Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

У грудні 2025 року через систему «Електронний суд» товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал спліт» (далі ТОВ «Глобал спліт») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначено, що 15 січня 2021 року між акціонерним товариством «Креді агріколь банк» (далі АТ «Креді агріколь банк») та відповідачем було укладено кредитний договір № 1/3684119, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 25000,00 грн строком на 24 місяці. За користування кредитом погодили, що позичальник сплачує АТ «Креді агріколь банк» процентну винагороду щомісячно в розмірі 11% річних, тип процентної ставки фіксована, та комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,5% від суми кредиту. Посилаючись на те, що [PERSON] умови кредитного договору не виконує, а також на те, що ТОВ «Глобал спліт» набуло право вимоги за вказаним договором, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість станом на 24 грудня 2025 року у розмірі 24042,22 грн, з яких прострочена заборгованість за основним боргом 10949,58 грн, прострочена заборгованість за відсотками 1522,32 грн, прострочена заборгованість за комісією 11570,32 грн. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подати відзив не скористалася. Судом встановлено, що 15 січня 2021 року між АТ «Креді агріколь банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1/3684119 (далі договір), за умовами якого банк надав відповідачу кредит в сумі 25000,00 грн з кінцевим терміном повернення до 14 січня 2023 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11% річних, процентна ставка фіксована, і комісійною винагородою за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,5% від суми кредиту. Підпунктом 1.3.2. пункту 1.3. зазначено, що обслуговування кредитної заборгованості включає в себе: моніторинг заборгованості , під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Згідно пункту 2.1 договору з метою обслуговування кредиту банк відкрив позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості № UА203006140000029091000582964 в банку. Відповідно до пункту 1.2. договору встановлено, що кредит надається позичальнику на споживчі потреби. Згідно пункту 2.2. договору встановлено, що позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків Графіку платежів по кредиту, щомісяця, в день повернення кредиту на Рахунок погашення заборгованості, сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісій в день повернення кредиту. Пунктом 2.6. договору встановлено, що банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за договором, а також угодами про забезпечення, будь-якій третій особі повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про позичальника та третіх осіб, з якими укладено угоди про забезпечення, яка необхідна або яку банк вважатиме доцільною. Меморіальним ордером від 15 січня 2021 року та випискою з рахунку підтверджується отримання [PERSON] кредитних коштів в розмірі 25000,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості по кредиту, наданому [PERSON] , заборгованість останньої становить 24042,22 грн, з яких прострочена заборгованість за основним боргом 10949,58 грн, прострочена заборгованість за відсотками 1522,32 грн, прострочена заборгованість за комісією 11570,32 грн. Відповідно до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 4-2023 від 29 серпня 2023 року АТ «Креді агріколь банк» відступило ТОВ «Глобал спліт» право вимоги за кредитним договором № 1/3684119 від 15 січня 2021 року. Згідно повідомлення від 15 вересня 2023 року АТ «Креді агріколь банк» повідомило відповідача про укладення договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором та надало реквізити для погашення заборгованості. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статті 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною другою статті 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та проценти від простроченої суми. Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Відповідачем доводи позивача щодо невиконання ним зобов`язань за договором не спростовані, а тому суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Глобал спліт» простроченої заборгованості за основним боргом 10949,58 грн та простроченої заборгованості за відсотками 1522,32 грн, а разом 12471,50 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення комісії, суд зазначає наступне. Стягнення з [PERSON] комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а саме: за дії, які банк здійснює на власну користь (електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо), або за дії, які позичальник здійснює на користь банку, чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин, протирічить статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Отже банк не може стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Зазначене узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 (справа № 363/1834/17) та постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 (справа № 496/3134/19). Зокрема, у справі № 496/3134/19 суд касаційної інстанції констатував, що «умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (п. 31.33). Верховним Судом в постанові від 07 червня 2023 року у справі № 686/14530/15 (провадження № 61-13299св22) зроблений висновок, що оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача комісії в розмірі 12471,50 грн. На підставі статті 141 ЦПК України, оскільки судом задоволено позов частково, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 1256,61 грн.

Outcome: partial