Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Договором № 4478978 від 17.07.2021, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] у загальному розмірі 36681,96 грн., також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 17.07.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено Договір №4478978, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 11900,00 грн., строком на 30 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,90% в день та застосовується в межах строку кредиту. У визначений строк, відповідач кредит не сплатила, внаслідок чого сформувалася заборгованість у розмірі 36681,96 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11900,00 грн та заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 24572,00 грн., інфляційних збитків у розмірі 190,40 грн. та 3% річних у розмірі 19,56 грн. 04.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 04-02-02/2022, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит №4478978 від 17.07.2021, що був укладений між ТОВ «Авенсут Україна» та [PERSON] 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальника ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору про відступлення права вимоги №10-01/2023, в тому числі за Договором про споживчий кредит №4478978 від 17.07.2021, що був укладений між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] . Заборгованість відповідача станом на день формування позовної заяви за вказаними кредитним договорами становить 36681,96 грн. Вказану заборгованість, а також понесені судові витрати та витрати на правову допомогу позивач просив стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити, в разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 5). Відповідач [PERSON] , будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (а.с.18 47) до суду не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надано, відзиву не подано. За відсутності заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів в силу ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.07.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено Договір по споживчий кредит № 4478978 відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 11900,00 грн, строком на 30 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,90% на день, знижена процентна ставка у розмірі 0,95% на день, що діє відповідно до виконання умов договору у4 межах строку, визначеного п. 1.4 Договору. Сторони договору погодили пролонгацію договору кредиту п. 4.3 договору, у разі продовження користування [PERSON] користування кредитними коштами, відповідно умови щодо оплати процентів за користування кредитом також продовжували свою дію. Текст договору підписано позичальником [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора А912089 (а.с. 27). Факт видачі відповідачу кредиту підтверджено відомістю з ТОВ ФК «Контрактовий Дім» (а.с. 37), а також інформацією ТОВ «Авентус Україна» щодо переказу коштів в сумі 11900,00 грн на картку відповідача (а.с. 38). Факт пролонгації кредиту від 17.07.2021 слідує з відомості про щоденні нарахування (а.с. 40-44). Ними ж підтверджено те, що боржник не здійснила жодного платежу на погашення кредиту. 04.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 04-02-02/2022, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит №4478978 від 17.07.2021, що був укладений між ТОВ «Авенсут Україна» та [PERSON] (а.с. 28-31). 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальника ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору про відступлення права вимоги №10-01/2023, в тому числі за Договором про споживчий кредит №4478978 від 17.07.2021, що був укладений між ТОВ «Авенсут Україна» та [PERSON] (а.с. 32). Як слідує з реєстру боржників, за договором №4478978 ТОВ «Вердикт Капітал» донарахував за період 04.02.2022 по 23.02.2022 3 % річних та інфляційні втрати на суму відповідно 19,56 грн та 190,40 грн (а.с. 45), що не суперечить нормам законодавства. Відповідно до нового кредитора ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги на суму 36681,96 грн (а.с. 33). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Приписами ч. 1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що позичальник - відповідач скористався кредитними ресурсами та свої зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконував, доказів на спростування розрахунків наданих позивачем не надав, про сплату заборгованості в повному обсязі чи в певній частині, що не врахована позивачем не вказав, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Так, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2442,40 грн та витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн. На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою, позивачем додано: копію договору про надання правової допомоги № 01/07/2024 від 01.07.2024 року, копію прайс-листа, заявку на надання юридичної допомоги № 486 від 01.10.2025 року, витяг з акту № 15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 року . Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справ, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 2442,40 грн, у рахунок відшкодування судового збору. При визначенні розміру витрат за надану позивачу професійну правничу допомогу адвокатом суд виходить з такого. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно з якою розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Матеріали справи свідчать про те, що інтереси позивача в справі за вищевказаним позовом представляло АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС», вартість послуг з правничої допомоги оцінена в 13000,00 грн, що підтверджено витягом з акту про надання юридичної допомоги (а.с. 36). Суд, розглянувши вказані докази, оцінивши розмір витрат на правничу допомогу з точки зору реальності, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову, приходить до висновку, що заявлені до відшкодування витрат на правничу допомогу не є реальними та пропорційними сумі заявлених позовних вимог. Так, суд звертає увагу на те, що така складова як «надання усної консультації з вивченням документів…», що нібито склала 2 години роботи, вартістю 2000,00 грн за годину, є явно необґрунтованою з урахуванням обсягу документів, на яких ґрунтувався позов, а це розрахунки складені первісним кредитором, договір кредиту та два договори про перехід прав вимоги. Така складова як складення позову про стягнення боргу, що оцінена в 9000,00 грн, тривалістю 3 години є явно завищеною, оскільки зміст позову є нескладним, ґрунтується на незначній кількості документів, є поданим через систему електронний суд, що не вимагає додаткових часових та ресурсних витрат. Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що обґрунтованою є сума витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн, що відповідає реальним витратам на надання правничої допомоги в даній справі, не призведе до надмірного, невиправданого збагачення.

Outcome: approved