Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та [PERSON] 01.03.2025 укладений кредитний договір (оферти) №01.03.2025-100000397 відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 25 000 грн, строком на 140 днів. Проте відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №01.03.2025-100000397 від 01.03.2025 у розмірі 34 976,72 грн та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. Згідно з п. 2 ч.7, ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена належним чином. За змістом ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Предметом спору у даній справі є повернення позичальником грошових коштів, процентів та неустойки. Предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 34 976,72 грн. Встановлено, що 01.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та [PERSON] укладений договір (оферти) №01.03.2025-100000397, за яким надав позичальнику кредит у розмірі 25 000,00 грн, строком на 140 днів (а.с.28-31). ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав кошти у розмірі 25 000,00 грн, що підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 22.10.2025 №96-2210 (а.с.11). Відповідно до п.6 кредитного договору №01.03.2025-100000397 від 01.03.2025 процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку (а.с.28-31). Встановлено, що кредитний договір №01.03.2025-100000397 від 01.03.2025 підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора Е556 (а.с.28-31). Таким чином, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Отже, факт укладення договору про надання позики між сторонами та отримання відповідачем коштів є доведеним. Однак, позичальником умови кредитного договору належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №01.03.2025-100000397 від 01.03.2025 заборгованість складає 34 976,72 грн, з яких: 15 690,20 грн основний борг; 10 500,00 грн неустойка; 8 786,52 грн проценти, які нараховані за період з 01.03.2025 по 18.07.2025 (а.с.12). У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України. Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу вимог ч.1 ст.610, ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом. Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за неустойкою, суд дійшов наступного. Відповідно до п.15 кредитного договору №01.03.2025-100000397 від 01.03.2025 неустойка: 250,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (а.с. 28-31). Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №01.03.2025-100000397 від 01.03.2025 заборгованість з неустойки складає 10 500,00 грн (а.с.12). Частиною 2 статті 549 ЦК України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан який й досі триває. За таких обставин, саме положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного стану є спеціальною нормою, що повинна застосовуватись до спірних правовідносин. Таким чином, нарахування неустойки відповідачу за невиконання зобов`язань по кредитному договору з боку позивача не ґрунтуються на законі, а тому у задоволені позовних вимог в цій частині слід відмовити. Враховуючи викладене, суд вважає, що у відповідача виникла перед позивачем заборгованість за кредитним договором, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №01.03.2025-100000397 від 01.03.2025 у сумі 24 476,72 грн, з яких: 15 690,20 грн основний борг; 8 786,52 проценти є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення. У решті позовних вимог слід відмовити. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн (а.с.43). Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 34 976,72 грн, позов задоволений на суму 24 476,72 грн, тобто на 69,98%. Отже, на користь позивача підлягають стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, в сумі 1 695,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial