Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», в особі представника Усенко М.І., звернулося до Заставнівського районного суду Чернівецької області з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 103534412 від 25.10.2023, за яким [PERSON] отримала кредит в розмірі 4900,00 грн., зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом. Неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором з боку [PERSON] призвело до виникнення заборгованості перед первинним кредитором ТзОВ «Селфі Кредит» в розмірі 17142,65 грн. 28.02.2024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло прав нового кредитора за кредитним договором № 103534412 від 25.10.2023 на підставі договору відступлення прав вимоги, у зв`язку чим до товариства перейшло право вимоги до [PERSON] на суму боргу 17142,65 грн. Ухвалою судді від 10.02.2026 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце судового засідання повідомлялася в установленому законом порядку через засоби поштового зв`язку, однак до суду повернувся конверт із відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою.. З відповіді на запит з Єдиного державного демографічного реєстру стосовно місця реєстрації відповідача видно, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] , куди і направлялася судова повістка. Відзив на позовну заяву не подавалось. Згідно п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ч. 10 ст. 130 ЦПК України якщо місце перебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведене, суд зі згоди предстаника позивача ухвалює рішення про проведення заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 25.10.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 103534412, відповідно до якого відповідачу було надано споживчий кредит у розмірі 4900,00 грн (п.1.2), а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом за зниженою процентною ставкою протягом пільгового періоду (10 днів) в розмірі 1,65 % за кожен день (п.1.5.2.), в розмірі 3,50 % - протягом поточного періоду (90 днів) від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.5.3), комісію - 490,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.1.5.1). Вказаний договір №103534412 укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора 489139 позичальника о 15:49 год. 25.10.2023, що підтверджено копією довідки про ідентифікацію, де зазначено, що [PERSON] , ідентифікована Товариством «МІЛОАН» за номером телефону [NUMBER] підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а.с.13). Відповідно до пункту 2.1. договору № 103534412 від 25.10.2023, кошти кредиту надаються позичальнику Товариством у безготівковій формі на рахунок з використанням картки № [NUMBER] (п.2.1). Про успішне перерахування 25.10.2023 грошових коштів на картку відповідача № [NUMBER] в розмірі 4900,00 грн. свідчить копія платіжного доручення 75174387 від 25.10.2023 (а.с. 14 на звороті). Згідно п.7.1 договору про споживчий кредит №103534412 від 25.10.2023 вбачається, що договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін що ним обумовлені. З моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст.1048 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Аналогічні за змістом положення закріплені у пунктах 1.1 Договору № 103534412 від 25.10.2023, відповідно до яких у встановлений Договором строк, позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти, комісію ( у разі наявності) та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах визначених Договором. Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимстаттею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис»за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли кредитні правовідносини на підставі договору про надання споживчого кредиту від 25.10.2023, за яким [PERSON] отримала кредитні кошти в розмірі 4900,00 грн на платіжну картку № [NUMBER] , зазначену у договорі строком на 100 днів, що підтверджується належними доказами, зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в строк та на мовах визначених договором. Кредитний договір підписаний сторонами із використанням засобу електронного цифрового підпису, що відповідає вимогам ст.1055 ЦК України. До підписання кредитного договору відповідач була ознайомлена з його умовами, адже без попереднього ознайомлення з умовами кредитного договору, клієнт не може перейти до наступного етапу безпосереднього підписання договору. Відповідно до змісту ст.526, 530 ЦК Україниз обов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.60 ЦК України). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з виписки за договором № 103534412 (а.с.16), заборгованість [PERSON] становить 17142,65 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4900,00 грн, заборгованості по процентам в розмірі 11752,654 грн., заборгованості по комісії за видачу кредиту- 490,00 грн. Контррозрахунку відповідач [PERSON] суду не надала. Аналізуючи наданий позивачем розрахунок до договору про споживчий кредит № 103534412 суд вважає його обґрунтованим, адже загальний розмір заборгованості відповідає заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за процентами за користування кредитом з урахуванням їх ставок в різні періоди кредитування, за умови часткової сплати відповідачем тіла кредиту та процентів по кредиту. Проте відповідач [PERSON] порушила договірні зобов`язання, та не в повному обсязі виконала свій обов`язок щодо погашення заборгованості, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Частиною першою, другою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Отже, належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом. Враховуючи, що у справах про стягнення кредитної заборгованості до предмета доказування включаються серед іншого обставини щодо розміру заборгованості, відповідно розрахунок заборгованості є належним доказом наявності та розміру заборгованості. Визначаючи розмір заборгованості за грошовим зобов`язанням, суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити у сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами. Поданий позивачем розрахунок заборгованості є чітким, повним та розгорнутим по окремим категоріям. Даних на його спростування матеріали справи не містять. Крім цього судом витребувано, за клопотанням представника позивача у АТ КБ "ПриватБанк" (01001 м.Київ вул.Грушевського, 1Д) письмові докази, які становлять банківську таємницю. 06.03.2026 на адресу суду надійшов лист відповідь у якому вказано про те, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] в банку емітовано картку № [NUMBER] ( [NUMBER] ). Повідомлено, що по рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] було зарахування коштів на суму 4900,00 грн. за період 25.10.2023-30.10.2025. Крім того, судом встановлено, що 28.02.2024 між ТзОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги№105-МЛ/Т відповідно до умов якого ТзОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за плату належні йому Права грошової Вимоги до Боржників за кредитними договорами (а.с.35 зворот- 40). Згідно з витягом з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №105-МЛ/Т від 28.02.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] (ІПН: [NUMBER] ) за договором № 103534412 від 25.10.2023 (а.с.26 -зворот). 29.12.2025 за вих. № 23402108/4301 позивачем було надіслано [PERSON] досудову претензію про негайне погашення заборгованості в сумі 17142,65 грн. (а.с.27). Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до статей 1080,1084 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 103534412 від 25.10.2023 на загальну суму 17752,65 грн, а тому, позов ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при зверненні до суду з позовом судовий збір в розмірі 2662,40 грн. У відповідності до вимог ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витратна правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом,та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Уразі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат направничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. ЄСПЛ у рішенні від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, а у рішенні від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» звернув увагу на те, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Дослідивши матеріали справи в сукупності із наданими представником позивача доказами, а саме: копією договору про надання правничої допомоги №01/07 від 01.07.2025; Акту №14591 наданих послуг (правової (правничої) допомоги від 05.01.2026, Детального опису наданих послуг до Акту №14591 до Договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, суд приходить до висновку, що позивач дійсно поніс витрати на правову допомогу в сумі 8000,00 грн., розмір яких є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, у зв`язку з чим відповідне клопотання підлягає задоволенню. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесенні останнім судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 гривень. На підставі викладеного та ст.512,514,1077,1078,1080,1084 ЦК України,

Outcome: approved