Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Товариство з обменженою відповідальністю "Юніт Капітал" звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 30.12.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» (надалі Первісний Кредитор, Кредитодавець) та [PERSON] (далі Відповідач, Позичальник) укладено кредитний договір № 165605 на суму 30 121,00 грн. Відповідач ініціювала укладення кредитного договору оформивши заявку на сайті первісного кредитора та підписавши кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. Позичальник приєднався до публічної частини, прийняв умови індивідуальної частини та графіку платежів, що разом становлять єдиний кредитний договір, шляхом підписання індивідуальної частини електронним підписом 26dc1920, що відповідно до вимог законодавства є належним та допустимим доказом укладення правочину між сторонами. Наявність електронного підпису відповідач підтверджує її волевиявлення, згоду з умовами надання кредиту, а також факт належного інформування кредитодавцем у встановленій законом формі про всі істотні умови, передбачені чинним законодавством України. 30.12.2024 року на виконання умов кредитного договору первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № [NUMBER] (далі Платіжна картка) відповідача, що в свою чергу свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію первісного кредитора. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується довідкою про перерахування коштів. Кредитний договір укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов зазначених у договорі в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. 16.04.2025 первісний кредитор та позивач уклали Договір факторингу № 16042025 (далі Договір факторингу 1) згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Таким чином, відповідно до Реєстру прав вимог № 4 від 03.07.2025 до Договору Факторингу 1 та Акту приймання-передачі Реєстру прав вимог № 4 від 03.07.2025 до Договору факторингу 1 (Додаток №10, № 11), до позивача перейшло право вимоги до відповідача. Факт передачі грошових коштів у розпорядження (фінансування) первісного кредитора зі сторони позивача згідно Договору Факторингу 1 саме за відступлення права вимоги у обсязі кредитних договорів, які зазначені у Реєстрі прав вимог № 4 від 03.07.2025 до Договору Факторингу 1 підтверджено платіжною інструкцією. Нарахування відсотків за Кредитним договором здійснювалося виключно первісним кредитором. Сума заборгованості право вимоги щодо якої відступлено позивачу відображена у Реєстрі прав вимоги № 4 від 03.07.2025. Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язався вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному кредитним договором. Відповідач не виконала свого обов`язку та не повернула наданий їй кредит в строки передбачені Кредитним договором. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, станом на 22.12.2025 року, становить 49 042, 90 грн., яка складається з: 27 225,40 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 17 817,50 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 1 000,00 грн - заборгованість по комісії; 3 000,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи), що підтверджено випискою з особового рахунку за період 03.07.2025 - 01.11.2025 Позивач просить стягнути із відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 165605 в розмірі 46 042, 90 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25.12.2025 року суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи (п.4 ч.7 ст.128 ЦПК України). Суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами (ч. 8 ст.178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи в змішаній (паперовій та електронній формі) та надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). У відповідності з ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме ( ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено, що 30.12.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] укладено кредитний договір № 165605 на суму 30 121,00 грн. Відповідач ініціювала укладення кредитного договору оформивши заявку на сайті первісного кредитора та підписавши кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. Позичальник приєдналася до публічної частини, прийняла умови індивідуальної частини та графіку платежів, що разом становлять єдиний кредитний договір, шляхом підписання індивідуальної частини електронним підписом [NUMBER] . З урахуванням викладеного, наявність електронного підпису відповідача підтверджує його волевиявлення, згоду з умовами надання кредиту, а також факт належного інформування Кредитодавцем у встановленій законом формі про всі істотні умови, передбачені чинним законодавством України. На виконання умов кредитного договору 30.12.2024 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № 4731-21ХХ-ХХХХ-0326 відповідача, що в свою чергу свідчить доказом прийняття відповідачеми пропозиції первісного кредитора. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується довідкою про перерахування коштів. Кредитний договір укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов зазначених у договорі в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. 16.04.2025 року первісний кредитор та позивач уклали Договір факторингу № 16042025, згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Таким чином, відповідно до Реєстру прав вимог № 4 від 03.07.2025 до Договору Факторингу 1 та Акту приймання-передачі Реєстру прав вимог № 4 від 03.07.2025 до Договору факторингу 1 (Додаток №10, № 11), до Позивача перейшло право вимоги до відповідача. Факт передачі грошових коштів у розпорядження (фінансування) Первісного кредитора зі сторони Позивача згідно Договору Факторингу 1 саме за відступлення права вимоги у обсязі кредитних договорів, які зазначені у Реєстрі прав вимог № 4 від 03.07.2025 до Договору Факторингу 1 підтверджено платіжною інструкцією. Нарахування відсотків за кредитним договором здійсннено виключно первісним кредитором. Сума заборгованості право вимоги щодо якої відступлено Позивачу відображена у Реєстрі прав вимоги № 4 від 03.07.2025. Згідно з умовами Кредитного договору відповідач зобов`язалася вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному кредитним договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит в строки передбачені кредитним договором. Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, станом на 22.12.2025 року, становить 49 042, 90 грн., яка складається з: 27 225,40 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 17 817,50 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 1 000,00 грн - заборгованість по комісі, що підтверджено випискою з особового рахунку за період 03.07.2025 - 01.11.2025 На підтвердження вищезазначених обставин судом досліджено наступні докази в електронній (цифровій) формі: копію індивідуальної частини кредитного договору; копію публічної частини Кредитного договору; копію паспорта споживчого кредиту; копію правил надання грошових коштів у позику; витяг з Довідки про перерахування грошових коштів; договір факторингу № 16042025 від 16.04.2025; витяг з Реєстру прав вимог №4 від 03.07.2025 до Договору № 16042025 від 16.04.2025; акт приймання-передачі Реєстру прав вимог №4 від 03.07.2025 до Договору факторингу № 16042025 від 16.04.2025; копію платіжної інструкції про сплату за право грошової вимоги згідно Реєстру прав вимог №4 від 03.07.2025 до Договору факторингу № 16042025 від 16.04.2025, тощо. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 1050, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Що стосується позовної вимоги про стягнення із відповідача [PERSON] на користь ТзОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" судових витрат понесених на оплату професійної правничої допомоги, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно матеріалів справи витрати на професійну правничу допомогу складаються із: вивчення матеріалів справи: 2 год.- 1000,00 грн.; складання адвокатського запиту: 1 год.- 500,00 грн.; складання клопотання про витребування доказів: 1 год.- 500,00 грн., складання позовної заяви: 2 год.- 5 000,00 грн. Розрахунок суми судових витрат включає в себе витрати понесені із зверненням Позивача за наданням правничої допомоги згідно Договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025, Додаткової угоди до нього № 25770893993 від 11.09.2025 та Акту прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025. На підтвердження оплати юридичних послуг позивачем не надано платіжну інструкцію згідно з якої ТОВ «ЮHIT КАПIТАЛ» перерахував (чи зобов`язаний перерахувати) кошти за надання правової допомоги згідно договору №10/09/25-02 від 10.09.2025, Додаткової угоди до нього № 25770893993 від 11.09.2025. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial