Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», звернулось до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позову вказує, що ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», на підставі відповідної ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та рішення Черкаської міської ради №520 від 24.05.2000 року забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у місті Черкаси. Надання послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання в буд. [ADDRESS] здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ». Згідно інформації Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» ЧМР за вказаною вище адресою зареєстровані відповідачі протягом всього спірного періоду. Також, зазначає, що договір з відповідачами про надання житлово-комунальних послуг не укладався, однак, його відсутність не може бути підставою для звільнення споживачів (відповідачів) від оплати послуг у повному обсязі. Позивач вказує, що судовим наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/1893/14 від 18.03.2014р., судовим наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/5796/17 від 24.07.2017р. та заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №711/4211/20 від 20.10.2020р. з відповідачки [PERSON] на користь позивача стягнуто заборгованість за період з 01.01.2013р. по 01.04.2020р. в загальній сумі 83 369,42 грн. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №711/6859/21 від 05.01.2022р. стягнуто заборгованість за період з 01.04.2020р. по 01.08.2021р. в сумі 35 151,64грн. Відповідачі, починаючи з серпня 2021 року, не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, внаслідок чого у них утворилась заборгованість станом на 01.02.2026 року в розмірі 147 765,21 грн., що підтверджується листом-розрахунком по ОР №10412013. Крім того, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідачам нараховані 3% річних від простроченої суми боргу 99,83 грн. та інфляційна складова боргу 329,10 грн. А тому, просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 147 765,21 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 329,10 грн., 3% річних в розмірі 99,83 грн., а також судовий збір в розмірі 3 328 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.02.2026 року відкрито провадження по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг, та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. В судове засідання представник позивача, за довіреністю Блізнецов М.Є., не з`явився, попередньо подавши до суду заяву від 16.03.2026 року, в якій вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Також, просить розглянути справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явились, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за адресою, за якою рахується борг, яка також є їх зареєстрованим місцем проживання. Натомість судові повістки-повідомлення повернулись до суду без вручення відповідачам з причин відсутності останніх за вказаною адресою. В контексті положень п. 3, 4 ч. 8 ст. 128, ч. 10 ст. 130 ЦПК відповідачі є належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи. Додатково судом вживались заходи з повідомлення відповідачів шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на веб-сайті суду. Відтак, справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідачів, які повідомлялись у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, однак, не з`явились в судове засідання без повідомлення причин, не подали відзиву проти позову, та зі згоди представника позивача щодо такого порядку розгляду справи, викладеної в заяві від 16.03.2026р. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі статтею 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга (послуга з управління багатоквартирним будинком) та комунальні послуги (послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами). Статтями 7, 8 вказаного вище Закону визначені права та обов`язки споживачів й виконавця комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами договорів, а обов`язком споживача - є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому, п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. За змістом ст.ст. 67-68, 162 ЖК України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Крім того, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. В судовому засіданні встановлено, що ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», на підставі відповідної ліцензії і рішень Черкаської міської ради № 520 від 24.05.2000 року та № 1480 від 31.10.2007 року забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у місті Черкаси. Надання послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання (постачання гарячої води) в буд. [ADDRESS] здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ». Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, відповідей Департаменту «Центр надання адміністративних послуг», на запити суду, за адресою: [ADDRESS] , за якою рахується заборгованість перед позивачем за надані комунальні послуги, відповідачі: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані протягом усього періоду, за який рахується борг перед позивачем. Таким чином, відповідачі являються споживачами послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які їм надає Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» за вказаною вище адресою. З розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги (о/р [NUMBER] ) вбачається, що за період з 01.08.2021р. по 01.02.2026р. відповідачі мають заборгованість перед ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» за надані їм послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в загальній сумі 147 765,21 грн., з яких: заборгованість за постачання гарячої води 118 797,06 грн., заборгованість за постачання теплової енергії 28 968,15 грн. Також, в судовому засіданні встановлено, що договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладався, однак, не укладення договору не виключає можливість стягнення з відповідачів на користь позивача вартості фактично отриманих послуг і не може бути підставою для звільнення споживачів (відповідачів) від оплати цих послуг. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 15.03.2018 року у справі № 401/710/15-ц. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачами надані їм ВП «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання не оплачувалися взагалі, в результаті чого у них утворилась заборгованість за отримані послуги, яку позивач просить стягнути із відповідачів, в сумі загальній сумі 147 765,21 грн., тому суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення вказаної вище заборгованості з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку. Крім того, частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З позовної заяви та доданих до неї розрахунків вбачається, що 3% річних за період прострочення платежів за надані позивачем послуги становлять 99,83 грн., а інфляційна складова боргу 329,10 грн., які, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, також підлягають до стягнення в солідарному порядку із відповідачів на користь позивача. При цьому, варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачами не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставини спірних правовідносин. Відтак, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог на суму боргу 148 194,14 грн., з яких: заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в загальній сумі 147 765,21 грн., інфляційна складова боргу 329,10 грн., 3% річних 99,83 грн. Разом з тим, суд приходить до висновку і про стягнення з відповідачів на користь позивача понесених ним судових витрат, а саме судового збору. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з даним позовом за вимогу майнового характеру було сплачено судовий збір в розмірі 3328 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №118 від 12.02.2026р. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають до повного задоволення, тому з відповідачів на користь позивача підлягає і судовий збір в розмірі 3 328 грн. в рівних частках, тобто по 1 109,33 грн. з кожного. На підставі викладеного вище та,

Outcome: approved