Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

І.Короткий зміст позовних вимог 06.02.2026 ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» через систему «Електронний суд» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.08.2024 ТзОВ «Слон Кредит» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір про надання споживчого кредиту №1760090, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти (кредит) в розмірі 27 000 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним, однак не виконав своїх зобов`язань належним чином. Право вимоги за цим договором перейшло від ТзОВ «Слон Кредит» до ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу №1607-25 від 16.07.2025. Заборгованість відповідача за кредитним договором становить 75 951,23 грн., з них 16 348,47 грн. - тіло кредиту, 46 102,76 грн. - проценти за користування кредитом, 13 500 грн. - неустойка. Позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також покласти на нього судові витрати. ІІ.Стислий виклад позиції відповідача Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. III.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу Ухвалою суду від 17.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Процесуальні перешкоди для розгляду справи за відсутності учасників судового процесу відсутні. Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд здійснив заочний розгляд справи та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). ІV.Фактичні обставини справи 08.08.2024 ТзОВ «Слон Кредит» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір про надання споживчого кредиту №1760090, за умовами якого (пункт 1.2) кредитодавець надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с. 6-8). Основні умови кредитування згідно цього кредитного договору: - сума кредиту (загальний розмір) - 27 000 грн. (п. 1.3); - строк кредиту - 360 днів (п. 1.4); - періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів (п. 1.4); - стандартна процентна ставка становить 1,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору (п. 1.5.1); - знижена процентна ставка становить 0,825 % в день та застосовується, якщо позичальник до 23.08.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту (п. 1.5.2); - повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів (п. 5.1). 08.08.2024 ТзОВ «Слон Кредит» надало (перерахувало) [PERSON] грошові кошти в сумі 27 000 грн. (лист за вих. №20250811-113 від 11.08.2025, а.с. 11). 16.07.2025 ТзОВ «Слон Кредит» (клієнт) та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) уклали договір факторингу №1607-25 (а.с. 12 зворот-14), на підставі якого до фактора перейшло право вимоги за кредитним договором №1760090 від 08.08.2024 (витяг з реєстру боржників від 16.07.2025, а.с. 16, платіжна інструкція №739 від 18.07.2025, а.с. 15 зворот, акт прийому-передачі реєстру боржників від 16.07.2025, а.с. 15). За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 75 951,23 грн., з них 16 348,47 грн. - тіло кредиту, 46 102,76 грн. - проценти за користування кредитом, 13 500 грн. - неустойка (дані позовної заяви, а.с. 2-5, розрахунок заборгованості, а.с. 11 зворот). Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідач не подав. V.Мотиви суду та застосоване законодавство Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. ч. 3, 4, 7, 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків. ТзОВ «Слон Кредит» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали в електронному вигляді договір про надання споживчого кредиту №1760090 від 08.08.2024, який за правовою природою є кредитним договором. Спірні правовідносини виникли у сфері споживчого кредитування. На підставі цього кредитного договору відповідач отримав кредит в сумі 27 000 грн., взяв на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користуванням ним, однак не виконав їх. В подальшому право вимоги за кредитним договором на підставі правочину факторингу перейшло від ТзОВ «Слон Кредит» до ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». В зв`язку з цим у позивача виникло право вимагати від відповідача повернення тіла кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Визначаючи розмір заборгованості за тілом кредиту, суд виходить з таких міркувань. Кредит був наданий в сумі 27 000 грн. Графіком платежів був передбачений строк повернення кредиту - 03.08.2025 (а.с. 8 зворот). З розрахунку заборгованості вбачається, що позивач сплатив 63 868,10 грн., з яких 10 651,53 грн. відповідач зарахував на погашення тіла кредиту. Суд з цим не погоджується, оскільки вказані грошові кошти були сплачені позивачем до настання строку виконання зобов`язання щодо повернення тіла кредиту і повинні бути віднесені на погашення процентів за користування кредитом (ст. 534 ЦК України). Позивач заявив до стянення лише 16 348,47 грн. тіла кредиту, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), і суд погоджується з цими вимогами. Визначаючи розмір заборгованості за процентами за користування кредитом, суд виходить з таких міркувань. Згідно з п. 1.4 кредитного договору строк кредитування становить 360 днів, з періодичністю сплати процентів кожні 15 днів. З розрахунку заборгованості вбачається, що при нарахуванні процентів за користування кредитом позивач застосовував процентну ставку 0,825 % в день - за перші 15 днів (з 08.08.2024 до 23.08.2024) та процентну ставку 1,5 % в день - за решту 345 днів строку кредитування (з 24.08.2024 - до 03.08.2025). Відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Зміни до вказаної статті набули чинності з 24 грудня 2023 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Передбачений п. 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: протягом перших 120 днів - 2,5 %, та протягом наступних 120 днів - 1,5 %, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч. 2 розділу II Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Оскільки кредитний договір укладений після набрання чинності цими змінами, то позивач не був вправі застосовувати процентну ставку в розмірі 1,5 % в день. Розмір такої процентної ставки не може перевищувати 1 % в день. За розрахунком суду, сума процентів за користування кредитом, які позивач вправі був нараховувати, становить 96 491,25 грн. (27 000 грн. (тіло кредиту) х 0,825 % (знижена процентна ставка) х 15 днів (строк кредитування) + 27 000 грн. (тіло кредиту) х 1 % (максимальна процентна ставка) х 345 днів (решта строку кредитування)). Відповідач погасив заборгованість в сумі 63 868,10 грн. З урахуванням часткової оплати, заборгованість відповідача за процентами за користування кредитом становить 32 623,15 грн. (96 491,25 грн. - 63 868,10 грн.). Отже, позовні вимоги про стягнення тіла кредиту в розмірі 16 348,47 грн., процентів за користування кредитом в розмірі 32 623,15 грн. слід задовольнити. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Суд не вбачає підстав для стягнення неустойки в розмірі 13 500 грн. Неустойка нарахована у період дії в Україні воєнного стану, а тому відповідач є звільненим від обов`язку її сплати (п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України). Отже, в задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки слід відмовити. VI.Судові витрати Щодо судового збору Враховуючи результат вирішення спору,

Outcome: partial