, але й доказів, що їх підтверджують з обов`язковим подальшим їх представленням суду, зазначено у положеннях п.3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України, яка закріплює загальні вимоги щодо змісту заяви про видачу обмежувального припису. Оцінюючи вмотивованість та обґрунтованість поданої заявником заяви про видачу судом обмежувального припису на предмет її доказового підтвердження належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами суд виходить з того, що є обгрунтовано доведеним факт вчинення заінтересованою особою [PERSON] відносно заявника систематичного домашнього насильства. Вказані висновки підтверджуються наступним. Згідно долученної заявником до матеріалів заяви копії термінового заборонного припису стосовно кривдника від 08.02.2026 року Серії АА №612241, виданого відносно [PERSON] , [INFO] , строком на 9 діб починаючи з 14 год. 15 хв. 08.02.2026 року по 14 год. 15 хв. 17.02.2026 року. Так як останній перебуваючи за адресою свого проживання у [ADDRESS] , близько 13 год. 45 хв. вчиняв домашнє насильство відносно свого сина, [PERSON] , зокрема, словесно ображав останнього, погрожував йому фізичною розправою після чого вдарив його тарілкою по голові, чим вчинив відносно нього моральне та фізичне насильство. Згідно висновку судмедексперта №87 від 20.02.2026 року [PERSON] , встановлено, що відповідно до консультаційного висновку спеціаліста при обстеженні у ВП Лікарня Святого Луки КНП 1 територіальне медичне об`єднання м.Львова у заявника 08.02.2026 року було діагностовано відкриту рану волосистої частини голови. Забійну рану тім`яної ділянки зліва. На час проведення судово-медичної експертизи у потерпілого [PERSON] виявлено рубець в тім`яній ділянці зліва, який є слідом загоєння рани, синець на лівому плечі. Синець та рана утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 08.02.2026 року та відносяться до легкого ступення тяжкості. За фактом даної події, за заявою [PERSON] було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026142360000092 від 09.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 22.08.2024 року у справі №463/6971/24 (провадження №3/463/1880/24 [PERSON] , визнанно винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (вчинення 21.07.2024 року домашнього насильства психологічного та фізичного характеру відносно свого сина [PERSON] ). Зважаючи на вищенаведене, суд вважає доведеним факт, що [PERSON] систематично вчиняє домашнє насильство щодо сина, [PERSON] . Зазначене також дає підстави стверджувати про те, що є високим вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та про які зазначає сам заявник у прохальній частині поданої заяви. Встановлюючи строк дії обмежувального припису, суд враховуючи позицію, висловлену у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 415/10120/18 (провадження № 61-7849св19), згідно якої такий має бути пропорційним і достатнім та визначається із урахуванням оцінки ризиків, вважає обґрунтованим видачу обмежувального припису відносно кривдника на строк 6 місяців. А тому з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість та підставність заявлених вимог, а тому вважає, що такі підлягають до задоволення з наведених вище мотивів.

Outcome: approved