Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін у процесуальних заявах по суті. У квітні 2025 року [PERSON] , в особі представника адвоката Шайхлісламової Я.В., звернувся до суду з позовом до Самарівської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] належить автомобіль марки Опель Астра, реєстраційний номер [NUMBER] . 04 листопада 2024 року, приблизно о 18:28 год., у м. Самар Дніпропетровській області, у дворі будинку за адресою: вул. Гетьманська, 44, на належний йому автомобіль марки Опель, реєстраційний номер [NUMBER] , впало дерево. Внаслідок даної пригоди автомобіль марки Опель, реєстраційний номер [NUMBER] , отримав значні механічні пошкодження, а отже йому, як його власнику, завдано матеріальної шкоди. Для фіксації даної пригоди на місце було викликано працівників поліції. Факт падіння дерева на автомобіль було зареєстровано до Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області за № 27790 від 04.11.2024 року. За наслідком розгляду його звернення до Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області було отримано Довідку, згідно якої йому було роз`яснено про необхідність вирішення питань відшкодування збитків, необхідно звернутися до суду заявою, оскільки вирішення спірних питань майнового, морального характеру покладено на суд відповідно до Цивільного законодавства України». Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення величини матеріального збитку,завданого власнику колісного транспортного засобу внаслідок ДТП №10079, складеного 19 листопада 2024 року судовим експертом Крутінь В.І: вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ - автомобіля «Опель Астра», реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер(VIN) [NUMBER] , пошкодженого внаслідок падіння дерева, що сталося 04.11.2024 року, становить 214399,60 грн. Ринкова вартість автомобіля «Опель Астра», реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер(VIN) [NUMBER] , у пошкодженому стані становить 47585,86 грн., вартість ремонту автомобіля становить 390409,11 грн., автомобіль у пошкодженому стані не придатний для експлуатації. Таким чином, позивач наполягає на відшкодування вартості матеріального збитку у розмірі 214399,60 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 грн. Моральна шкода полягає у порушенні нормального способу життя, оскільки пошкоджений автомобіль був єдиним засобом пересування, тому його втрата призвела до труднощів у задоволенні базових життєвих потреб. Задля взаємодії з органами місцевого самоврядування, адвокатами, експертами, позивач був нести непередбачувані витрати, що завдало йому додаткових психологічних навантажень. Позивач зазначає, що переніс стрес, змушений був звертатися за медичним обстеженням, лікувався, переніс душевні хвилювання, пов`язані з турботою про наречену, яка отримала тілесні ушкодження, внаслідок падіння дерева на автомобіль. Позивач звертає увагу на те, що саме Самарівська міська рада є належним відповідачем у цій справі, наполягає на тому, що спірні правовідносини врегульовані ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» та наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 «Про затвердження Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України» та місцевими правилами благоустрою, які затверджені рішенням Самарівської міської ради від 10 липня 2015 року № 1301. Всі заходи досудового врегулювання спору не дали позитивних результатів, тому позивач звернувся до суду з означеним позовом. У відзиві на позов представник Самарівської міської ради зазначає, що у відповідь на звернення позивача ними було здійснено заходи зі збирання інформації відносно ситуації, яка склалася з Позивачем, було направлено службові записки до КП «Комсервіс» Самарівської міської ради та начальнику управління житлово-комунального господарства та капітального будівництва Самарівської міської ради. Представник відповідача зазначає, що впавши дерево росло на території, що примикає до паркану гімназії № 15, де був припаркований автомобіль, не являється проїзною частиною, стоянкою, дорогою, узбіччям чи тротуаром в розумінні діючих нормативних актів. Відповідач вважає неправомірними дії позивача щодо паркування автомобіля в місці, де це не передбачено, а тому падіння дерева на автомобіль є наслідком власної недбалості позивача. Представник відповідача вважає не доведеним розмір моральної шкоди, а також звертає увагу на безпідставність стягнення витрат на правничу допомогу (а.с. 105-109). У відповіді на відзив представник позивача звертає увагу, що діючим законодавством не передбачено вичерпного переліку місць, де можлива зупинка чи стоянка транспортного засобу. Оскільки в цьому місці стоянка не була заборонена, позивач припаркував автомобіль саме там, і працівники поліції жодного протоколу про порушення ПДР не складали з цього приводу. Крім того, представник позивача звертає увагу на наявність презумпції вини заподіювача шкоди в деліктних зобов`язаннях, наполягає на задоволенні його позову в повному обсязі (а.с. 116-119). Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Самарського районного суду м.Дніпропетровська Румянцева О.П. від 16 квітня 2025 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Самарівської міської ради про відшкодування шкоди було направлено за підсудністю до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області (а.с. 51-52). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2024 року головуючою суддею було визначено суддю Самарівського міськрайонного суд Дніпропетровської області Сороку О.В. (а.с. 57). Ухвалою судді Самарівського міськрайонного суд Дніпропетровської області Сороки О.В. від 04.06.2025 року позов було залишено без руху (а.с. 58). Ухвалою судді Самарівського міськрайонного суд Дніпропетровської області Сороки О.В. від 13.06.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрите провадження у справі, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 103). Ухвалою від 12 грудня 2025 року суд повернувся до з`ясування обставин по справі. Позиція сторін в судовому засіданні. Представник позивача позов підтримала, надала детальні пояснення по суті позову, просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача позов не визнав, з підстав, визначених у відзиві. Заслухавши сторони, дослідивши підстави позову, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , належав автомобіль марки Опель Астра», реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер(VIN) [NUMBER] , про що свідчить договір купівлі-продажу транспортного засобу, у відповідності до якого 12.07.2025 року [PERSON] продав зазначений автомобіль за 48000 грн. 04 листопада 2024 року, приблизно о 18:28 год., у м. Самар Дніпропетровській області, у дворі будинку за адресою: вул. Гетьманська, 44, на автомобіль марки Опель, реєстраційний номер [NUMBER] , впало дерево, про що свідчить довідка ДОП СДОП Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, у відповідності до якої було встановлено наявність цивільно-правових відносин (а.с. 70). Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення величини матеріального збитку,завданого власнику колісного транспортного засобу внаслідок ДТП №10079, складеного 19 листопада 2024 року судовим експертом Крутінь В.І: вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ - автомобіля «Опель Астра», реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер(VIN) [NUMBER] , пошкодженого внаслідок падіння дерева, що сталося 04.11.2024 року, становить 214399,60 грн. Ринкова вартість автомобіля «Опель Астра», реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер(VIN) [NUMBER] , у пошкодженому стані становить 47585,86 грн., вартість ремонту автомобіля становить 390409,11 грн., автомобіль у пошкодженому стані не придатний для експлуатації (а.с. 86-100). Правовідносини щодо відшкодування шкоди у даному випадку врегульовані наступними нормами закону. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України). Відповідно до пункту 7 частини першої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Згідно зі статтею 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території. Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. За приписами частини першої та другої статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Пунктом 5 частини другої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо. Відповідно до частини першої та другої статті 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом і благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста). Пунктом 2 частини першої статті 21 вказаного закону визначено, що елементами (частинами) об`єктів благоустрою є зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях. Відповідно до частини 5 статті 24 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» посадові особи підприємств, установ, організацій несуть відповідальність за невиконання заходів з благоустрою, а також за дії чи бездіяльність, що призвели до завдання шкоди майну та/або здоров`ю громадян, на власних та закріплених за підприємствами, установами, організаціями територіях відповідно до закону. Частиною четвертою статті 28 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що негайне видалення пошкоджених дерев або кущів (їх частин) може здійснюватися підприємствами, установами, організаціями або громадянами в разі, якщо стан таких пошкоджених зелених насаджень загрожує життю, здоров`ю громадян, а також майну громадян та/або юридичних осіб. Відповідно до п.2 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2006 року №1045 (далі Порядок), видалення зелених насаджень здійснюється, зокрема, у разі виявлення аварійних, сухостійних і фаутних дерев. Згідно з частиною п`ятою статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» у містах та інших населених пунктах ведеться облік зелених насаджень та складається їх реєстр за видовим складом та віком. Облік зелених насаджень проводиться органами місцевого самоврядування. Згідно з частиною сьомою вказаної норми правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади. Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року №105 (далі Правила) передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою. Перелік дій щодо догляду за зеленими насадженнями передбачений розділом 9 Правил. Так догляд за деревами і чагарниками здійснюється протягом року і включає: поливання, внесення добрив, вкриття, обприскування крон дерев, догляд за ґрунтом, боротьбу з бур`янами, обробку дупел і механічних пошкоджень, формування крон дерев і чагарників. Пунктом 6.2 Правил встановлений обов`язок балансоутримувачів проводити інвентаризацію та паспортизацію об`єктів благоустрою, брати участь у роботі комісії з обстеження зелених насаджень з метою їх знесення, тощо. Відповідно до п.9.1.11.2 Правил, санітарне обрізання крони виконують, щоб позбутися старих, хворих, сухих і пошкоджених гілок, а також гілок, спрямованих всередину крони або зближених одна з одною. Обрізанню підлягають також пагони, що відходять від центрального стовбура вгору під гострим кутом, щоб уникнути їхнього обламування. Відповідно до пункту 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі. Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень, а на територіях, балансоутримувач яких не визначений, місцевіоргани самоврядування. Як вбачається з матеріалів справи, дерево, яке впало на автомобіль, який перебував у власності позивача, було розташовано на землі комунальної власності, й доказів протилежного суду не надано. Так само суду не надано доказів, що прибудинкова територія будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] була передана в користування житлово-будівельним кооперативам. За таких обставин, суд приходить до переконання, що власником дерева є територіальна громада міста Самар Дніпропетровської області, у зв`язку з чим обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачу шкоди, відповідно покладається на територіальну громаду міста, та виходить з того, що дане дерево, відповідно до вимог частини 5 статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебувало на балансовому обліку виконавчого комітету чи будь-якої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування. Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року справа №200/22129/16-ц провадження №61-43478св18. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення величини матеріального збитку,завданого власнику колісного транспортного засобу внаслідок ДТП №10079, складеного 19 листопада 2024 року судовим експертом Крутінь В.І: вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ - автомобіля «Опель Астра», реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер(VIN) [NUMBER] , пошкодженого внаслідок падіння дерева, що сталося 04.11.2024 року, становить 214399,60 грн. Саме така сума матеріальної шкоди заподіяна позивачу. Висновки експертного автотоварознавчого дослідження відповідачем не оспорені, тому підстав для сумніву щодо них у суду не має. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи наведені обставини та беручи до уваги, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача порушено право володіння, користування та розпорядження [PERSON] належним йому автомобілем, порушився звичний життєвий уклад, він через пошкодження автомобіля вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, неодноразово вимушений був звертатися до уповноважених органів з метою захисту своїх прав, внаслідок чого переносив душевні та моральні страждання. З урахуванням принципів розумності і справедливості, суд приходить до переконання про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 20 000,00 гривень. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на залучення експерта. Частинами першою та другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем, на виконання ухвали суду про залишення позову без руху, було сплачено судовий збір у розмірі 2515,20 грн., а тому зазначена сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на залучення експерта у розмірі 7000 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial