Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

на адресу Перемишлянського районного суду Львівської області, надійшла заява від представника заявника [PERSON] [PERSON] , в якій остання просить видати обмежувальний припис [PERSON] на строк 6 (шість) місяців з заборонами щодо: ?перебування у кімнаті в якій проживає [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; ?наближення на відстань 50 м до місць, де часто перебуває [PERSON] (магазини, місце роботи-школа); ?не перешкоджати [PERSON] користуватися приміщеннями [PERSON] , що перебувають у спільному користуванні будинку в [ADDRESS] , зокрема санвузол, ванна кімната, коридори, кухня, підвал, горище та інші приміщення, не чинити перешкод у користуванні побутовою технікою; ?повне обмеження будь-якого спілкування з [PERSON] . В обґрунтування своїх заяви посилається на те, що [PERSON] є колишньою дружиною [PERSON] , оскільки згідно рішення Перемишлянського районного суду 10.10.2023 року між ними шлюб розірвано. Зазначає, що вони проживають в будинку по [ADDRESS] , який належить їм на праві спільної сумісної власності. Стверджує, що 29.10.2025 року рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області будинок в [ADDRESS] та земельну ділянку за тією ж адресою визнано спільним майном подружжя, за нею визнано ідеальної частки згаданого майна, зокрема будинку в якому вони проживають з [PERSON] .. Звертає увагу, що [PERSON] не дає їй можливості спокійно проживати разом з повнолітніми дітьми у будинку, наносить їй побої, не дає можливості спокійно користуватися побутовою технікою, яку вони придбали під час шлюбу, користуватися приміщеннями, які перебувають у спільному користуванні, часто стає неадекватним, влаштовує дебоші, скандали, постійно погрожує фізичною розправою, обзиває нецензурною лайкою, створює нестерпні умови для проживання у спільному будинку, принижує її жіночу гідність. Наголошує, що зі сторони [PERSON] впродовж багатьох років є наявним постійне психологічне насильство по відношенню до [PERSON] , постійні образи в її адресу, які виражаються у грубій нецензурній лайці, погрози у фізичній розправі, залякування, що при зверненні у правоохоронні органи з заявою до неї буде застосовано фізичну силу, постійні приниження, що призводить її до відчаю. Зауважує, що неадекватна поведінка [PERSON] 16.01.2026 року, 04.02.2026 р., 05.02.2026 року, що виражалась у нанесення їй тілесних ушкоджень, погроз, нецензурних висловів, змусили її звернутися в правоохоронні органи з заявою, де в наслідку було складено адміністративні протоколи про вчинення [PERSON] адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП, які були розглянуті Перемишлянським районним судом та винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності - 19.02.2026 р.. Стверджує, що особливо після розірвання шлюбу, вона зазнає психологічного та фізичного тиску з боку [PERSON] , на її адресу надходять погрози з претензіями, образи, шарпанина, тілесні ушкодження. Зазначає, що вона не маю можливості нормально проживати в своєму будинку разом з дітьми. Вважає, що з огляду на дані обставини щодо наявності психологічного насильства, що чинить [PERSON] відносно [PERSON] , а також наміри [PERSON] , що виражаються у погрозах, знущанні, залякуванні вважаю, що [PERSON] , як жертва такого насильства, потребує захисту. У судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали в повному обсязі. [PERSON] повідомила, що [PERSON] знущається з неї як словесно, так і фізично. Застосовує щодо неї фізичне насильство, це відбувається раптово, може підійти до неї ззаду та схопити її несподівано за волосся. Б`є руками, брав ножа і погрожував. Вона не може зорієнтуватися. Постійно його боїться, замикає двері. Чотири рази зверталася із приводу насильницьких дій [PERSON] в поліцію. Заінтересована особа [PERSON] , в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши наявні документи, суд дійшов висновку, що заява про винесення обмежувального припису підлягає до задоволенню виходячи з наступного. Розділом IV глави13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування)особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб,- за місцезнаходженням цього закладу. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ч. 2 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису приймається на підставі оцінки наявності ризиків і видається строком від одного до 6-тишести місяців. Відповідно до ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017р. №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; Згідно з п.4 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.24та п. 1 ч. 1 ст.26 Закону №2229-VIIIдо спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 29.10.2025 р., позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя задоволено, визнано спільним майном подружжя - житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0507 га, для будівництва і обслуговування даного житлового будинку, в [ADDRESS] та розділено майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності, набуте за час шлюбу, визнавши за [PERSON] 1/2 ідеальної частки майна, а саме житлового будинку [ADDRESS] та земельну ділянки площею 0,0507 га, для будівництва і обслуговування даного житлового будинку (Кадастровий номер 4623310100:03:003:0119) в [ADDRESS] , іншу половину зазначеного майна в частині 1/2 частки виділити [PERSON] . Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 10.10.2023 р., позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено та розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 30.11.1992 р. у Корелицькій сільській раді Перемишлянського району Львівської області, актовий запис № 10. Постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 19.02.2026 р. [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.173-2 та ч.2 ст. 173-8 КУпАП. З дослідженого в судовому засіданні аудіозапису, який містяться на компакт диску, вбачається, що [PERSON] зазнає домашнього насильства з боку колишнього чоловіка - [PERSON] ,а саме діяння психологічного характеру, погрози вчинення діянь фізичного характеру. Оцінюючи вищенаведені докази, суд констатує, що заявник [PERSON] зазнала зі сторони заінтересованої особи [PERSON] домашнього насильства у формі психологічного насильства, а відтак, наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення заінтересованою особою насильства відносно заявника у майбутньому та настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог заявника. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, з урахуванням оцінки ризиків та з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав постраждалої [PERSON] , суд вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] . При цьому, суд вважає, що саме такий строк дії обмежувального припису, як шість місяців є пропорційним та необхідним, у тому числі для запобігання подальшого розвитку конфлікту, захисту здоров`я особи. На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

Outcome: approved