Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

22.01.2026 року Автогаражний кооператив «Южний Буг» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті щомісячних членських внесків у розмірі 25 200 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач має в користуванні два гаражі № [NUMBER] та № [NUMBER] . Право власності на данні гаражі у відповідача відсутнє. Заборгованість по сплаті членських внесків за користування гаражем № [NUMBER] складає: 7 320,00 грн.; заборгованість по сплаті членських внесків за користування гаражем № [NUMBER] складає: 7 320,00 грн. Заборгованість по сплаті частки вартості орендованої земельної ділянки АГК «ЮЖНИЙ БУГ» за гараж № [NUMBER] становить 210,00 грн. Заборгованість по сплаті частки вартості орендованої земельної ділянки АГК «ЮЖНИЙ БУГ`за гараж № 405 становить 210,00 грн. Загалом заборгованість по сплаті частки вартості орендованої земельної ділянки АГК «ЮЖНИЙ БУГ» гаражі № 230 та № 405 становить 420,00 грн. Відповідно до Протоколу засідання правління АГК «ЮЖНИЙ БУГ» № 32 від 04.10.2021 року сума членських внесків складає 100 грн. в місяць. - 7 років (2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 та 2025 х 100 грн./місяць = (7 х 12 х 100) = 8 400,00 грн. х 2 (гаражі) =16 800,00 грн. Членом Кооперативу додатково сплачуються штрафні санкції за несвоєчасну сплату членських внесків у розмірі 20% від суми боргу: 20% від суми боргу 16 800,00 грн. становить (16 800,00 х 20%) = 3 360,00 грн. Загалом сума боргу з урахуванням штрафу у 20% складає 16 800,00 + 3 360,00 = 20 160,00 грн. Також до даної суми заборгованості додається борг по сплаті частки орендної плати за земельну ділянку 30,00 грн. х 84 місяці (7 років) = 2 520,00 грн. х 2 гаражі = 5 040,00 грн. Таким чином, загальна сума боргу відповідача складає: 20 160,00 + 5 040,00 = 25 200,00 грн. Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 28.01.2026 року вікдрито провадження у справі. 23.03.2026 року на адресу суду від [PERSON] надійшла заява, в якій просить розглядати справу без його участі, а з сумою заборгованості згоден. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, відповідачем не заперечується , що він є членом АГК «Южний Буг" з 1987 року та єк орситувачем двох гаражів № 230 та № 405. Частиною 2 ст. 97 ЦК України визначено, що органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначено ЗУ «Про кооперацію». Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про кооперацію» кооперативна організація - кооператив або кооперативне об`єднання; кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування; обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу; членський внесок - грошовий неповоротний внесок, який періодично сплачується членом кооперативного об`єднання для забезпечення поточної діяльності кооперативного об`єднання. Згідно ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про кооперацію» відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо. Відповідно до статуту АК "Южний Буг", копія якого міститься в матеріалах справи, бюджет кооперативу складається з членських внесків кожного члена кооперативу, а саме: щомісячного членського внеску за обслуговування і охорону гаража, території і споруд загального користування, щорічного внеску по оплаті за землю; щорічного (одноразового) цільового внеску по оплаті за землю; щорічного (одноразового) цільового внеску на розвиток кооперативу; щомісячної (щоквартальної) оплати вартості кожним членом кооперативу за використану електроенергію; вступного членського внеску у разі покупки (оформлення, дарування, переоформлення) гаража новими членами кооперативу. Згідно п. 5.4. Статуту Кооперативу, членським внеском є грошові кошти, що періодично вносяться членами Кооперативу для покриття витрат по веденню поточної діяльності Кооперативу, сплаті платежів, встановлених законодавством, та інших передбачених кошторисом витрат. Членські внески сплачуються поквартально в 1-й декаді першого місяця поточного кварталу. За несплату членських внесків за квартал пеня 20% від суми заборгованості. Заборгованість по членським внескам сплачується по тарифу, діючому на момент погашення. Відповідно до п. 7.7. член Кооперативу зобов`язаний своєчасно і в повному об`ємі вносити встановлені Статутом і Загальними зборами внески. Відповідно до виписки з Протоколів правління Кооперативу про підвищення членських внесків з 2010 року по теперішний час, членські внески становлять: 1. Протокол № 9 від 25.05.2010 року. Членські внески за місяць становлять 25 грн. (з 2010 по 2012 р.). 2. Протокол № 16 від 18.05.2012 року. Членські внески за місяць становлять 30 грн. (з 2013 по 2015 р.). 3. Протокол № 25 від 02.10.2015 року. Членські внески за місяць становлять 45 грн. (з 2016 по 2018 р.). 4. Протокол № 30 від 02.02.2019 року. Членські внески за місяць становлять 70 грн. (з 2019 по 2021 р.). 5. Протокол № 32 від 04.10.2021 року. Членські внески за місяць становлять 100 грн. (з 2022 по 2025 р.). Згідно п. 5.4. Членські внески сплачуються поквартально в 1-й декаді першого місяця поточного кварталу. За несплату членських внесків за квартал пеня 20% від суми заборгованості. Заборгованість по членським внескам сплачується по тарифу, діючому на момент погашення. Згідно з п. 4.1. Договору про зміни № 204-26 від 19.05.2025 року, укладеного між АГ "Южний Буг" та Миколаївською міською радою, річна орендна плата за земельну ділянку (29111 м2) встановлюється у розмірі 0,1% від її нормативної грошової оцінки , отже розмір річної орендної плати за цим Договором складає 20 206,29 грн. Відповідно довідки, виданої голдовою правління АГК - заборгованість відповдіача по сплаті частки за орендовану землю становить по 210 грн за кожен гараж - тобто по 30 грн за кожен рік. Заборгованість по сплаті членських внесків за користування гаражем № [NUMBER] складає: 7 320,00 грн.; заборгованість по сплаті членських внесків за користування гаражем № [NUMBER] складає: 7 320,00 грн. Натомість яким чином представником позиваач адвокатом Радченко Р.М, нарахована заборгованість і внішому розмірорі - суду не зрозуміло, адже жодного розрахунку до позову не джоано. До того ж суд звертає увагу, що згідно розрахунку авдвоката нараховується заборгованість по 100 грн членських внесків за кожен місяць за всі 7 (сім) років, в той час, яка такий розмір членських внесків встанворлено рішеннясм правління кооперативу лише з 2022 року. За такого, розмір заборгованості відповідача зі сплати членських внесків становить 14 640 грн за оюбидва гаражі. Відповідно положень п. 5.4 статуту АГК "Южний Буг" сума пені становить 2 928 грн. За такого, загальний розмір заборгованості [PERSON] зі сплати членських внесків та частки в орендній платі за землю становить 17 988 грн, які підлягають стягненню з відповідача . Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст.526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про кооперацію» основними обов`язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків. Таким чином, Закон покладає на члена кооперативу обов`язок сплачувати визначені статутом кооперативу внески, які відповідач виконує неналежним чином. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідачем не надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті членським внесків, або ж доказів на погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань. Отже, суд вважає позовні вимоги частково обґрунтованими та приходить до висновку про задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по членським внескам за період з 2019 року по 2025 рік у загальному розмірі 17 988, 00 грн. З огляду на порушення відповідачем зобов`язань щодо сплати визначених статутом кооперативу членських внесків, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. При вирішенні питання про стягнення з відповідачки витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1, пункту 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: прибутковий касовий ордер №04-1/12-25 від 04 грудня 2025 року, договір про надання правничої допомоги №26-2/11-25 від 26.11.2025 року. Згідно частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначені суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру (Постанова від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц). Так, позивачем ставилось питання про стягнення з відповідача на його користь суми понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 12000 грн. При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 12000 грн. є не обґрунтованим та завищеним. Так справа відноситься до категорії не складних справ, розгляд проводився в спрощеному провадженні, представник позивача не з`являвся до суду, надав клопотання про розгляд справи за наявними матеріалами справи, також не навів обгрунтованості власного розрахунку заборгованості, який відрізняється від наданих головою правління документів. Суд зазначає та наголошує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 30.09.2020р. по справі №201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу. Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення суми стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 1200 грн., вона буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності, а тому вимога позивача підлягає частковому задоволенню, а вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідност. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені судові витрати у розмірі 2396,16 грн - пропорційно до задоволених позовних вимог (72% від заявленого розміру позовних вимог).

Outcome: partial