Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області, [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Бунтусова О.В., про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позов обґрунтований тими обставинами, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на все її майно, в тому числі на житловий будинок [ADDRESS] . 21 січня 2003 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений Шклівською селищною радою Яворівського району Львівської області, згідно якого північну частину будинку - три житлові кімнати і веранду заповіла доньці - [PERSON] південну частину будинку - дві кімнати, коридор, веранду на другому поверсі, дві літні кімнати - заповіла своїй доньці [PERSON] . Про існування даного заповіту позивачу стало відомо лише в кінці 2020 року, коли розбираючи особисті документи померлої матері серед її особистих документів нею було знайдено заповіт. Маючи намір оформити свої спадкові права, як спадкоємець за заповітом, [PERSON] звернулася до Приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Бунтусової О.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Проте, їй було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та видачі Свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері у зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. Так у строки, визначені законодавством, із заявою про прийняття спадщини у нотаріальну контору [PERSON] не зверталася, оскільки їй не було відомо про те, що спадкодавець склала на її користь заповіт, як і не було відомо, що вона прийняла у спадщину вказаний житловий будинок після смерті свого чоловіка, який помер [INFO] . З урахуванням зазначеного, [PERSON] просила суд визнати поважними причини пропуску нею, як спадкоємцем за заповітом, строку на звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини - шість місяців з моменту отримання відповідного рішення суду. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 16.01.2021 відкрито у справі загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 08.04.2021, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання, в якості співвідповідача було залучено [PERSON] 15.04.2021 ухвалою суду зупинено провадження справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №944/206/21 за заявою [PERSON] , заінтересована особа приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Бунтусова О.В. про встановлення факту приналежності документу. Ухвалою суду 13.04.2023 поновлено провадження у справі. Також ухвалою суду від 13.04.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Тимощук О.І. подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, де зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Додатково вказав, що у строки, визначені законодавством, із заявою про прийняття спадщини у нотаріальну контору позивача не зверталася, оскільки їй не було відомо про те, що спадкодавець склала на її користь заповіт і заповіла частку у спадковому майні ще й іншій доньці [PERSON] . Під час процесу [PERSON] довідалася, що її сестра звернулася зі спливом часу із заявою про прийняття спадщини та прийняла таку, оскільки постійно проживала у даному будинку. Так, сестри мали домовленість, яка була порушена [PERSON] , а саме нею усунуто [PERSON] від спадкування. Представник відповідача Новояворівської міської ради в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлявся про час та місце проведення судового засідання. Міський голова скерував до суду заяву про розгляд справи без участі уповноваженого представника, просив винести рішення за наявних матеріалів у справі. Третя особа приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Бунтусова О.В. скерувала на адресу суду копію спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] , водночас просила суд справу розглянути без її участі Представник [PERSON] адвокат Степаняк І.В. звернувся в суд із заявою про розгляд справи без їх участі. Додатково надав суду письмові пояснення, в яких зазначив про те, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла її донька [PERSON] , а після неї спадщину прийняв її чоловік - [PERSON] , який є власником спадкового майна, а тому єдиним відповідачем у вказаній справі має бути саме він. Разом з тим, у зв`язку з наявністю спадкоємця, який прийняв спадщину, Новояворівська міська рада є неналежним відповідачем за вимогами позивача. Також наголосив на тому, що обставини, на які посилається позивач, про необізнаність про існування заповіту, не є об`єктивною та непереборною трудністю, з якою закон пов`язує поважність пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому просив врахувати, що у цій справі шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] сплинув 12.11.2017, а до суду позивач звернулася у січні 2021 року, тобто зі спливом 3 років та двох місяців. Відтак вважає позов безпідставним та необґрунтованим. За таких обставин судом постановлено розглядати справу за відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Оскільки у судове засідання не з`явились всі учасники справи, датою ухвалення рішення, у відповідності до положень ч.5 ст.268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як передбачає ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Як встановлено судом, [PERSON] , яка народилась [INFO] , померла [INFO] , у віці 87 років, про що складено відповідний актовий запис №26, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданим Шківською селищною радою Яворівського району Львівської області 25.05.2017. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом. Так, рішенням Яворіського районого суду Львівської області від 08.08.2022 встановлено юридичний факт, а саме: що заповіт складений [PERSON] , 21 січня 2003 року в смт.Шкло Яворівського району Львівської області, посвідчений керуючою справами виконкому Шклівської селищної ради Яворівського району Львівської області Козак Н.В.ю та зареєстрований в книзі за №6 складений [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в селищі Шкло Яворівського району Львівської області. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.11.1960, [PERSON] народилась [INFO] в с.Волостків Мостиського району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис №8. Її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] . Із свідоцтва про укладення шлюбу встановлено, що 25.08.1974 між [PERSON] та [PERSON] , укладено шлюб, який зареєстрований у Шклівській селищній раді Яворівського району Львівської області, актовий запис №44. Після укладення шлюбу, дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». З свідоцтва про укладення шлюбу встановлено, що 10.08.1980 між [PERSON] та [PERSON] , укладено шлюб, який зареєстрований у Шклівській селищній раді Яворівського району Львівської області, актовий запис №45. Після укладення шлюбу, дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». 21.01.2003 [PERSON] склала заповіт, згідно якого північну частину будинку три житлові кімнати і веранду заповіла дочці [PERSON] , 1958 р.н., південну частину будинку дві кімнати, коридор, веранду на другому поверсі, дві літні кімнати заповіла своїй дочці [PERSON] , 1953 р.н. Позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Бунтусової О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте листом від 30.12.2020 №107/01-16 приватним нотаріусом повідомлено позивача про те, що нею пропущений строк для прийняття спадщини. Також вказала на заведення приватним нотаріусом спадкової справи після смерті [PERSON] та видачу свідоцтва про право на спадщину належному спадкоємцю. За даними спадкової справи № 39/2017 до майна померлої [PERSON] , до приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Бунтусової О.В. 02.12.2017 звернулася із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець за законом першої черги дочка спадкодавця [PERSON] . На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Бунтусовою О.В. від 27.10.2020, після смерті померлої [PERSON] на підставі ст. 1261 ЦК України спадкоємцем її майна став її чоловік [PERSON] . Спадщина на яку видане це свідоцтва складається з житлового будинку [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на праві приватної власності, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] , яка в свою чергу прийняла спадщину після смерті [INFO] свого чоловіка [PERSON] , де 3/5 частки у праві спільної часткової власності на вказаний житловий будинок належало йому на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 11.03.1971 Шклівською селищною радою на підставі рішення виконкому Шклівської селищної ради №5 від 11.03.1971 (Дублікат, виданий 26.12.2017 Шклівською селищною радою Яворівського району Львівської області), а 2/5 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок належали на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого [PERSON] , нотаріусом Яворівської державної нотаріальної контори 08.12.1968 за реєстровим №2317 (Дублікат, виданий Бичківською О.М., державним нотаріусом Львівського державного нотаріального архіву 23.10.2020 року за реєстровим № 246) та Свідоцтва про право на спадщину, виданого [PERSON] , нотаріусом Яворівської державної нотаріальної контори 04.07.1973 року за реєстровим № 1952 (Дублікат, виданий (Бичківською О.М., державним нотаріусом Львівського державного нотаріального архіву 23.10.2020 року за реєстровим № 243), сестрі [PERSON] - [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем за законом після смерті якої він був, прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Житловий будинок зареєстровано 10.03.1971 року Симбірським міжміським бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 207. Так, позивач [PERSON] просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті її матері, як зазначено у позові, про існування даного заповіту позивачу стало відомо лише в кінці 2020. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях; 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). За правилами частини першої статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272ЦК України про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував своє право на прийняття спадщини, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Такий правовий висновок виклав Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17. ВП ВС від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24 ) зазначила, що необізнаність про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини лише для осіб, які не є спадкоємцями першої черги або кожної наступної черги, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом. ВП ВС дійшла висновку, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Проте це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини. Спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк із часу відкриття спадщини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року у справі № 631/970/17 (провадження № 61-12984св20) вказано, що «у справі, що переглядається, як на поважну причину неподання заяви про прийняття спадщини в установлені законом строки [PERSON] посилалася на необізнаність про існування заповіту, складеного спадкодавицею на її ім`я. При цьому суди встановили, що позивачка є донькою [PERSON] , тобто спадкоємицею за законом першої черги. За таких обставин незалежно від обізнаності позивачки про наявність заповіту, складеного на її ім`я, [PERSON] для підтвердження наміру прийняти спадщину в силу положень статей 1269, 1270 ЦК України мала б звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини. З урахуванням викладеного необізнаність особи, яка є спадкоємцем за законом першої черги, про існування заповіту, складеного на її ім`я, не може вважатися поважною причиною неподання заяви про прийняття спадщини в передбачений законом строк, оскільки не свідчить про наявність істотних та непереборних перешкод для звернення до нотаріуса з відповідною заявою.». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 квітня 2021 року в справі № 453/1115/18 (провадження № 61-6146св20) зазначено, що «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. У справі, яка переглядається, суди не взяли до уваги, що позивач знала про відкриття спадщини і, як спадкоємець за законом першої черги, яка на час смерті спадкодавця не проживала з ним, для прийняття спадщини мала подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини відповідно до вимог частини першої статті 1270 ЦК України, однак цього протягом шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини не зробила». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 680/289/18 (провадження № 61-5837св21) вказано, що «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. У справі, що переглядається, як на поважну причину неподання заяви про прийняття спадщини в установлені законом строки [PERSON] посилався на необізнаність про існування заповіту, складеного спадкодавцем на його ім`я. При цьому суд першої інстанції встановив, що [PERSON] за правом представлення є спадкоємцем другої черги спадкування за законом, оскільки на час смерті [PERSON] його мати - сестра спадкодавця [PERSON] померла. Спадкоємці ж першої черги спадкування за законом відсутні. За таких обставин незалежно від обізнаності позивача про наявність заповіту, складеного на його ім`я, [PERSON] для підтвердження наміру прийняти спадщину в силу положень статей 1269, 1270 ЦК України мав би звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [NUMBER] у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини». Слід, зазначити що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , а позивач звернулася із заявою по прийняття спадщини до приватного нотаріуса лише в грудні 2020, пропустивши при цьому строк більше трьох років. Слід також врахувати те, що до суду з позовом позивач звернулася в 2021. Жодних об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання позивачем заяви про прийняття спадщини у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку, що могли би свідчити про поважність причини пропуску такого строку, у позивача не було. Відтак, підстави для визначення позивачу додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини, у суду відсутні. Слід звернути увагу, що позивач як донька померлої є спадкоємцем першої черги за законом, а тому незалежно від наявності заповіту на її ім`я, вона, у випадку, якщо бажала би прийняти спадщину, мала можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. Посилання позивача на юридичну необізнаність, через яку вона не знала про право на обов`язкову частку у майні спадкодавця, не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали їй протягом трьох років прийняти спадщину після смерті матері, а тому такі причини пропуску строку для прийняття спадщини не можуть вважатись поважними. У випадку якби позивач не була спадкоємцем першої черги, вона дійсно б не мала підстави звертатися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, аж доки б не дізналася про існування заповіту, і така обставина могла бути підставою для подання заяви про надання додаткового строку. В будь-якому випадку позивач мала усвідомлювати чи повинна була усвідомлювати, що вона є учасником процесу спадкування, зокрема на підставі своєї спорідненості зі спадкодавцем як спадкоємець першої черги спадкування, і вона не вчинила активних дій, спрямованих на прийняття спадщини, виходячи з обставин, які не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для своєчасного прийняття спадщини, а тому її необізнаність про наявність заповіту, чи необізнаність з його змістом не може розглядатися як підстава для визначення їй додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed