Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

У лютому 2025 року до суду звернулася [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] з позовом до [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису. В обгрунтування позову зазначила, що у період з 2015-2016 роки познайомилася з [PERSON] , з того часу зав`язалися стосунки. З 2017 до середини 2019 року проживали разом в квартирі батька позивача за адресою : [ADDRESS] . На початку 2019 року позивач завагітніла, проте на момент народження дитини вже не проживали разом з [PERSON] .. На час народження дитини позивач проживала у батьків в [ADDRESS] , а [PERSON] у цей час перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , у зв`язку з чим відомості про батька дитини у актовому записі про його народження записані відповідно до ст.135 СК України. [PERSON] знав про вагітність позивача, бажав народження дитини, постійно підтримував зв`язок з нею, та підтримував матеріально. У липні 2024 року [PERSON] було призвано на військову службу під час мобілізації до лав Збройних сил України. [INFO] [PERSON] загинув, виконуючи бойове завдання по захисту України, її суверенності та територіальної цілісності, в районі с. Загризове, Ізюмського району Харківської області, при цьому не встиг подати заяву до державного органу реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про визнання себе батьком дитини [PERSON] , [INFO] . До початку агресії рф проти України кошти на утримання дитини [PERSON] надавав позивачу готівкою, під час служби (останні місяці 2024 року) матеріальну підтримку надсилав щомісячно на картку . Позивач просила ухвалити рішення, яким встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , котрий загинув [INFO] стосовно її (позивача) малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки це необхідне для призначення соціальної допомоги у зв`язку з втратою годувальника та отримання дитиною відповідного статусу. Ухвалою судді від 23 березня 2025 року було відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання, залучено сторін та третіх осіб у справі. Ухвалою суду від 08 травня 2025 року призначено по справі судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, та зупинено провадження по справі. Ухвалою суду від 01 липня 2025 року відновлено провадження по справі, оскільки Полтавський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС повідомляє, що в експертній установі відсутня технічна можливість проведення судової молекулярної генетичної експертизи у зв`язку з відсутністю відповідного лабораторного обладнання. 22 липня 2025 р. до суду надійшло клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] , котрий як адвокат діє без обмеження повноважень на підставі ордеру серії ВІ № 1287893 від 03.04.2025р., про зміну експертної установи для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, а саме експертам ТОВ «Мама Папа» (м. Київ, вул. Тарасівська, буд. № 2/21) з проведенням забору біологічного матеріалу у дитини [PERSON] ( [INFO] ). Ухвалою суду від 29 липня 2025 року призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського НДЕКЦ МВС України та зупинено провадження по справі. Ухвалою суду від 04 листопада 2025 року відновлено провадження по справі для розгляду клопотання судового експерта Київського НДЕКЦ МВС України Оксани Іващенко № СЕ-19/111-25/48589-БД про надання письмового дозволу на повне або часткове знищення об`єктів експертизи, скерування осіб для відібрання зразків та оплати рахунку. 07 листопада 2025 року ухвалою суду клопотання судового експерта Київського НДЕКЦ МВС України задоволено, надано дозвіл на повне або часткове знищення об`єктів молекулярно-генетичної експертизи (біологічних зразків), та зупинено провадження у справі на час проведення судової молекулярно-генетичної експертизи. 02 грудня 2025 року надійшов висновок експерта від 20.11.2025 № СЕ-19/111-25/48589-БД. Ухвалою суду від 16 грудня 2025 року відновлено провадження у справі, та призначено підготовче судове засідання. 15 січня 2026 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник Самойленко М.О. не прибули, просили розглянути справу за їх відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечували, про що надали заяву. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] повторно не прибули в судове засідання, про час, дату та місце судового засідання були повідомлені належним чином, засобами рекомендованого поштового зв`язку та шляхом опублікування оголошення про виклик, про причини неявки суд не повідомили та не подали відзиви на позов та заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд дійшов висновку, що згідно ст. 280 ЦПК України можливо провести заочний розгляд справи, про що було постановлено ухвалу. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено у ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що не заперечується сторонами, що позивач [PERSON] у 2015-2016 році познайомилася з [PERSON] , після чого [PERSON] , [INFO] з [PERSON] , [INFO] , почали спільно проживати і вони стали перебувати у фактичних шлюбних відносинах з 2017 до середини 2019 року, зокрема проживали разом в квартирі батька позивача за адресою : [ADDRESS] . На початку 2019 року позивач завагітніла. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, [PERSON] народився [INFO] , в місті Кременчук, Полтавської області (а.с.10). Матір`ю зазначена [PERSON] . Згідно з витягу Державного рееєстру актів цивільного стану громалян про державну реєстрацію народження відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. На момент народження дитини [PERSON] не проживали разом з [PERSON] , проживала у своїх батьків за адресою: [ADDRESS] ., оскільки останній у цей час перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . [PERSON] знав про вагітність позивача, бажав народження дитини, постійно підтримував зв`язок з позивачкою, підтримував її матеріально. У липні 2024 року [PERSON] було призвано у звязку з мобілізацією на військову службу до лав Збройних сил України. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] загинув, виконуючи бойове завдання по захисту України, її суверенності та територіальної цілісності, в районі с. Загризове, Ізюмського району Харківської області, [PERSON] заяву до державного органу реєстрації актів цивільного стану про визнання себе батьком дитини [PERSON] , [INFO] не подав. Відповідно до Висновку молекулярно-генетичного дослідження Медико-генетичного Центру «Мама Папа» від 20.11.2025 № СЕ-19/111-25/48589-БД [PERSON] , [INFO] , котрий помер [INFO] , є батьком дитини [PERSON] , [INFO] з ймовірністю 99,99999999%, що підтверджується аналізом ДНК на батьківство. Позивач просила ухвалити рішення, яким встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , котрий загинув [INFO] стосовно її (позивача) малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки це необхідне для призначення соціальної допомоги у зв`язку з втратою годувальника та отримання дитиною відповідного статусу. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Статтею 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно з ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Як установлено у п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Суд, з урахуванням інтересів дитини, вирішуючи справу в межах наданих до суду доказів та матеріалів, враховуючи встановлені судом обставини, приходить до висновку про наявність підстав для встановлення батьківства, тому також підлягають задоволенню вимоги щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини. Позивач станом на час розгляду справи остаточно не ставила жодних вимог до відповідачів про відшкодування понесених нею будь-яких судових витрат. Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.

Outcome: approved