Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Процедура (рух) справи: У травні 2025 року позивачка [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Черкащенко А.А., звернулась до суду з позовною заявою до ОКВП "Дніпро-Кіровоград" та просить суд визнати незаконним нарахування боргу за послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 12 343,49 грн. та виключити заборгованість з особового рахунку № [NUMBER] . Представник позивача подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, а саме просить: визнати незаконними дії Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград», які полягають у безпідставному нарахуванні [PERSON] заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 12303, 49 грн.; та зобов`язати відповідача списати з особового рахунку № [NUMBER] [PERSON] безпідставно нараховану заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 12 303, 49 грн. Ухвалою суду від 03 червня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача - адвокат Черкащенко А.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Після перерви в судовому засіданні представник подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримє повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Келеберда В.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Після перерви в судовому засіданні представник подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги не визнає повністю. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Аргументи позивача, [PERSON] : Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є власником квартири [ADDRESS] , та споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються ОКВП «Дніпро-Кіровоград» на підставі договору з індивідуальним споживачем від 28.07.2021 (особовий рахунок - [NUMBER] ). Позивач зазначає, що з 2019 року вона постійно проживає та працює в Республіці Польща, що підтверджується трудовими договорами та відомостями Державної прикордонної служби України про перетин кордону. Оскільки у квартирі ніхто не мешкає, фактичне споживання послуг відсутнє, а показники квартирного лічильника залишаються незмінними (733 м?), про що позивач регулярно повідомляла відповідача. Незважаючи на відсутність споживання та звернення позивача від 03.02.2025 року з проханням списати безпідставно нараховану суму, Відповідач залишив заяву без реагування та продовжив обліковувати заборгованість.Позивач вважає такі нарахування незаконними, посилаючись на п. 34.10 Договору та ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», які надають право на неоплату послуг у разі їх невикористання за період тимчасової відсутності понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження. Крім того, позивач зазначає, що дії відповідача щодо нарахування боргу прямо суперечать нормам Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Розділу X Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг № 315. Відповідно до вказаних нормативних актів, обсяги загальнобудинкового небалансу холодної води можуть бути розподілені між споживачами виключно пропорційно до обсягів їхнього фактичного споживання, зафіксованого індивідуальними приладами обліку. Оскільки фактичне споживання позивача становить нуль кубічних метрів, на неї не може бути покладений обов`язок із відшкодування загальнобудинкового небалансу, до виникнення якого вона не причетна, що змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх прав для визнання нарахувань незаконними та виключення заборгованості з особового рахунку. У відповіді на відзив та додаткових поясненнях представник позивача спростовує доводи відповідача, зазначаючи про їх формальний характер та спрямованість на уникнення відповідальності за порушення прав споживача. Позивач наголошує, що 03.02.2025 зверталася до підприємства із заявою про перерахунок заборгованості, надавши належне документальне підтвердження своєї відсутності в Україні, зокрема довідку Держприкордонслужби про перетин кордону. Спростовуючи аргументи відповідача щодо порушення строків подання оновленої заяви кожні шість місяців, позивач вказує на помилкове тлумачення відповідачем норм постанови КМУ № 690 та умов договору. Зазначений обов`язок щодо періодичного оновлення заяви стосується виключно споживачів, у яких відсутні прилади обліку, тоді як квартира позивача оснащена справним засобом вимірювальної техніки зі сталими показниками (733 м?), що мають пріоритетну доказову силу. Тому позивач вважає дії відповідача зловживанням правом у розумінні ст. 13 ЦК України та наполягає на задоволенні позову в повному обсязі. Аргументи відповідача, ОКВП «Дніпро-Кіровоград»: Представник відповідача Келеберда В.В. подав відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначає, що надання послуг за адресою позивача здійснюється на умовах індивідуального договору приєднання, який є публічною офертою та акцептований споживачем шляхом вчинення конклюдентних дій. Відповідач наголошує, що нарахування здійснюються відповідно до показників вузла комерційного обліку, встановленого та прийнятого на абонентський облік у будинку 29.02.2024 згідно із Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Розподіл обсягів спожитої води між мешканцями проводиться на підставі Методики № 315, що передбачає розподіл різниці між загальнобудинковим лічильником та сумою квартирних приладів обліку. Відповідач вказує, що прилад розподільного обліку позивача з 01.04.2024 був знятий з абонентського обліку через закінчення міжповірочного інтервалу (остання повірка проводилася 23.12.2019), а обов`язок щодо вчасної повірки лічильника згідно із законодавством покладено на споживача. Нова повірка була проведена лише 03.10.2024. Щодо права на неоплату послуг у зв`язку з відсутністю споживача, відповідач зазначає, що позивачем не було дотримано встановленого законом та договором порядку: заява від 03.02.2025 не містила належних підтвердних документів, оскільки додана до позову довідка Держприкордонслужби датована лише квітнем 2025 року, а отже, не могла бути предметом розгляду виконавця послуг на момент звернення. Крім того, відповідач наголошує на обов`язку споживача оновлювати підтвердження відсутності кожні шість місяців, чого позивач не робила. На підставі викладеного відповідач вважає нарахування правомірними, проведеними у відповідності до Методики та умов договору, та просить відмовити у задоволенні позову повністю. Заслухавши представників, дослідивши матеріали справи та зміст заяв сторін по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані сторонами докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов таких висновків. Встановлені судом обставини справи: Позивач [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , та є власником зазначеної квартири, що підтверджується копією довідки про склад сім`ї (зареєстрованих у житловому приміщенні осіб), копією договору купівлі-продажу квартири від 08.07.2021 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (а.с.7, 11-12) [PERSON] є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються ОКВП «Дніпро-Кіровоград» на підставі індивідуального договору приєднання від 28.07.2021 (в редакції від 10.03.2022), що укладений з ОКВП "Дніпро-Кіровоград" (особовий рахунок [NUMBER] ). Квартира позивача обладнана засобом розподільного обліку (лічильником) води № 9252528, датою його останньої періодичної повірки є 24.12.2019. (а.с.13-16, 52-61) З довідки про нарахування плати розмір платежів видно, що заборгованість [PERSON] за особовим рахунком [NUMBER] за період з березня 2024 року по березень 2025 року складає 12139,98 грн. Станом на 23.05.2025 року розмір заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення становить 12343,49 грн, що підтверджується відомостями з особистого кабінету споживача. Крім цього, за адресою: [ADDRESS] , встановлено комерційний засіб обліку води №ліч.1834008299. (а.с. 9, 31). Згідно з наданими позивачем доказами, зокрема копіями трудових договорів від 08.04.2019, 05.09.2019, 19.11.2021 та відомостями Державної прикордонної служби України, позивач [PERSON] перебувала за межами державного кордону України з 30.07.2021 по 25.12.2021, з 31.01.2022 по 25.09.2022, з 26.10.2022 по 14.02.2024, з 21.03.2024 по 31.08.2024, останній раз виїзд за кордон відбувся 23.10.2024. (а.с.8, 17-22) Судом встановлено, що позивач [PERSON] вчасно на чергову періодичну повірку засіб розподільного обліку не подала, і засіб розподільного обліку позивача не був повірений (остання повірка 23.12.2019). Тому, засіб розподільного обліку №9252528 був знятий з абонентського обліку з 01.04.2024 року, як такий що не пройшов чергову періодичну повірку. З квітня 2024 року відповідач ОКВП «Дніпро-Кіровоград» нарахував позивачу плату за послуги централізованого водопостачання та водовідведення за показниками комерційного обліку з врахуванням розподілу згідно Методики між споживачами відповідно до обсягу споживання за показниками вузлів розподільного обліку. Засіб розподільного обліку №9252528 був повірений 03.10.2024 року (свідоцтво про повірку чинне до 03.10.2028) та взятий на абонентський облік, що підтверджується копіями свідоцтв про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки. (а.с.80, 81) 03.02.2025 року [PERSON] звернулася із заявою до виконавця послуг ОКВП «Дніпро-Кіровоград» про перерахування в сумі 7703,10 грн та скасувати заборгованість в сумі 11716,65 грн . (а.с.23) 10.02.2025 ОКВП «Дніпро-Кіровоград» направило позивачу відповідь про результати розгляду заяви, роз`яснивши з посиланням на пункти Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, про відсутність підстав для перерахунку плати з підстав тимчасової відсутності споживача. (а.с.62-63) 14.03.2025, в інтересах позивача [PERSON] , адвокат Черкащенко А.А. направила виконавцю послуг ОКВП «Дніпро-Кіровоград» адвокатський запит з питаннями щодо нарахування плати за особовим рахунком [NUMBER] за адресою [ADDRESS] , на який 20.03.2025 підприємством була надана відповідь на адвокатський запит. (а.с.6, 9) У травні 2025 року позивачка [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Черкащенко А.А., звернулась до суду з позовною заявою до ОКВП "Дніпро-Кіровоград" про захист прав споживачів шляхом визнання незаконними нарахування заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення та зобов`язання списати нараховану заборгованість. Відповідач ОКВП «Дніпро-Кіровоград», заперечуючи проти позову, зазначив, що нарахування заборгованості є правомірним, оскільки здійснювалося за показниками будинкового вузла комерційного обліку та за Методикою № 315 у зв`язку із закінченням терміну повірки квартирного лічильника позивача з 01.04.2024 року. Вказані обставини справи підтверджуються належними та допустимими доказами, сторонами визнані та не спростовані. Джерела права та оцінка суду: Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до частин 1, 3 статті 4 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов?язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відносини з приводу надання фізичним особам послуг з постачання питної води та водовідведення регулюються ст.ст.19-23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання». Послуги надаються споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». У відповідності з вимогами пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1060, якими визначено, що публічні договори приєднання вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Типові договори про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року №2690. Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуг. Відповідно до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Відповідно до викладеного вище, опублікування тексту договору на веб-сайті виконавця послуги ОКВП «Дніпро-Кіровоград» було виконано 10 лютого 2022 року, таким чином надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення здійснюється через 30 днів відповідно до індивідуального договору приєднання. Позивач [PERSON] є власником та зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , та є споживачем послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (особовий рахунок № [NUMBER] ), які надаються ОКВП «Дніпро-Кіровоград». 28.07.2021 року між [PERSON] та ОКВП «Дніпро-Кіровоград» укладено договір з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. При цьому, надання послуг надається позивачу згідно з укладеним індивідуальним договором з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в редакції від 10.03.2022. Споживач послуг зобов?язаний укласти договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом подання заяви про приєднання протягом місяця з наданням виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача. Відповідно до положень статті 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється відповідно до проектної документації з дотриманням будівельних норм і правил у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Таке оснащення та відповідна проектна документація не потребують видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла комерційного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, операторами зовнішніх інженерних мереж, виконавцями комунальних послуг. Забороняється приєднання житлових і нежитлових будівель до зовнішніх інженерних мереж без оснащення таких будівель вузлами комерційного обліку відповідних комунальних послуг відповідно до вимог цього Закону. Такими вузлами обліку обладнуються усі вводи зовнішніх інженерних мереж у будівлі, крім випадків, передбачених цим Законом. Частиною 4 статті 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначено, що оператор зовнішніх інженерних мереж, виконавець комунальної послуги, інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг, зобов?язані приймати вузли обліку, встановлені відповідно до вимог цього Закону, на абонентський облік протягом 14 календарних днів, про що складається відповідний акт. Відповідно до пункту 5 Розділу ІІ Порядку прийняття приладу обліку на абонентський облік, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12.10.2018 року №270, огляд і опломбування вузла комерційного обліку проводить представник оператора зовнішніх інженерних мереж у присутності власників (співвласників) будівлі або їхнього представника, а також представника виконавця відповідної комунальної послуги (у разі якщо оператор не є таким виконавцем для споживачів у відповідній будівлі). Огляд та опломбування вузла комерційного обліку можуть проводитися за відсутності власника (співвласників) будівлі або його (їх) представника, якщо вони були належним чином повідомлені про дату і час огляду й опломбування та якщо оператор і виконавець мають можливість безперешкодного доступу до вузла комерційного обліку. Пунктом 10 Порядку прийняття приладу обліку на абонентський облік визначено, що з дати складання акту про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік такий вузол є прийнятим оператором зовнішніх інженерних мереж і виконавцем відповідної комунальної послуги на абонентський облік, а показання його засобів вимірювальної техніки є обов?язковими для визначення обсягів спожитої комунальної послуги та розрахунків за неї. Таким чином, відповідач ОКВП «Дніпро-Кіровоград», як оператор зовнішніх мереж, встановив та взяв на абонентський облік комерційний засіб обліку №ліч.1834008299 за адресою [ADDRESS] , згідно вимог чинного законодавства. Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі, якщо приміщення всіх споживачів у будівлі оснащені вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загально будинкові потреби) розподіляється між споживачами відповідно до обсягу споживання за показниками вузлів розподільного обліку. Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами. Різниця між показниками вузла комерційного обліку та обсягом гарячої, питної води, визначеним як сума показань вузлів розподільного обліку, така різниця розподіляється відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315. (далі - Методика №315) Розподіл послуги визначається відповідно до Х розділу Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. Пунктами 32, 33 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року №690, вартість послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення визначається за обсягом спожитих послуг та встановленими відповідно до законодавства тарифами. Плата за послуги розраховується виходячи з розмірів затверджених тарифів та обсягу спожитих послуг, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Пунктом 13 Індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення визначено, що обсяг спожитої у будинку послуги з централізованого водопостачання визначається як обсяг питної води, спожитої в будинку, за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315. Отже, визначення обсягу спожитих послуг згідно показників засобу вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку та розподіл їх за Методикою розподілу: між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами, або між споживачами відповідно до обсягу споживання за показниками вузлів розподільного обліку відповідає вимогам чинного законодавства та умовам індивідуального договору. Фактичний об?єм спожитих послуг (показники комерційного засобу обліку) вказано в довідці про нарахування плати та розмір платежів. Перерозподіл послуг визначається розділом ХІІ Методики №315. Зокрема, вказаний розділ Методики містить наступні положення. Проведення перерозподілу обсягів наданих комунальних послуг здійснюється: при уточненні показань вузлів комерційного обліку спожитої у будівлі/ будинку комунальної послуги; при уточненні показань вузлів розподільного обліку на підставі контрольного зняття їх показань або подання споживачем уточненої інформації. Обсяг перерозподілу може мати як додатне, так і від?ємне значення, що призводить як до збільшення, так і до зменшення розподілених між окремими споживачами обсягів спожитої комунальної послуги у попередні розрахункові періоди. Результати перерозподілу та перерахунку відображаються у розрахунковому періоді, у якому здійснено перерозподіл. Таким чином, виконання виконавцем перерозподілу згідно Методики і відображення його результату як перерозподілу так як і перерахунку в рахунку та довідці про нарахування плати та розмір платежів відповідає вимогам чинного законодавства. Нарахування плати за нормами споживання або виключно за розподільними засобами обліку прямо суперечить закону, якщо встановлений засіб комерційного обліку (ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»). Згідно частини 1 та абзацу 2, 5 частини 4 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором. Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну енергію і газ), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро- і газопостачання. Відтак, засоби обліку води, які не пройшли періодичної повірки не можуть вважатися як такі, що відповідають встановленим вимогам, та не допускаються до експлуатації. Відповідно до пункту 38 Міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, затверджені Наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 13.10.2016 № 1747, міжповірочний інтервал повірки лічильників води 4 роки. Відповідно до частини 2 статті 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до пункту 29 індивідуального договору приєднання заміна і обслуговування, зокрема огляд, опломбування/ розпломбування, ремонт (у тому числі з демонтажем, транспортуванням і монтажем) та періодична повірка вузла (вузлів) розподільного обліку, здійснюються за рахунок споживача. Тому, вчасна повірка розподільних засобів обліку (квартирних лічильників) є відповідальністю споживачів - власників розподільних засобів обліку. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2022 р. № 412 «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного стану» було установлено, що позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях. Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 7 квітня 2023 р. № 440 «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного та надзвичайного стану» (набрала чинності 04.06.2023) було встановлено, що подання на повірку лічильників води, газу, електроенергії, теплолічильників на території України, крім територій, зазначених у пунктах 1 і 2 цієї постанови, забезпечується протягом трьох місяців після закінчення опалювального періоду. Відповідно до пункту 4 вказаної постанови, визнано такою, що втратила чинність, постанову Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2022 р. № 412 «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного стану». Таким чином, з 04.06.2023 року всі засоби обліку води, термін повірки яких сплив, підлягають черговій періодичній повірці. Статтею 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» передбачено обов?язок споживачів питної води своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до частини 3 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) за індивідуальним складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 34, 35 Правил плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуг складається з плати за послуги, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затверджених уповноваженим органом тарифів та обсягу спожитих послуг або за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування, до встановлення вузла комерційного обліку; плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України. Згідно підпункту 5 пункту 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пункту 37 Правил та укладеного договору, споживачі повинні вносити плату за комунальні послуги (в тому числі за питну воду та водовідведення) щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Положеннями ст. 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачена відповідальність за неналежне виконання договору. Відповідно до частин 1 та 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Відповідно до пункту 11 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Підпунктом 7 пункту 45 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року №690 (далі Правил) визначено, що споживач має право на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови надання виконавцю заяви та документального підтвердження (зокрема, довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, іншого документа, що підтверджує право на виїзд з України чи в`їзд в Україну у відповідний період часу) в електронній або паперовій формі відповідно до умов договору. Підпунктами 11, 111 пункту 47 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року №690, визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: - інформувати протягом місяця виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором; - інформувати виконавця про тимчасову відсутність в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів (за відсутності приладів обліку); якщо період відсутності споживача та інших осіб перевищує шість місяців, споживач для реалізації права на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду зобов`язаний надавати виконавцю оновлену заяву з відповідними підтвердними документами в електронній або паперовій формі. В свою чергу, умови публічного договору доповнено обов`язком споживача інформувати виконавця про тимчасову відсутність в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів (за відсутності приладів обліку). При цьому, якщо період відсутності споживача та інших осіб перевищує шість місяців, споживач для реалізації права на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду зобов`язаний надавати виконавцю оновлену заяву з відповідними підтвердними документами в електронній або паперовій формі (підпункт 11 пункту 40 Індивідуального договору). Також, умови публічного договору доповнено обов`язком виконавця послуг здійснювати перерахування розміру нарахованої плати за послуги та/або не нарахування її для споживача протягом періоду тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб за умови отримання заяви та документального підтвердження відповідно до умов договору (підпункт 8-1 пункту 42 Індивідуального договору). Тобто, законодавством та договором визначений чіткий порядок, вимоги та строки проведення інформування споживачем про тимчасову відсутність за місцем проживання. Таким чином, враховуючи викладене вище, споживач в разі відсутності в житловому приміщенні або зміни кількості проживаючих в ньому зобов`язаний надати виконавцю послуг інформацію про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача протягом місяця, а разі відсутності понад 30 календарних днів (за відсутності приладів обліку), якщо період відсутності споживача та інших осіб перевищує шість місяців, споживач для реалізації права на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду зобов`язаний надавати виконавцю оновлену заяву з відповідними підтвердними документами в електронній або паперовій формі, зокрема заява та документального підтвердження (зокрема, довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, іншого документа, що підтверджує право на виїзд з України чи в`їзд в Україну у відповідний період часу) в електронній або паперовій формі відповідно до умов договору. За вимогами абзацу 2 пункту 29 Правил перерахунок із споживачем проводиться у тому розрахунковому періоді, в якому отримано у встановленому порядку інформацію про невідповідність обсягу розподіленої питної води окремим споживачам обсягу, необхідному для розподілу, але не більше ніж за 12 розрахункових періодів. Згідно пункту 37 Правил розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Таким чином вказаними вище нормами передбачено право споживача не сплачувати вартість комунальних послуг, проте обмежено строк перерахунку 12 календарними місяцями, та встановлено строки в межах яких споживач повинен реалізувати своє право на перерахунок, зокрема споживач повинен підтверджувати факт не проживання за адресою кожні 6 місяців подаючи відповідну заяву до виконавця послуг. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, - зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов?язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов?язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17. Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред?явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (Постанова ВС від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц) Висновок суду: Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про визнання протиправними дій Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград», які полягають у безпідставному нарахуванні заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 12303, 49 грн., та про зобов`язання відповідача списати з особового рахунку № [NUMBER] безпідставно нараховану заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 12 303, 49 грн., суд виходить з такого. Факт отримання від відповідача послуг з централізованого водопостачання та водовідведення позивачем [PERSON] не заперечується та підтверджується частковою сплатою вартості вказаних послуг. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуг. Позивач акцептував типовий індивідуальний договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в редакції від 10.03.2022, фактично споживаючи послуги ОКВП «Дніпро-Кіровоград» та частково сплачуючи їх. Відповідно до положень статей 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та умов Індивідуального договору, споживач зобов`язаний оплачувати надані послуги за цінами і тарифами, встановленими відповідно до законодавства, а також інформувати виконавця про свою тимчасову відсутність у порядку, визначеному договором. Судом встановлено, що квартира позивача обладнана засобом розподільного обліку, проте остання повірка приладу проводилася 23.12.2019 року, що з урахуванням чотирирічного міжповірочного інтервалу та вимог Постанови КМУ № 440 від 07.04.2023 року призвело до втрати чинності результатів повірки та законних підстав для використання показників цього приладу у розрахунках з 01.04.2024 року. Таким чином, у період з квітня 2024 року до моменту проведення нової повірки 03.10.2024 року, на підставі положень п.4 ч.3 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» позивач фактично прирівнювався до споживача, приміщення якого не оснащене вузлом розподільного обліку, що дало відповідачу законні підстави для застосування Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг № 315. Згідно з вказаною Методикою та Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», різниця між показниками загальнобудинкового вузла та сумою квартирних лічильників (небаланс) підлягає розподілу між усіма споживачами у будинку. Аргументи позивача щодо наявності права на неоплату послуг у зв`язку з проживанням у Республіці Польща суд відхиляє, оскільки статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та підпунктом 11 пункту 40 Індивідуального договору встановлено чіткий імперативний обов`язок споживача інформувати виконавця про тимчасову відсутність понад 30 днів та оновлювати таку заяву з підтвердними документами кожні шість місяців. Позивач зазначений обов`язок ігнорувала з 2019 року, не надаючи відповідачу своєчасної інформації, що позбавило виконавця можливості врахувати факт її відсутності при щомісячному розподілі обсягів спожитої будинком води. Щодо звернення позивача від 03.02.2025 року, суд зазначає, що на момент подання цієї заяви позивачем не було надано належного документального підтвердження відсутності за весь спірний період, оскільки відповідні докази були надані після звернення до виконавця та після нарахування оскаржуваного боргу. Отже, відповідачем ОКВП «Дніпро-Кіровоград» доведено належними, достовірними та допустимими доказами правомірність нарахування позивачу оплати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення квартири [ADDRESS] за період відсутності у позивача розподільного засобу обліку у період з квітень-жовтень 2024 року, згідно показників комерційного засобу обліку та її розподілення згідно Методики між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку. Таким чином суд дійшов висновку, що відповідач діяв у межах чинного законодавства, проводячи нарахування на підставі показників комерційного обліку, оскільки несвоєчасна повірка лічильника та порушення споживачем процедури інформування про свою відсутність є ризиком самого споживача. За таких обставин, нарахування заборгованості у сумі 12 303,49 грн. є наслідком недотримання позивачем встановленого законом порядку обліку та звітності, а дії відповідача повністю відповідають вимогам Методики № 315 та умовам публічного договору приєднання. Враховуючи, що право споживача на звільнення від оплати не є абсолютним і потребує дотримання встановленої процедури підтвердження, судом не встановлено підстав для визнання незаконними дії Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград», які полягають у безпідставному нарахуванні [PERSON] заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 12303, 49 грн., та зобов`язання відповідача списати з особового рахунку № [NUMBER] безпідставно нараховану заборгованість. У справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов?язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29). Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи. Оцінивши кожен з аргументів, наведених сторонами у заявах по суті справи, та надані докази на підтвердження своїх доводів та заперечень, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю. Відповідно до ч.7 ст.141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати у справі слід компенсувати за рахунок держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed