Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

19 вересня 2025 року позивач звернувся до Самарського районного суду міста Дніпра з позовом до [PERSON] , третя особа: громадська організація «Крейсерський Яхт-клуб «Дніпро», [PERSON] , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Свої вимоги обґрунтував тим, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.08.2007 року у справі № 2-2085/07 позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на нежитлові будівлі ангару № 1, загальною площею 217,5 кв.м. з побутовими приміщеннями літ. А-3, А1-1, а-1, ангару № 2 площею 135, 2 кв.м., літера Б-1, ганок літ. «б», навіс літ. «В», огорожа та споруди № 1-4, мостіння І-ІІІ, які розташовані на земельній ділянці 827 кв.м. по [ADDRESS] без додаткових актів вводу в експлуатацію. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.06.2008 у справі № 2-2085/07 виправлено описку в заочному рішенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2007 року у справі за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради про визнання права власності. В постанові Дніпровського апеляційного суду від 01.05.2024 року у справі № 2-2085/07 встановлено, що відповідно до листів Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2022 року та від 03 березня 2023 року вбачається, що 21.08.2007 року Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська було ухвалене заочне рішення у цивільній справі № 2-2085/2007 за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради про визнання права власності, яке скасовано рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.11.2008 року. 26.11.2008 року справу надіслано на новий розгляд до Самарського районного суду міста Дніпропетровська та отримано ним 04.12.2008 року. Відповідно до листів Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.02.2023 та 29.03.2023 року матеріали цивільної справи № 2-2085/2007 до суду не находили. Згідно з листом Дніпровського апеляційного суду від 11.10.2023 рішень чи інших відомостей по цивільній справі № 2-2085/07 в архіві суду не виявлено. 15.08.2008 право власності на будівлі та споруди, Літ. А-3, А1-1, а-1, ангар №1 з побутовими приміщеннями, загальною площею 217,5 кв.м., ангар № 2, загальною площею 135,2 кв.м. літ.Б-1, ганок літ. б, навіс літ.В, огорожі та споруди № 1-4, мостіння [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] , на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.08.2007 та ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.06.2008, реєстраційний № 24371443. Згідно з договором купівлі-продажу від 19.07.2016 [PERSON] передав у власність Громадській організації «КРЕЙСКЕРСЬКИЙ ЯХТ-КЛУБ «ДНІПРО» 38/100 часток будівель та споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] . 27.07.2016 року укладено договір між [PERSON] та Громадською організацією «КРЕЙСЕРСЬКИЙ ЯХТ-КЛУБ «ДНІПРО» про внесення змін до договору купівлі-продажу від 19.07.2016, відповідно до якого сторони домовились, що у фактичному користуванні [PERSON] , знаходиться ангар № 1, загальною площею 217,5 кв.м., з побутовими приміщеннями, позначені у технічному паспорті літ. А-3, А1, а-1, навіс літ В, споруди № 1,2,4, мостіння ІІ, ІІІ, 2/3 частини 1; у фактичному користуванні Громадської організації «КРЕЙСЕРСЬКИЙ ЯХТ-КЛУБ «ДНІПРО» знаходиться ангар № 2, загальною площею 135,2 кв.м., під. Літ.Б-1,ганки літ.б, літ.б1, споруди № 3,5, мостіння ІV,V, 1/3 частина 1. Відповідно до договору про поділ нерухомого майна в натурі та припинення спільної часткової власності від 09.02.2017 року будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] перебувають у спільній частковій власності, а саме: [PERSON] належить 62/100 частки будівель та споруд та у фактичному користуванні знаходиться: ангар № [NUMBER] , загальною площею 217,5 кв.м. з побутовими приміщеннями, що позначені у технічному паспорті літ. А-3, А1-1,а-1, навіс літ. В, споруди № 1,2,4, мостіння ІІ, ІІІ, 2/3 частини І; Громадській організації «КРЕЙСЕРСЬКИЙ ЯХТ-КЛУБ «ДНІПРО» належить 38/100 частки будівель та споруд та у фактичному користуванні знаходиться: ангар № 2 площею 135,2 кв.м., визначеному у технічному паспорті літерою Б-1, ганки літ. «б», літ. «б1», споруди № 3,5, мостіння ІV,V, 1/3 частини І. 09.02.2017 право власності на будівлі та споруди, Літ. А-3, А1-1, а-1, ангар № [NUMBER] з побутовими приміщеннями, загальною площею 217,5 кв.м., по [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору про поділ нерухомого майна в натурі та припинення спільної часткової власності (реєстраційний об`єкт нерухомого майна 975535812101).В подальшому право власності на будівлі та споруди, Літ. А-3, А1-1, а-1, ангар [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.04.2020, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , оформленого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мельник О.І. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1169398512101).Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на будівлі та споруди, загальною площею 135, 2 кв.м., що складається з літ.Б-1-ангар № 2, літ. б, б1-ганки, споруди № 3,5, мостіння ІV,V,VI по [ADDRESS] зареєстровано за Громадською організацією «КРЕЙСЕНСЬКИЙ ЯХТ-КЛУБ «ДНІПРО» на підставі договору про поділ нерухомого майна в натурі та припинення спільної часткової власності від 09.02.2017 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1169439712101). Розпорядженням міського голови № 1153-р від 30.12.2016 присвоєно адресу будівлі ангару [ADDRESS] адресу [ADDRESS] . [PERSON] здійснив самочинне будівництво нежитлової будівлі -ангару № 1, загальною площею 217,5 кв.м. з побутовими приміщеннями літ. А-3, А1-1, а-1, ангару № 2 площею 135, 2 кв.м., літера Б-1, ганок літ. «б», навіс літ. «В», огорожа та споруди № 1-4, мостіння І-ІІІ за адресою: [ADDRESS] без отримання відповідного дозволу на початок будівельних робіт та на земельній ділянці, яка під будівництво не надавалась, як і не надавалась згода Дніпровської міської ради, як її власника, на таку забудову. Відповідно до інформації з Муніципальної земельної інформаційної системи, реєстраційні записи щодо цивільно-правових угод, укладених між міською радою та фізичними або юридичними особами, у тому числі з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] відсутні (лист від 15.02.2022 № 4/11-140). А отже, земельна ділянка, на якій розташовано самочинно побудоване нерухоме майно, а саме: будівлі та споруди, літ. А-3-ангар № 1, загальною площею 217,5 кв.м., з побутовими приміщеннями літ.А(1)-1, а-1 прибудови, літ.В. - навіс, споруди № 1,2,4, мостіння І,ІІ, ІІІ за адресою: [ADDRESS] , 102-Л належить Дніпровській міській раді та віднесена до земель комунальної власності, відповідно до ст. 80, 83 Земельного кодексу України та ст. 26, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Зазначена земельна ділянка ніколи не передавалась у власність або користування, під будівництво [PERSON] та будь-якій іншій особі. [PERSON] не ввів об`єкт нерухомого майна, а саме: будівлі та споруди, літ. А-3-ангар № 1, загальною площею 217,5 кв.м., з побутовими приміщеннями літ.А(1)-1, а-1 прибудови, літ.В. - навіс, споруди № 1,2,4, мостіння І,ІІ, ІІІ за адресою: [ADDRESS] ; літ. Б-1, у встановленому порядку в експлуатацію. Внаслідок самочинного будівництва спірного об`єкта та ухвалення у подальшому скасованого рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська, з користування Дніпровської міської ради на підставі юридичного факту, який у подальшому був скасований (рішення суду) вибула земельна ділянка по [ADDRESS] . Визнання ж права власності на об`єкт будівництва, не прийнятого в експлуатацію, в судовому порядку нормами Цивільного кодексу України чи іншими нормативними актами не передбачено. Оскільки спірне нерухоме майно було побудоване на земельній ділянці не відведеній для вказаної мети та за відсутності декларації про початок будівельних робіт, декларації про готовність об`єкту до експлуатації, а також доказів про те, що спірне нерухоме майно було в установленому законом порядку введено в експлуатацію, з урахуванням вищезазначеного, відсутні правові підстави вважати, що [PERSON] набув права власності на нього. Власником земельної ділянки, на якій розташовані будівлі та споруди, за адресою: [ADDRESS] та м. Дніпро є Дніпровська міська територіальна громада в особі Дніпровської міської ради. Внаслідок самочинного будівництва будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] з користування Дніпровської міської ради вибула земельна ділянка. Порушення встановленого законом порядку володіння та користування земельними ділянками, недотримання спеціальних гарантій та вимог водно-екологічного характеру та створення загрози екологічній безпеці населення України і є підставою для звернення з позовом до суду. З вищевикладеного вбачається, що внаслідок незаконних дій [PERSON] самочинним будівництвом порушено майнові інтереси Дніпровської міської територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, зокрема у можливості вільно розпоряджатись у подальшому земельною ділянкою, на якій зареєстровані вказані об`єкти нерухомого майна самочинного будівництва. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на будівлі та споруди зареєстровано за [PERSON] на підставі заочного рішення від 21.08.2007 та ухвали 24.06.2008 Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у справі № 2-2085/07, яке скасовано. В подальшому підставою для реєстрації спірного об`єкту нерухомості став договір про поділ нерухомого майна в натурі з припиненням спільної часткової власності від 09.02.2017 року. Таким чином, самочинно побудовані будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] порушують права Дніпровської міської ради на користування та розпорядження земельною ділянкою, на якій спірні об`єкти нерухомості побудовані, а отже підлягають знесенню за рахунок відповідача, а земельна ділянка приведенню у придатний для використання стан. У [PERSON] відсутні правові підстави зайняття земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Документи на підтвердження реєстрації права власності чи оренди земельної ділянки відсутні. Також, відсутні будь-які документи на підтвердження надання Дніпровською міською радою дозволу щодо оренди саме для забудови спірної земельної ділянки, будь-які угоди щодо такого використання не укладалися. Таким чином, законні правові підстави зайняття зазначеної земельної ділянки відсутні. Просив суд ухвалити рішення, яким, усунути перешкоди Дніпровській міській раді в користуванні земельною ділянкою, належною до земель комунальної власності Дніпровської міської територіальної громади, шляхом знесення самочинно побудованої будівлі та споруди, загальною площею 217,5 кв.м., що складається з літ.А-3-ангар № 1 з побудованими приміщеннями літ. А(1)-1, а-1 прибудови, літ. В навіс, споруди № 1, 2, 4, мостіння І,ІІ,ІІІ по [ADDRESS] за рахунок [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), припинити право володіння [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , відповідним правом на нерухоме майно будівлями та спорудами, загальною площею 217,5 кв.м., що складається з літ.А-3-ангар № 1 з побудованими приміщеннями літ. А(1)-1, а-1 прибудови, літ. В навіс, споруди № 1, 2, 4, мостіння І,ІІ,ІІІ по [ADDRESS] . 23 вересня 2025 року ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження. 15.10.2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, та зазначив, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.08.2007 року позовні вимоги [PERSON] задоволено визнано за ним право власності на нежитлові будівлі ангару № 1 загальною площею 217,5 кв.м. з побутовими приміщеннями та ангару № 2 площею 135,2 км, які розташовані на земельній ділянці [ADDRESS] без додаткових актів вводу об`єкту в експлуатацію. Зазначне рішення суду набрало законної сили. 15.08.2008 року були внесені відповідні відомості до реєстру прав власності на нерухоме майно. Згодом відповідні відомості були внесені і до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 23.04.2020 між ним та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, який був нотаріально посвідчений. До Єдиного реєстру речовх прав на майно були внесені відповідні відомості, таким чином він 5 років добросовісно володіє та користується нерухомим майном, сплачує податки. Доводи позивача про те, що заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.08.2007 року у справі № 2-2085/07 було скасоване є безпідставними та бездоказовими, що базуються виключно на листі Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 03.03.2023 року, відповідно до якого заочне рішення від 21.08.2007 року у справі № 2-2085/07 було скасовано та справу 04.12.2008 року передано до Самарського районного суду міста Дніпропетровська. Крім того, питаня щодо заочного рішення Дніпровська міська рада почала піднімати зі спливом 15 річного терміну. Просив відовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні підтримував позовні вимоги та просив їх задовольнити на підставі викладених обставин. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи Черкаський Ю.С. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні підстави. Судом встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.08.2007 року у справі № 2-2085/07 позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на нежитлові будівлі ангару № 1, загальною площею 217,5 кв.м. з побутовими приміщеннями літ. А-3, А1-1, а-1, ангару № 2 площею 135, 2 кв.м., літера Б-1, ганок літ. «б», навіс літ. «В», огорожа та споруди № 1-4, мостіння І-ІІІ, які розташовані на земельній ділянці 827 кв.м. по [ADDRESS] без додаткових актів вводу в експлуатацію. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.06.2008 у справі № 2-2085/07 виправлено описку в заочному рішенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2007 року у справі за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради про визнання права власності. Згідно постанови Дніпровського апеляційного суду від 01.05.2024 року у справі № 2-2085/07 встановлено, що відповідно до листів Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2022 року та від 03 березня 2023 року вбачається, що 21.08.2007 року Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська було ухвалене заочне рішення у цивільній справі № 2-2085/2007 за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради про визнання права власності, яке скасовано рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.11.2008 року. 26.11.2008 року справу надіслано на новий розгляд до Самарського районного суду міста Дніпропетровська та отримано ним 04.12.2008 року. Відповідно до листів Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.02.2023 та 29.03.2023 року матеріали цивільної справи № 2-2085/2007 до суду не находили. Згідно з листом Дніпровського апеляційного суду від 11.10.2023 рішень чи інших відомостей по цивільній справі № 2-2085/07 в архіві суду не виявлено. 15.08.2008 право власності на будівлі та споруди, Літ. А-3, А1-1, а-1, ангар №1 з побутовими приміщеннями, загальною площею 217,5 кв.м., ангар № 2, загальною площею 135,2 кв.м. літ.Б-1, ганок літ. б, навіс літ.В, огорожі та споруди № 1-4, мостіння [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] , на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.08.2007 та ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.06.2008, реєстраційний № 24371443. Згідно з договором купівлі-продажу від 19.07.2016 [PERSON] передав у власність Громадській організації «КРЕЙСКЕРСЬКИЙ ЯХТ-КЛУБ «ДНІПРО» 38/100 часток будівель та споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] . 27.07.2016 року укладено договір між [PERSON] та Громадською організацією «КРЕЙСЕРСЬКИЙ ЯХТ-КЛУБ «ДНІПРО» про внесення змін до договору купівлі-продажу від 19.07.2016, відповідно до якого сторони домовились, що у фактичному користуванні [PERSON] , знаходиться ангар № 1, загальною площею 217,5 кв.м., з побутовими приміщеннями, позначені у технічному паспорті літ. А-3, А1, а-1, навіс літ В, споруди № 1,2,4, мостіння ІІ, ІІІ, 2/3 частини 1; у фактичному користуванні Громадської організації «КРЕЙСЕРСЬКИЙ ЯХТ-КЛУБ «ДНІПРО» знаходиться ангар № 2, загальною площею 135,2 кв.м., під. Літ.Б-1,ганки літ.б, літ.б1, споруди № 3,5, мостіння ІV,V, 1/3 частина 1. Відповідно до договору про поділ нерухомого майна в натурі та припинення спільної часткової власності від 09.02.2017 року будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] перебувають у спільній частковій власності, а саме: [PERSON] належить 62/100 частки будівель та споруд та у фактичному користуванні знаходиться: ангар № [NUMBER] , загальною площею 217,5 кв.м з побутовими приміщеннями, що позначені у технічному паспорті літ. А-3, А1-1,а-1, навіс літ. В, споруди № 1,2,4, мостіння ІІ, ІІІ, 2/3 частини І; Громадській організації «КРЕЙСЕРСЬКИЙ ЯХТ-КЛУБ «ДНІПРО» належить 38/100 частки будівель та споруд та у фактичному користуванні знаходиться: ангар № 2 площею 135,2 кв.м., визначеному у технічному паспорті літерою Б-1, ганки літ. «б», літ. «б1», споруди № 3,5, мостіння ІV,V, 1/3 частини І. 09.02.2017 право власності на будівлі та споруди, Літ. А-3, А1-1, а-1, ангар № [NUMBER] з побутовими приміщеннями, загальною площею 217,5 кв.м., по [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору про поділ нерухомого майна в натурі та припинення спільної часткової власності (реєстраційний об`єкт нерухомого майна 975535812101). В подальшому право власності на будівлі та споруди, Літ. А-3, А1-1, а-1, ангар №1 з побутовими приміщеннями, загальною площею 217,5 кв.м. по [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.04.2020, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , оформленого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мельник О.І.. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на будівлі та споруди, загальною площею 135, 2 кв.м., що складається з літ.Б-1-ангар № 2, літ. б, б1-ганки, споруди № 3,5, мостіння ІV,V,VI по [ADDRESS] зареєстровано за Громадською організацією «КРЕЙСЕНСЬКИЙ ЯХТ-КЛУБ «ДНІПРО» на підставі договору про поділ нерухомого майна в натурі та припинення спільної часткової власності від 09.02.2017. Розпорядженням міського голови № 1153-р від 30.12.2016 присвоєно адресу будівлі ангару [ADDRESS] адресу [ADDRESS] . [PERSON] здійснив самочинне будівництво нежитлової будівлі -ангару № 1, загальною площею 217,5 кв.м. з побутовими приміщеннями літ. А-3, А1-1, а-1, ангару № 2 площею 135, 2 кв.м., літера Б-1, ганок літ. «б», навіс літ. «В», огорожа та споруди № 1-4, мостіння І-ІІІ за адресою: [ADDRESS] без отримання відповідного дозволу на початок будівельних робіт та на земельній ділянці, яка під будівництво не надавалась, як і не надавалась згода Дніпровської міської ради, як її власника, на таку забудову. Відповідно до інформації з Муніципальної земельної інформаційної системи, реєстраційні записи щодо цивільно-правових угод, укладених між міською радою та фізичними або юридичними особами, у тому числі з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] відсутні що підтверджується листом від 15.02.2022 № 4/11-140. Представник позивача посилається на ті обставини, що земельна ділянка, на якій розташовано самочинно побудоване нерухоме майно, а саме: будівлі та споруди, літ. А-3-ангар № 1, загальною площею 217,5 кв.м., з побутовими приміщеннями літ.А(1)-1, а-1 прибудови, літ.В. - навіс, споруди № 1,2,4, мостіння І,ІІ, ІІІ за адресою: [ADDRESS] , 102-Л належить Дніпровській міській раді та віднесена до земель комунальної власності, відповідно до ст. 80, 83 Земельного кодексу України та ст. 26, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Зазначена земельна ділянка ніколи не передавалась у власність або користування, під будівництво [PERSON] та будь-якій іншій особі. [PERSON] не ввів об`єкт нерухомого майна, а саме: будівлі та споруди, літ. А-3-ангар № 1, загальною площею 217,5 кв.м., з побутовими приміщеннями літ.А(1)-1, а-1 прибудови, літ.В. - навіс, споруди № 1,2,4, мостіння І,ІІ, ІІІ за адресою: [ADDRESS] ; літ. Б-1, у встановленому порядку в експлуатацію. Внаслідок самочинного будівництва спірного об`єкта та ухвалення у подальшому скасованого рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська, з користування Дніпровської міської ради на підставі юридичного факту, який у подальшому був скасований (рішення суду) вибула земельна ділянка по [ADDRESS] . Оскільки спірне нерухоме майно було побудоване на земельній ділянці не відведеній для вказаної мети та за відсутності декларації про початок будівельних робіт, декларації про готовність об`єкту до експлуатації, а також доказів про те, що спірне нерухоме майно було в установленому законом порядку введено в експлуатацію, з урахуванням вищезазначеного, відсутні правові підстави вважати, що [PERSON] набув права власності на нього. Власником земельної ділянки, на якій розташовані будівлі та споруди, за адресою: [ADDRESS] та м. Дніпро є Дніпровська міська територіальна громада в особі Дніпровської міської ради. Внаслідок самочинного будівництва будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] з користування Дніпровської міської ради вибула земельна ділянка. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення, що передбачено пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України. Частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 319 ЦК України передбачено що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Нормою ст.182 ЦК України передбачена обов`язкова державна реєстрація права власності на нерухомі речі, його виникнення, перехід та припинення. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відповідно до частини першої статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Згідно частини другої та пункту «а» частини третьої цієї статті ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів, тощо). Відповідно до частини першої статті 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Згідно пункту 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключною компетенцією міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно частини першої статті 122 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі, зокрема, надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості). Відповідно до статті 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Самовільне зайняття земельних ділянок це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж в натурі (на місцевості) та одержання документа, що посвідчує право на неї і його державної реєстрації ( стаття 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель»). За самовільне зайняття земельних ділянок стаття 211 Земельного кодексу України (далі ЗК України) передбачає цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність Відповідно до статті 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз`яснено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України). Спірні правовідносини виникли щодо земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на якій самочинно побудовані нежитлові приміщення. Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони : будовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого тайна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (ч. 1, 2, 4 ст. 376 ЦК України). Стаття 18 Закону України «Про основи містобудування» передбачає, що реалізація містобудівної документації полягає у впровадженні рішень відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування при плануванні відповідних територій, комплексній забудові та реконструкції населених пунктів, проектуванні та будівництві об`єктів житлово-цивільного і виробничого призначення, систем транспортного та інженерного забезпечення, впорядкуванні і благоустрою територій. Отже, державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку. Відповідно до п.4 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 13.04.2011 №461 надання (реєстрація), повернення (відмова у видачі) чи скасування реєстрації документів, що підтверджують прийняття в експлуатацію закінчених у будівництвом об`єктів, здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю, визначеними статтею 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідно до п.9 зазначеного Порядку на об`єкті повинні бути виконані всі передбачені проектною документацією згідно з будівельними нормами, стандартами правилами роботи. Пунктом 11, 12 Порядку передбачено, що датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката. Експлуатація об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється. Крім того, відповідно до ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, обороняється. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, з державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Таким чином, з урахуванням вимог чинного законодавства, зокрема ст. 331 Цивільного кодексу України та Законів України «Про регулювання містобудівної з діяльності», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №1127 від 25.12.2015, передумовою для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна є отримання дозвільних документів у сфері містобудівної діяльності, у тому числі тих, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого об`єкта нерухомого майна та речових прав на земельну ділянку. Відповідно до пункту 12 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Важливе правове значення має позиція власника (користувача) земельної ділянки, а також дотримання прав інших осіб. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина 4 статті 376 ЦК України). Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (ч.4 ст.373 ЦК України). Так само є нормативно регламентованим право власника на забудову земельної ділянки, яке здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням (ч.3 ст.375 ЦК України). Відповідно до ч.4 ст.375 ЦК України у разі, коли власник здійснює на його земельній ділянці самочинну забудову, її правові наслідки встановлюються статтею 376 ЦК України. Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього. Як було встановлено судом, земельна ділянка, на якій розташоване вищевказане самочинно побудоване нерухоме майно належить територіальній громаді міста Дніпро, в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності, є відповідно до ст. ст. 80, 83 Земельного кодексу України та ст. 26, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Дана земельна ділянка відповідачу не надавалась під будівництво, право користування за нею на земельну ділянку не оформлювалось. За таких обставин, враховуючи, що об`єкти нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , які є предметом спору у цій справі, є об`єктом самочинного будівництва, то ефективним способом захисту порушених прав Дніпровської міської ради як власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, щодо користування і розпорядження цією земельною ділянкою є вимога про знесення такого будівництва відповідно до ч.4 ст.376 ЦК України. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 24.03.2021 року справі №200/2192/18. У Правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 30.09.2022 року по справі № 201/2471/20 зазначено, що відповідно до частин першої - четвертої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України. У частині другій статті 212 ЗК України передбачено, що приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. З вищевикладеного вбачається, що внаслідок незаконних дій [PERSON] самочинним будівництвом порушено майнові інтереси Дніпровської міської територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, зокрема у можливості вільно розпоряджатись у подальшому земельною ділянкою, на якій зареєстровані вказані об`єкти нерухомого майна самочинного будівництва. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на будівлі та споруди зареєстровано за [PERSON] на підставі заочного рішення від 21.08.2007 та ухвали 24.06.2008 Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у справі № 2-2085/07, яке скасовано. В подальшому підставою для реєстрації спірного об`єкту нерухомості став договір про поділ нерухомого майна в натурі з припиненням спільної часткової власності від 09.02.2017 року. Таким чином, самочинно побудовані будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] порушують права Дніпровської міської ради на користування та розпорядження земельною ділянкою, на якій спірні об`єкти нерухомості побудовані, а отже підлягають знесенню за рахунок відповідача, а земельна ділянка приведенню у придатний для використання стан. Враховуючи негаторний характер позову власника земельної ділянки, обов`язок з приведення земельної ділянки у придатний для використання стан, включаючи знесення самочинно побудованої будівлі, покладається на особу, яка чинить такі перешкоди на момент звернення власника земельної ділянки з позовом до суду. Отже, відповідачем за вимогою про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва має бути особа, яка чинить перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою (останній набувач). У [PERSON] відсутні правові підстави зайняття земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Документи на підтвердження реєстрації права власності чи оренди земельної ділянки відсутні. Також, відсутні будь-які документи на підтвердження надання Дніпровською міською радою дозволу щодо оренди саме для забудови спірної земельної ділянки, будь-які угоди щодо такого використання не укладалися. Крім того, суд зазначає, що питання добросовісності набуття відповідачем права власності на споруди, що знаходяться на земельній ділянці, яка є предметом позову, судом не вирішується. Укладені договори купівлі-продажу із попередніми власниками є нікчемними відповідно до положень ЦК України, а відтак вони не породжують юридичних наслідків, що виключає можливість виникнення у [PERSON] законного права власності на спірне майно. Суд враховує, що оскільки на теперішній час вказані об`єкти перебувають у володінні та користуванні саме відповідача [PERSON] , тому позивачем обрано належний спосіб захисту порушеного права та вимоги щодо приведення земельної ділянки у належний стан правомірно пред`явлені саме до володільця вказаних будівель. Враховуючи вищенаведене, суд вважає доведеними, та такими що узгоджується з принципами розумності, добросовісності та справедливості, і що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та припинення права власності, що відповідно є підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України суд вважає стягнути із відповідача [PERSON] на користь Дніпровської міської ради, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6056,00 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved