Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить встановити факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (з жовтня 2009 року до часу відкриття спадщини [PERSON] - [INFO] ). В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що є співвласником квартири [ADDRESS] згідно договору міни квартир від 30 березня 2001 року. Співвласниками квартири була його мати [PERSON] та брат [PERSON] . Згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2014 року було визначено розмір часток у спільній сумісній власності, виділено з спільної часткової власності по 1/3 за [PERSON] та [PERSON] 22 грудня 2007 року з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] було знято [PERSON] , оскільки він не проживав там. В 2009 році брат захворів та повернувся проживати у квартиру [ADDRESS] , де проживав до [INFO] і там помер. На момент смерті [PERSON] проживали спільно він, брат та мати [PERSON] . Оскільки брат хворів, він з матір`ю його доглядали та допомагали. [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] померла [INFO] , не встигши прийняти спадщину після смерті сина. Після смерті матері він прийняв спадщину. Інших спадкоємців, крім нього, у покійного брата [PERSON] немає. Звернувшись до нотаріуса щодо оформлення спадщини після смерті брата [PERSON] отримав відмову, оскільки не надав докази фактичного прийняття спадщини після смерті брата. У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] просить у задовроленні позовних вимог відмовити. Заперечення проти позову мотивує тим, що [INFO] помер брат позивача, який був знятий з реєстраційного обліку у квартимрі в [ADDRESS] , але на момент смерті проживав в ній. Спадкоємцем першої черги за законом була його мати [PERSON] , спадкоємцем другої черги за законом був брат [PERSON] . Ні позивач, ні його мати не прийняли спадщину після спадкодавця [PERSON] шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса протягом шестимісячного строку. Фактично позивач намагається встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] (матір`ю) для того, щоб вважати матір такою, що автоматично прийняла спадщину після сина на підлставі ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки вони спільно проживали на момент смерті спадкодавця [PERSON] [INFO] померла мати позивача, спадщину після її смерті [PERSON] прийняв. Спадкова маса матері включає лише те майно, яке належало їй на день її смерті. Оскільки мати не оформила право власності на 1/2 частки спадкодавця [PERSON] , ця частка не увійшла до спадкової маси, яку успадкував позивач. Позивач не може успадкувати право на прийняття спадщини після спадкодавця [PERSON] через спадщину, відкриту після спадкодавця [PERSON] . Встановлення факту проживання є недостатнім для відновлення порушених прав позивача, оскільки кінцевою метою є оформлення права власності на частку спадкодавця [PERSON] . Позивачу необхідно звернутись до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після спадкодавця [PERSON] (за наявності поважних причин пропуску строку), або звернутись з позовом про визнання права власності в порядку спадкування після спадкодавця [PERSON] . Встановлення факту проживання брата не відновлює пропущений строк прийняття спадщини і не може бути самостійною підставою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, зважаючи на пропуск строку. Ухвалою від 18 листопада 2025 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі. Ухвалою від 12 січня 2026 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача щодо встановлення факту постійного проживання не заперечує, однак обраний позивачем спосіб захисту вважає неналежним. Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що [PERSON] є сином [PERSON] та братом [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 15 липня 1975 року відділом ЗАГС Першотравневого району м.Москва, та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04 квітня 1967 року ЗАГС Жовтневого району м.Мніськ. На підставі договору міни квартир від 30 березня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Філюк В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2004, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 29 липня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 77254740 від 08 червня 2024 року. [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 01 листопада 2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2014 року у справі № 569/4384/14-ц виділено із спільної сумісної власності у квартирі [ADDRESS] частки в розмірі по 1/3 за [PERSON] , померлою [INFO] , та [PERSON] , померлим [INFO] . За інформацією приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Демиденко Т.М., викладеною у листі № 45/02-14 від 19 липня 2024 року, [PERSON] у спадковій справі № 02/2024 звернувся із заявою про прийняття спадщини та оформлення спадкових прав після смерті матері [PERSON] , яка залишила на його ім`я заповіт на належну їй частку квартири [ADDRESS] . [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , однак, відсутні докази фактичного прийняття спадщини після смерті [PERSON] ні ним, ні померлою [PERSON] , а тому пропущено строк, передбачений законодавством для прийняття спадщини. Оскільки позивачем не було надано доказів прийняття спадщини матір`ю після смерті співвласника квартири [PERSON] , а самне довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні, яка підтверджує наявність спільно зареєстрованого місця проживання зі спадкодавцем, нотаріус відмовила у видачі у вказаній спадковій справі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири, належну померлому [PERSON] за правом представлення. Відповідно до талона зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання, [PERSON] знятий з реєстраційцного обліку за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] з 22 грудня 2007 року по рішенню суду. Свідок [PERSON] показав, що знайомий зі [PERSON] з 1980 року, знав його матір та брата [PERSON] . З 2001 року вони проживали на [ADDRESS] . В 2007 році [PERSON] пропав на декілька місяців, де проживав йому не відомо. Через деякий час [PERSON] знайшли з обмороженими ногами, зробили операцію, ампутували пальці на ногах. [PERSON] забрав його з лікарні додому і до своєї смерті [PERSON] проживав з матір`ю і братом. Свідок [PERSON] показала, що проживає у квартирі [ADDRESS] в одному під`їзді з позивачем. У квартирі [ADDRESS] мешкали [PERSON] та її сини [PERSON] і [PERSON] . Був період, коли [PERSON] у квартирі не жив, але точних дат не пам`ятає. Свідок [PERSON] показала, що давно знає родину позивача, часто приходила провідувати [PERSON] . Приблизно в 2007 році [PERSON] пішов з дому і пропав на деякий час. Знайцшли його з обмороженими ногами. [PERSON] забрав його з лікарні до квартири і доглядав за ним та матір`ю, яка на той час вже була лежачою. Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] проживав на [ADDRESS] разом зі своєю матір`ю та братом. Потім невідомо що сталося з [PERSON] , але він стан на поганий шлях. У 2007 році він пропав. Через деякий час зателефонували з лікарні та повідомили, що знайшли [PERSON] з обмороженими ногами. [PERSON] його забрав з лікарні і брат позивача до своєї смерті жив на [ADDRESS] . Свідок [PERSON] показала, що познайомилася зі своїм чоловіком [PERSON] в 2006 році, на той час він проживав з матір`ю і братом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В 2006 році матері чоловіка зробили операцію і вона була паралізована, доглядав її позивач. Десь у цей період [PERSON] зв`язався з поганою компанією і пропав на 4 місяці. На початку 2007 року з лікарні повідомили, що в нього обморожені пальці на ногах. Чоловік забрав брата в квартиру на [ADDRESS] і доглядав до смерті. У шлюбі з позивачем перебуває з 2015 року, до того жили спільно без реєстрації шлюбу, але чоловік майже постійно проживав з братом і матір`ю, бо вона не могла себе обслуговувати. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України). За положеннями ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Згідно зі ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. За приписами ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України). Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1, 3 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В силу вимог ч.1 ст.1297 ЦК України, з огляду на наявність в складі спадщини нерухомого майна, щодо якого здійснюється державна реєстрація, спадкоємець зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно з п.п.4.12 п.4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто, спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Однак, при цьому спадкоємець має довести факт постійного проживання на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини. Позивач [PERSON] є спадкоємцями другої черги за законом після смерті брата [PERSON] та звернувся з вимогою про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки від встановлення цього факту залежить реалізація його права на спадщину за законом на належне спадкодавцю на момент смерті майно, а саме 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно спадкодавця [PERSON] позивач не може, так як факт його постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджений, оскільки [PERSON] з 22 грудня 2007 року був знятий з реєстраційного обліку за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємець першої черги за законом [PERSON] (мати спадкодавця [PERSON] ) спадщини після смерті сина не прийняла, так як у встановлений ст.1270 ЦК України строк не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і рішення суду про встановлення факту її постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на день відкриття спадщини у справі відсутнє. Факт постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] підтверджується показаннями свідків та відповідачем не заперечується. Доводи представника відповідача щодо недостатності встановлення факту постійного проживання [PERSON] з його братом [PERSON] для відновлення прав позивача суд до уваги не бере, оскільки за встановлення цього факту позивач вважатиметься таким, що прийняв спадщину після смерті брата, так як постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та зможе реалізувати право на спадкування шляхом оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є належним способом захисту у разі існування перешкод в оформленні спадкових прав у нотаріальному порядку. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 чстку квартири, що належала померлому [PERSON] , за правом представлення через відсутність доказів прийняття спадщитни після смерті [PERSON] матір`ю позивача. Відмова нотаріуса у видачі позивачу, як спадкоємцю другої черги за законом, свідоцтва про право на спадщину після смерті брата [PERSON] відсутня, тобто, відсутні перешкоди в оформленні спадкових прав позивача на спадкове майно спадкодавця [PERSON] у нотаріальному порядку. З огляду на встановлені у справі обставини та докази, які підтверджують факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем (братом) на час відкриття спадщини, позов належить задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved