Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

[PERSON] через свого представника, адвоката Данілову А.А. звернулася до Вишгородського районного суду Київської області з позовною заявою, сформованим в системі «Електронний суд», про стягнення [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 30.07.2024 року між по справ укладено шлюб. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Вишгородським районним судом Київської області від 03.03.2024 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання під час вагітності у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) і до досягнення дитиною трирічного віку, що свідчить про ухилення відповідача від добровільного надання коштів відповідачем. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання обов`язку батька матеріально утримувати дитину, її власних доходів недостатньо для забезпечення нормального рівня життя, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 25.04.2025 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. [PERSON] через представника, адвоката Літвінова О.Б. звернувся до суду з зустрічним позовом про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батьківства з актового запису. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 30.07.2024 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , під час проходження військової служби, оскільки 16.02.2024 року був мобілізований. З серпня 2024 року стосунки з дружиною погіршилися, оскільки [PERSON] не можливості часто бути дома, як хотіла дружина. [PERSON] на початку березня 2025 року дізнався, що [PERSON] народила дівчинку, але остання спілкуватися із [PERSON] відмовлялася. Про це стало відомо після отримання доступу з ознайомлення з матеріалами справи, оскільки [PERSON] не відповідала на телефоні дзвінки, а якщо відповідала, то казала, що то є не його справа. Зважаючи на вимоги ст.ст. 122, 124 СК України, дитина має бути зареєстрована на [PERSON] , не пізніше місяця після народження. Оскільки під час народження доньки шлюб між [PERSON] та [PERSON] не припинено. Позивач з цим погодиться не може. Оскільки, [PERSON] тривалий час не перебував вдома, не підтримував з позивачкою подружні стосунки та беручі до уваги поведінку [PERSON] , він вважає, що бути батьком народженої дитини бути не може. 28.08.2025 року ухвалою суду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батьківства з актового запису об`єднано в одне провадження з позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Перейшовши від розгляду в спрощеному до загального позовного провадження. Призначивши підготовче судове засідання. Сторона відповідача за зустрічним позовом скористалася своїм прав та надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батьківства з актового запису. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає на те, що наведені обставини позивачем за зустрічним позовом є штучними та спрямовані виключно на ухилення від обов`язку сплачувати аліменти на утримання дружини та малолітньої дитини. Відповідач, яка є добропорядною матір`ю та здійснює догляд за спільною донькою самостійно, зазнає моральних страждань у зв`язку з поданням безпідставних вимог, що принижують її честь та гідність. Наведені докази позивачем не підтверджують твердження про належне ставлення до сім`ї, а лише доводять його ухилення від сімейних обов`язків та байдужість до матері й дитини. Сторона позивача за зустрічним позовом скористалася своїм правом та надала відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву де вказує на те, що викладенні факти у відзиві на зустрічну позовну заяву, вважає викривленими, такими, що не відповідають фактам, фактичним обставинам та матеріалам справи. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 17.09.2025 року по справі за клопотання представника відповідача, адвоката Літвінова О.Б. призначено судово-медичну генетичну експертизу для встановлення біологічного батьківства. Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи. 29.12.2025 року ухвалою суду провадження у справі поновлено, у зв`язку з отриманням висновку. Ухвалою суду від 12.03.2026 року клопотання представника позивача за зустрічним позовом, адвоката Літвінова О.Б. про відмову від позову задоволено. провадження у справі в частині зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батьківства з актового запису закрито. 12.03.2026 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явився, представника позивача подано до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, в якій також зазначає, що позовні вимоги підтримають у повному обсязі, просять задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, представником відповідача до суду подано заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 30.07.2024 року сторони по справ зареєстрували шлюб, який був зареєстрований Бучанським відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області, актовий запис № 433, що підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 30.07.2024 року. Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом серія [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області 08.04.2025 року. Судом установлено, що спільна донька сторін по справі [PERSON] проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні, що не заперечується сторонами. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином відповідач зобов`язаний утримувати свого сина до досягнення ним повноліття. Частинам першою третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У позовній заяві представник позивача жодним чином не обґрунтовує розміру аліментів, який позивач просить стягувати з відповідача 1/3 частка з усіх видів заробітку (доходу). Суд приймає до уваги те, що за загальним правилом, яке випливає зі змісту частини п`ятої статті 183 Сімейного кодексу України (той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину), розмір аліментів на одну дитину становить 1/4 частку заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про Державний бюджет на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, дітей віком від 6 до 18 років 3 196грн. Законом України «Про Державний бюджет на 2026 рік» установлено у 2026 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, дітей віком від 6 до 18 років 3 512грн. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За таких обставин позивач не довела, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) і що існує потреба у сплаті аліментів саме у такому розмірі. Крім того, обов`язок щодо утримання дітей покладено на обох батьків. Підстави для стягнення аліментів в розмір 1/3 частини усіх видів доходу відповідача, суд не вбачає, оскільки вказаний розмір є не доведеним. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. При цьому, згідно частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме на її користь з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання дитини [PERSON] , яка народилася [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення сином повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з відповідача з 23.04.2025 року, тобто з дня звернення позивача з цим позовом до суду, і до досягнення дитиною повноліття. Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Тобто рішення в частині стягнення аліментів підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Оскільки згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у сумі 1 211,20 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial