Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

До Хаджибейського районного суду м.Одеси з позовом про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 14 лютого 2012 року ВДРАЦС у Київському районі Одеського міського управління юстиції, діючи в інтересах [PERSON] , як її представник, заходами електронного суду, звернулась адвокат Міхова Марина Володимирівна. Ухвалою судді Хаджибейського районного суду м.Одеси від 06.01.2026 року вказану цивільну справу надіслано до Київського районного суду м.Одеси для розгляду справи за підсудністю. Через автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Київського районного суду м.Одеси Луняченку В.О. Ухвалою судді від 24.02.26 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Так, в матеріалах справи міститься заява представника позивача адвоката Міхової М.В. про можливість розгляду справи за її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримані. Відповідач [PERSON] до судового засідання надав заяву про визнання позову, в якій не заперечує проти розірвання шлюбу та просить справу розглядати за його відсутності. Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 14 лютого 2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №76. Від даного шлюбу сторони мають спільного сина: [PERSON] , [INFO] .. В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, між ними відсутні спільні інтереси, вони не бажають бути разом. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, любові та поваги. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Щодо наявності спору про розділ майна подружжя, визначення місця проживання спільного сина та його утримання в позові не йдеться. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Відповідно до ст.56 ч.3 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Стаття 105 ч.3 Сімейного Кодексу України наголошує на те, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як наголошує положення ст. 24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Судовий збір по справі сплачений позивачем при зверненні до суду. Відповідно до ч 1. ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (частина 1 ст. 142 ЦПК України). Відповідачем до судового розгляду надано заяву про визнання позову, в якому ним зазначено про згоду на розірвання шлюбу, тим самим визнавши позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, у зв`язку з чим на користь позивача з [PERSON] підлягає стягненню 50% сплаченого нею судового збору та 50% судового збору повернення з Державного бюджету. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved