Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Позивач ТОВ «Деал Фінанс Груп», інтереси якого представляє адвокат Ткаченко Ю.О., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.07.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит №71965845 (Договір кредиту), умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 17000,00 грн строком на 30 днів (з 29.07.2025 по 27.08.2025), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,200 %, які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15,00% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 2550,00 грн). У разі порушення позичальником/відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. Кредитодавець на виконання умов кредитного договору №71965845 від 29.07.2025 виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 17000,00 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи ТОВ «Європейська платіжна система». Враховуючи викладені вище умови Договору кредиту №71965845 від 29.07.2025 р. заборгованість [PERSON] за договором кредиту складає 28 730,00 грн, зокрема: 17000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1020,00 грн - сума заборгованості за процентами; 2550,00 грн сума заборгованості за комісією; 8160,00 грн - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. В подальшому, кредитодавцем/первісним кредитором відступлено право вимоги за вказаним вище Договором кредиту, зокрема: ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» уклали Договір факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту №71965845 від 29.07.2025. Відповідно до Реєстру прав вимог №23/12/25-02 від 23.12.2025 року - кредитодавець/клієнт відступив фактору/позивачу право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених Договором факторингу №16/09/25 від 16.09.2025 року в тому числі до відповідача в сумі 28 730,00 грн, з яких 17000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1020,00 грн - сума заборгованості за процентами; 2550,00 грн сума заборгованості за комісією; 8160,00 грн - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. У зв`язку з цим, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за Договором кредиту №71965845 від 29.07.2025 в розмірі 28 730,00 грн, з яких 17000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1020,00 грн - сума заборгованості за процентами; 2550,00 грн сума заборгованості за комісією; 8160,00 грн - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування, судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2662,40 грн та професійною правничою допомогою у розмірі 4500,00 грн. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги позивача підтримує повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації та проживання, вказаним в позовній заяві та шляхом розміщення оголошення про виклик особи, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме на сайті Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09.03.2026, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву не подав. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Враховуючи наведене, зі згоди сторони позивача, згідно ухвали суду від 24.03.2026 року про розгляд вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач не скористався процесуальними правами подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасником розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 12,13,81,89 ЦПК України передбачено: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись із позовом до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та допустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд має забезпечити сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. 29.07.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (кредитодавець) та відповідачем [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит №71965845 (Договір кредиту), умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 17000,00 грн строком на 30 днів (з 29.07.2025 по 27.08.2025 р.), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,200 %, які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15,00% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 2550,00 грн). У разі порушення відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4 % пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор «25241», що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу (а.с.14 зворот-21). Кредитодавець ідентифікував відповідача за посередництвом системи BankID НБУ - отримавши від "privatbank" за згодою [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) персональні данні останнього, в тому числі електронну адресу, на яку в подальшому направлялись одноразові ідентифікатори та встановив, що останній використав/наклав наступні електронні підписи одноразові ідентифікатори (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) для підписання документів, а саме підпис «25241» - 29.07.2025 16:09:59, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.23). Таким чином, підписанням договору кредиту позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Кредитодавець на виконання умов кредитного договору №71965845 від 29.07.2025 виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 17000,00 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи ТОВ «Європейська платіжна система». Це підтверджується електронною платіжною інструкцією № 3f8a2bcd-73cf-443a-9b1a-601e9ed221be від 29.07.2025 року, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі (а.с.25 зворот.). Згідно довідки Вих.№23/12/25-24253 від 23.12.2025 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок відповідача на підставі платіжної інструкції № 3f8a2bcd-73cf-443a-9b1a-601e9ed221be (кошти перераховані за посередництвом платіжної установи) перераховано кошти на виконання умов Договору кредиту №71965845 (а.с.23 зворот.). Згідно довідки № КД-000024042 від 07.01.2025 р. ТОВ «Європейська платіжна система» (платіжна установа), підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №ПВ30-09-20/1. від 30.09.2020 р., укладеного між Компанією/ТОВ «Европейська платіжна система`та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 29.07.2025 року, номер платежу № 3f8a2bcd-73cf-443a-9b1a-601e9ed221be, сума 17000,00 грн, отримувач Іроденко Ігор- ЕПЗ номер [NUMBER] . Оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються (а.с.24 зворот- 25). З наданої на виконання ухвали суду від 18.02.2026 про витребування доказів інформації вбачається, що банківська картка № [NUMBER] емітована АТ КБ «Приват Банк» на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). З виписки по картковому рахунку вбачається рух коштів за період з 29.07.2025 по 01.08.2025, та зарахування коштів у розмірі 17000,00 грн за договором позики (а.с. 60-61). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредиту №71965845 від 29.07.2025 нарахування процентів здійснювалося за період з 29.07.2025 по 27.08.2025. Згідно даного розрахунку заборгованість за кредитним договором станом на 23.12.2025 становить: 28 730,00 грн, з яких 17000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1020,00 грн - сума заборгованості за процентами; 2550,00 грн сума заборгованості за комісією; 8160,00 грн - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування (а.с.12 зворот. -13). В подальшому, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» уклали Договір факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту №71965845 від 29.07.2025 (а.с.26 зворот.-30). Згідно п.2.1.3. перехід від клієнта до фактора права вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу. Підписаний сторонами реєстр прав вимог в паперовому/електронному вигляді є невід`ємною частиною цього Договору та підтверджує факт переходу від клієнта/кредитодавця до фактора/позивача вимоги. Відповідно до реєстру прав вимог №23/12/25-02 від 23.12.2025 року - кредитодавець/клієнт відступив фактору/позивачу право вимоги заборгованостей до боржників на умовах, передбачених Договором факторингу №16/09/25 від 16.09.2025, в тому числі до відповідача в сумі 28 730,00 грн, з яких 17000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1020,00 грн - сума заборгованості за процентами; 2550,00 грн сума заборгованості за комісією; 8160,00 грн - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування (а.с.34- 35). Також до договору факторингу додано платіжну інструкцію на підтвердження оплати згідно договору факторингу (а.с.35 зворот). Згідно розрахунку суми заборгованості, наданого позивачем, вбачається що відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитом перед ТОВ «Деал Фінанс Груп» у розмірі 28 730,00 грн, з яких 17000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1020,00 грн - сума заборгованості за процентами; 2550,00 грн сума заборгованості за комісією; 8160,00 грн - сума заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування. Позивач не здійснював жодних нарахувань за кредитним договором (а.с. 6). Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником (відповідачем) [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, право вимоги по якому згідно укладеного договору факторингу перейшло до нового кредитора (позивача ТОВ «Деал Фінанс Груп»). До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню наступні норми права. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Як слід з ч.1 ст. 207 ЦК України, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно зі ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 1 статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору № 71965845 від 29.07.2025, а також отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі, визначеному договором. Також судом встановлено, що позивач набув право вимоги до відповідача та після отримання права вимоги до відповідача ТОВ «Деал Фінанс Груп» не здійснювало нарахування штрафних санкцій на суми заборгованості останнього за вище вказаним кредитним договором. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач [PERSON] користувався наданими коштами, однак відповідачем не виконано зобов`язань, визначених Договором у повному обсязі, порушено умови щодо погашення кредиту, нарахованих відсотків за його користування та одноразової комісії за надання кредиту. Враховуючи те, що відповідач, будучи ознайомленим з умовами кредитування, уклавши кредитний договір, не виконує його істотні умови щодо порядку та строків погашення кредиту, одноразової комісії за надання кредитута процентів за користування ним, хоча взяв на себе зобов`язання їх виконувати та вчасно погашати заборгованість, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, сумою заборгованості за відсотками та одноразової комісії за надання кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення заборгованості по процентах за понадстрокове користування за договором позики № 71965845, суд зазначає наступне. Згідно правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від вказаного правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. З умов кредитного договору вбачається, що сторони погодили строк позики (строк дії договору) - 30 днів. Дата повернення позики 27.08.2025 року. При цьому, позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і за понадстрокове користування за договором позики №71965845. Враховуючи, що договором позики №71965845 визначений строк його дії, який становить 30 днів, саме протягом цього строку позивач мав право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки. Відповідно до п. 18 ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по процентах за понадстрокове користування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, є безпідставними, а тому в частині задоволення позову про стягнення заборгованістю по процентах за понадстрокове користування за договором позики №71965845 у сумі 8160,00 грн, слід відмовити. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сума майнової вимоги була визначена позивачем в розмірі 28730,00 грн. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог на суму 20570,00 грн. (71,60%). А тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1906,28 грн сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Частиною другою статті 141 КПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Приписами ч. 2 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4500,00 грн позивачем надано суду копії: договору про надання правової допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 року, витягу з Акту №6-ДІЛ від 08.01.2026 р. приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025, витягу з Акту приймання передачі справ на надання правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 року, платіжної інструкції, ордеру серії АХ №1287256 від 03.09.2025, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ №2099 від 03.04.2018 (а.с.36 зворот- 42). Дослідивши надані докази, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3 222,00 грн. (4500,00 грн. х 71,60%), як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог На підставі вищезазначеного,

Outcome: partial