Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи позовні вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який проживав в с. Новий Яричів Львівського району Львівської області. При житті батько склав заповіт який посвідчив 25.06.2008 року в Новояричівській селищній раді і таким все належне йому майно заповів дочці [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина на належне йому майно - земельну ділянку площею 1.4760 га цільове призначення якої "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва". Зазначає, що прийняла спадщину після смерті батька, оскільки проживала з ним постійно, а тому має право на спадщину. З приводу спадкування звернулася до приватного нотаріуса Львівського нотаріального округу в м. Кам`янка-Бузька Приходько Н.М. яка відмовила їй у відкритті спадкової справи, посилаючись на те, що вона пропустила строк встановлений для прийняття спадщини, однак з таким не погоджується, вважає безпідставним покликаючись на вимоги ст. 1268 ЦК України. Просить задоволити її позовні вимоги. Ухвалою судді Жовківського райсуду від 23.07.2025 року відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду в загальному позовному провадженні. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що позивач є такою що прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] за заповітом, оскільки проживала з батьком на день смерті, що підтверджено довідкою селищного Новояричівського голови, однак нотаріусом відмовлено у відкритті спадкової справи після його смерті, що вважає безпідставним. Просить задоволити позов. Представник відповідача Куликівської селищної ради та третя особа - приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Приходько Н.М в судове засідання не з`явилися, хоч про час та місце розгляду справи належно повідомлені, що стверджено повідомленнями про вручення с/п, однак Куликівською селищною радою та приватним нотаріусом надіслано листи про розгляд справи в їх відсутності, а тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без учасників, які не з`явилися, зважаючи на подані ними заяви. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Ст. 4 ч. 1 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом. Ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню ,якщо суд немає обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть [NUMBER] виданою виконкомом Новояричівської сільської ради. З копії заповіту посвідченого секретарем Новояричівської сільської ради 25.06.2008 року вбачається, що [PERSON] все своє майно заповів дочці [PERSON] (запис про те, що заповіт не скасовано і не змінено відсутній). З копії свідоцтва про одруження [NUMBER] від 23.08.1980 року вбачається, що [PERSON] одружена з [PERSON] і змінено її прізвище після одружння на '' [PERSON] ''. З копії довідки № 12-09.208 від 20.05.2025 року центру надання адміністративних послуг за підписом голови Новояричівської сільської ради вбачається, що [PERSON] проживав до дня смерті в [ADDRESS] . Разом з ним до дня його смерті проживала без реєстрації його дочка [PERSON] . З копії листа № 25/01-16 від 26.05.2025 року приватного нотаріуса Приходько Н.М. Львівського районного нотаріального округу Львівської обаласті вбачається, що на заяву про відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та який проживав на день смерті в [ADDRESS] , [PERSON] - відмовлено як такій що пропустила строк встановлений ст. ст 1270, 1272 ЦК України для прийняття спадщини та роз`яснено порядок визначення додаткового строку достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] звернулася до суду про визнання її права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] ,мотивуючи тим, що нотаріусом відмовлено у відкритті спадкової справи. Відповідно до Закону України "Про нотаріат" нотаріус за зверненням спадкоємців відкриває спадкову справу, перевіряє наявність інших спадкоємців, заповітів, спадкових справ і т.п. і у випадках, зазначених в ст. 49 цього Закону відмовляє у вчиненні нотаріальних дій, оскарження яких передбачено ст. 50 Закону України "Про нотаріат". Звернення до нотаріуса для відкриття спадщини є обов`язковим у більшості випадків протягом 6 місяців. Суд розглядає спадкові спори (пропущені строки, поділ майна) лише тоді, коли нотаріус не може вчинити дію або відмовив у видачі свідоцтва, видавши письмову відмову. В даному випадку визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] є неможливим без відкриття спадкової справи, а відтак суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення, оскільки позивачкою обрано неефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів тобто нею неправильно обраний спосіб захисту, а тому таке зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову. З врахуванням встановленого під час розгляду справи, зібрані по справі докази та оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] .

Outcome: dismissed