Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

28 січня 2026 року до Крижопільського районного суду через систему «Електронний суд» надійшов позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявленого позову представник позивача вказує, що 23 вересня 2020 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі - ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») та [PERSON] в електронній формі було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 2961767, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 8550 грн., який зобов`язався повернути у визначений договором строк, сплатити проценти за користування кредитними коштами та інші платежі відповідно до умов договору. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» умови кредитного договору виконало у повному обсязі та надало відповідачу кредит в сумі 8550 грн., однак останній не виконав умови кредитного договору та не повернув отримані у кредит кошти. 21 квітня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено Договір відступлення прав вимоги № ККАУ-21042021, відповідно до якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором № 2961767 від 23 вересня 2020 року, де боржником є [PERSON] ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 27231,75 грн., з яких: 8550 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 18681,75 грн. - заборгованість за процентами. Оскільки [PERSON] у добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань, тому ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», яке набуло права вимоги за кредитним договором, просить стягнути з нього на свою користь 27231,75 грн. заборгованості за вказаним кредитним договором, сплачений при поданні позову судовий збір в сумі 2662,40 грн. та 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 06 лютого 2026 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 20 лютого 2026 року від представника відповідача - адвоката Глушкової Т.І. через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона вказує про часткове визнання відповідачем позову. При цьому заперечує проти задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за процентами у заявленому позивачем розмірі, посилаючись на те, що такі проценти нараховані поза межами строку дії договору (25 днів), що суперечить умовам кредитного договору та вимогам чинного законодавства. Зазначає, що фактична заборгованість позивача за процентами становить 4061,25 грн. (8550 х 1,90 х 25 / 100). Крім того, вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн. є завищеним і необґрунтованим, не відповідає складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт, тому просить зменшити розмір цих витрат до 4000 грн. Також просить стягнути з ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу в сумі 4000 грн. 02 березня 2026 року від представника позивача - адвоката Усенка М.І. через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, у якій він просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що проценти нараховані відповідно до умов кредитного договору, укладеного між відповідачем та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Так, згідно з пунктом 3.1 Договору, нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування ним, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році (метод «факт/факт»). Відповідач не заперечує факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, а отже був обізнаний з умовами договору та погодився з ними. Крім того, відповідно до пункту 1.5.2 Договору стандартна процентна ставка у розмірі 1,90 % на день від суми кредиту застосовується, зокрема, і в період прострочення, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту його виникнення, що, на думку представника позивача, відповідає положенням абзацу другого частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України. Також зазначає, що розрахунок вартості кредиту здійснювався кредитором, виходячи з припущення належного виконання позичальником своїх зобов`язань у строки, визначені договором. Відповідач не має права вимагати зменшення нарахованих сум, які виникли внаслідок його власної бездіяльності. Понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є розумними та доведеними, доводи сторони відповідача щодо їх зменшення безпідставні. Натомість понесені відповідачем витрати на професійну правничу правову допомогу не відповідають критеріям розумності та не є співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами. У судове засідання 09 березня 2026 року сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Представник позивача - адвокат Усенко М.І. направив до суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Представник відповідача - адвокат Глушкова Т.І. подала заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Просить задовольнити позов частково. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків. Згідно ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 23 вересня 2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 2961767. Договір укладений сторонами дистанційно шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний [PERSON] 23.09.2020 о 08:14:33 електронним підписом одноразовим ідентифікатором «С521356», який був надісланий на його номер мобільного телефону [NUMBER] . За умовами кредитного договору ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зобов`язалося надати споживачу [PERSON] кредит у гривні, а останній зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. За умовами договору сума кредиту становить 8550 грн., строк кредиту - 25 днів з можливістю пролонгації, дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів зазначена у Графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього Договору (п. 1.3-1.4 Договору). Також сторони передбачили, що процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання споживачем умов договору та становить: знижена процентна ставка - 0,62 % в день від суми кредиту, яка застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного у п. 1.4 цього Договору (без пролонгації), якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку; стандартна процентна ставка - 1,90 % в день від суми кредиту, яка застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного у п. 1.4 цього Договору, якщо споживач не виконав умови, зазначені у пп. 1.5.1 Договору, для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку, якщо відбулось продовження строку користування кредитом відповідно до п. 4.1-4.6 цього Договору; у межах періоду прострочення, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту прострочення (п. 1.5.1-1.5.2 Договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за зниженою процентною ставкою - 12002,06 грн., за стандартною процентною ставкою - 12611,25 грн. (п. 1.8 Договору). Згідно з п. 2.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем з метою отримання кредиту. Відповідно до п. 3.1 Договору, нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування ним, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». За повідомленням АТ «Райффайзен Банк», наданим на виконання ухвали суду від 06 лютого 2026 року, на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в АТ «Райффайзен Банк» емітовано карту № [NUMBER] , на яку 23 вересня 2020 року було зарахування коштів на суму 8550 грн., що підтверджується випискою по рахунку. Отже, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за укладеним договором виконало у повному обсязі, перерахувавши на платіжну картку [PERSON] , зазначену ним у договорі, грошові кошти в сумі 8550 грн. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що [PERSON] будь-яких платежів не здійснював, тому ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» нарахувало заборгованість в розмірі 27231,75 грн., з яких: 8550 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 18681,75 грн. - заборгованість за процентами. 21 квітня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено Договір відступлення прав вимоги № ККАУ-21042021, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передало (відступило) ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» прийняло належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимог № ККАУ-21042021 від 21 квітня 2021 року ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] (№ з/п в Реєстрі 2993) за кредитним договором № 2961767 від 23 вересня 2020 року в сумі 27231,75грн. Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за кредитним договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 5 липня 2017 року (справа № 6-459цс17), згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Відтак суди мають з`ясувати належним чином обсяг і зміст прав, які перейшли до нового кредитора та чи існували вони на момент їх переходу. Надані позивачем та досліджені судом письмові докази свідчать про те, що 23 вересня 2020 року [PERSON] уклав з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» в електронній формі кредитний договір, за умовами якого вказана фінансова компанія перерахувала на його картковий рахунок грошові кошти у розмірі 8550 грн., а [PERSON] отримав вказані кошти та зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку, визначеному договором. Після закінчення строку кредитування [PERSON] не повернув грошові кошти та не сплатив проценти за користування ними. У подальшому за договором відступлення прав вимоги ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило право вимоги за цим кредитним договором ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». Оскільки [PERSON] отримані кошти у визначений договором строк не повернув, тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу, які доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та договорі кредиту, підлягають задоволенню і з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 8550 грн. Що стосується розміру процентів за користування грошовими коштами за вказаним договором кредиту, то суд зважає на наступне. Як вбачається із наданого суду розрахунку, заборгованість по процентах за кредитним договором становить 18681,75 грн. Згідно з пунктом 1.4 Договору про надання споживчого кредиту № 2961767 від 23 вересня 2020 року, а також Графіку платежів, який є Додатком № 1 до цього Договору, кредит надається строком на 25 днів, дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів - 18 жовтня 2020 року. У пункті 1.4 Договору сторони передбачили, що строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених у Розділі 4 цього Договору. Так, відповідно до п. 4.1 Договору кредиту строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п. 1.4 Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп. 4.2-4.5 Договору. Споживач, у випадку, якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн. (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до п. 4.3 Договору (п. 4.2 Договору). Згідно з п. 4.3 Договору пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Відповідно до положень п. 4.4 Договору, Товариство має право, а не обов`язок, протягом строку для відповіді акцептувати пропозицію (оферту) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (із зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені споживачем товариству в особистому кабінеті/зазначені в договорі. У випадку акцептування Товариством пропозиції (оферти) споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення споживачем дій, зазначених у п. 4.3 Договору, та нова дата повернення кредиту відображається в особистому кабінеті. Доказів пролонгації строку кредитування та зміни дати повернення всієї суми кредиту та процентів у порядку, визначеному пп. 4.2-4.5 Договору, матеріали справи не містять. Разом з тим, оскільки 18 жовтня 2020 року відповідач не повернув кредитні кошти, кредитор мав право нараховувати проценти за стандартною процентною ставкою - 1,90 % в день від суми кредиту за період прострочення, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту прострочення. Відповідно, розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором становить 27231,75 грн., з яких: 8550 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 18681,75 грн. - заборгованість за процентами (8550 грн. х 1,90 % х 115 днів (25 днів строку кредиту + 90 днів прострочення) / 100). Вказану заборгованість слід стягнути з відповідача на користь позивача. Суд не погоджується з доводами представника відповідача щодо неправомірності нарахування процентів поза межами строку кредитування, з огляду на таке. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Тобто позичальник отримує від банку грошові кошти, власником яких він не був, та отримує можливість певний час правомірно не повертати надані грошові кошти. Натомість у позичальника виникає зобов`язання повернути грошові кошти у встановлений строк та сплатити визначені договором проценти за користування кредитом. Отже, позичальник отримує «чужі» грошові кошти в борг, який зобов`язується повернути в майбутньому. Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Згідно з умовами кредитного договору № 2961767 від 23 вересня 2020 року, зокрема пунктом 3.1, нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кожен день користування кредитом, у тому числі в період прострочення, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту прострочення. Крім того, пунктом 1.5.2 Договору передбачено застосування стандартної процентної ставки у розмірі 1,90 % на день, зокрема і в період прострочення. Таким чином, сторони,

Outcome: approved