Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: [PERSON] звернулася до Черкаського районного суду Черкаської області через свого представника адвоката Євтушенка Миколу Павловича з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі та від даного шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] . 29.10.2024 року змінено прізвище сина [PERSON] на « [PERSON] ». З часу розірвання шлюбу між сторонами, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, навіть не цікавиться життям, не відвідував і не відвідує його вдома, не відвідував в дитячому дошкільному закладі та у школі, що підтверджується відповідними письмовими доказами даними до позову. Також відповідач платить невчасно і не в повному обсязі аліменти, у зв`язку із чим в нього є борг по аліментам по становить 125 442.99 грн. Ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надавав і не надає по цей час, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Фактично дитина перебуває на утриманні чоловіка позивачки [PERSON] . В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, пояснюючи це тим, що відповідач протягом 12 років не займався вихованням сина, не цікавився його життям, навчанням та вихованням, не проявляв ніякої ініціативи з приводу спілкування з ним. Представник позивачки підтримав позовні вимоги та просив їх задольнити, доповнив, що аліменти відповідачем все ж сплачувались не в повній сумі, коштів не вистачає на потреби дитини. Також щодо висновку органу опіки та піклування, то просив не брати його до уваги суду, оскільки будь-яких мотивів щодо прийняття такого висновку в ньому не наведено. Відповідач в судовому засіданні проти позбавлення батьківських прав заперечував, пояснюючи це тим, що він все ж є батько дитини, нічого поганого дитині не робив. Представник третьої особи просила врахувати їх висновок при винесенні рішення, та прийняти рішення як найкраще в інтересах дитини. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: 02.09.2025 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 05.09.2025 року від представника позивача надійшла заява про долучення доказів, а саме квитанцію про сплату судового збору. 22.09.2025 року від представника третьої особи [PERSON] надійшла заява про заміну третьої сторони на виконавчий комітет Черкаської міської ради як орган опіки та піклування. 06.10.2025 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області залучено до участі третю особу виконавчий комітет Черкаської міської ради як орган опіки та піклування. 06.11.2025 року надійшло клопотання від представника третьої особи про відкладення розгляду справи. 07.11.2025 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 08.12.2025 року від третьої особи на виконання ухвали надійшов висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав. 08.12.2025 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 09.12.2025 року надійшла заява від представника третьої особи Троян О.В. про розгляд справи без їх участі. 15.01.2026 року надійшла заява від представника третьої особи [PERSON] про розгляд справи без їх участі. 15.01.2026 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду. Встановлені судом обставини: Так, судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є батько [PERSON] та мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції від 10.10.2013 року, актовий запис № 1300, серія [NUMBER] . 07.07.2011 року рішенням Черкаського районного суду Черкаської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені виданого Черкаським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 29.10.2024 року, актовий запис № 17, серія [NUMBER] . Відповідно до довідки виданою дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) комбінованого типу № 60 «Ялинка-веселинка» Черкаської міської ради повідомляється про те, що батько дитини [PERSON] контакту з дошкільним закладом не підтримував, успішністю дитини не цікавився, з вихователями не спілкувався, батьківські збори не відвідував. Дитина відвідувала дитячий заклад регулярно, завжди була охайна, доглянута, мати спілкувалась з вихователями, відвідувала батьківські збори, приймала активну участь в житті дошкільного закладу. Дитину до садка приводили та забирали мати та вітчим [PERSON] . Відповідно до довідки виданою Черкаською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 25 Черкаської міської ради Черкаської області повідомляється про те, що учень 10-К класу [PERSON] регулярно відвідує заняття в школі, дитина завжди охайна, доглянута, мати дитини спілкується з педагогами, цікавиться шкільним життям дитини. Батько [PERSON] контакту із школою не підтримує, із вчителями не спілкується. 11.10.2011 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітної плати (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах № 48388/5 від 14.08.2025 року [PERSON] має заборгованість та станом на 14.08.2025 року боржником повинно бути сплачено 234 180,15 грн. відповідно до матеріалів виконавчого провадження за вказаний період боржником сплачено 108 737,16 грн. Встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів перевищує суму відповідних платежів за три роки та станом на 14.08.2025 року становить 125 442,99 грн. 29.08.2015 року позивачка [PERSON] уклала шлюбі із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції від 29.08.2015 року, серія [NUMBER] . Відповідно до висновку № 24854/30383-01-21 від 05.12.2025 року виконавчий комітет Черкаської міської ради як орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , який народився [INFO] . 12.11.2025 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Черкаської міської ради мати [PERSON] підтримала свої позовні вимоги. Батько [PERSON] повідомив, що є інвалідом ІІ групи, тому аліменти сплачує аліменти по мірі можливості, зазначив, що заперечує проти позбавлення батьківських прав, бажає спілкуватися з сином. Неповнолітній [PERSON] повідомив членам комісії, що бажає змінити по батькові, з приводу позбавлення батьківських прав батька сумнівається, більше схиляється до доцільності позбавлення. Норми права, що підлягають застосуванню: Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Приписами п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Як передбачено ч. 1 ст. 3, ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч. 1- 5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; повинні поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 14 травня 2020 року по справі № 420/1753/18 зазначає, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України). Згідно частин 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Верховний Суд зауважує, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу і залежить від специфіки обставин, які необхідно довести у конкретній справі. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення. У своїй практиці ЄСПЛ керується тим, що необхідно зробити все можливе, щоб зберегти особисті стосунки між батьками і дітьми та, якщо це доречно, «відновити» сім`ю (рішення від 10 січня 2017 року у справі «Кацпер Новаковський проти Польщі» (Kacper Nowakowski v. Poland), заява № 32407/13, пункт 75). Держава має позитивні зобов`язання сприяти возз`єднанню сім`ї (рішення ЄСПЛ від 10 вересня 2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (STRAND LOBBEN AND OTHERS v. NORWAY), № 37283/13, пункт 209). Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та повноті, суд дійшов висновку про відмову в позові з таких мотивів. Дійсно, в ході судового розгляду справи зібрано окремі докази факту відсутності батька поруч з дитиною, однак лише це не є підставою для позбавлення батька хлопчика батьківських прав щодо нього. Відповідач в судовому засіданні не заперечував факту, що він не повноцінно приймає участь в житті дитини як батько, про те наголошував, що не відмовляється від свого сина, просив не позбавляти його батьківських прав та зобов`язувався виконувати батьківські обов`язки. Позивачем не було заявлено клопотання про допит свідків на підтвердження викладених нею обставин саме ухилення батька від виховання сина, зокрема не було допитано безпосередньо сина, оскільки його думка дуже важлива. Суд враховує висновок органу опіки та піклування, згідно якого неповнолітній син з приводу позбавлення батьківських прав батька все ж сумнівається. Суду не представлено беззаперечних доказів про існування виключних обставин, які б свідчили про злісне ухилення відповідача від виховання сина, притягнення його до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. В то же час, суд вважає, що відповідач дійсно не в повній мірі виконував свої батьківські обов`язки відносно малолітнього сина. Однак, враховуючи, що позбавлення батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають з факту кровної спорідненості з сином, є крайнім заходом впливу, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи не доведено, суд приходить до висновку про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Проте, суд зауважує, що [PERSON] необхідно попередити про істотну зміну поведінки та ставлення до свого сина [PERSON] , приділити належну увагу його психоемоційному стану, враховуючи вік та стан здоров`я, піклуватися про його матеріальні потреби, та докласти усіх зусиль, щоб налагодити зв`язок із дитиною (звернутися до дитячого психолога, сімейного медіатора тощо), а також відновити віру дитини у те, що він не байдужий своєму батьку. Таким чином, визначені законом підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Судові витрати: Суд вирішує судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати зі сплати судового збору з відповідача стягненню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed