Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

08 січня 2026 року [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , звернулася до Баштанського районного суду Миколаївської області із позовною заявою, в якій просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі [PERSON] , зареєстрований 13 квітня 2017 року Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №151. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 13 квітня 2017 року позивач разом із відповідачем зареєстрували шлюб у Шевченківському районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №151. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. У позивача з відповідачем не склалося спільне сімейне життя, через наявність різних поглядів на сімейне життя і подружні стосунки, між ними виникали постійні непорозуміння, у зв`язку з чим подружжя припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. За таких обставин, позивач вважає подальше спільне життя з відповідачем та збереження сім`ї є неможливим, а тому змушена звернутись до суду із даним позовом, представник позивача просив ухвалити рішення про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просить залишити позивачу [PERSON] прізвище, яке набуте у шлюбі « [PERSON] ». Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 21 січня 2026 року позовну заяву [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, передано на розгляд до Казанківського районного суду Миколаївської області. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 18 лютого 2026 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про можливість розгляду справи в їхню відсутність, заявлені вимоги підтримую, просять задовольнити позов, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.31), про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку. Частиною 1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Частиною 3 ст.105 СК України визначено, що шлюб може бути припинено внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Відповідно до вимог ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Матеріали справи вказують на те, що у зв`язку з погіршенням взаємовідносин, подружжя припинили спільне проживання, жоден з них не вживав заходів щодо примирення, тому наполягання позивача на розірванні шлюбу базуються на неможливості подальшого спільного життя і збереження сім`ї. За таких обставин у суду склалася достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позову [PERSON] . Майнових спорів та спорів стосовно місця проживання дитини немає. До часу виникнення спору щодо місця проживання дитини, дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Позивач виявила бажання після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved