Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

19 листопада 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] та на своє утримання до досягнення сином трьох років, вказавши, що 20 серпня 2024 зареєстрували шлюб з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного етапу у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ), про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 1735.У шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Кельмепецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. На даний час син прожинає разом з матір`ю за місцем її реєстрації, батько проживає окремо. Вказала, [PERSON] є особою працездатного віку, має можливості надавати допомогу дружині, є військовослужбовцем, навчається на офіцера у ПА Національної Гвардії України, отримує високу заробітну плату, на утриманні інших осіб не має. З урахування того, що на утриманні та вихованні позивача знаходиться семимісячна дитина, яка потребує постійного материнського догляду, любові та турботи, придбання належних засобів для догляду та розвитку дитини, просить стягнути із відповідача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) боржника, щомісячно, до досягнення дитиною трьох років та аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до його повноліття. Представник відповідача, адвокат Толдіна І.В. подала відзив на позовну заяву, відповідно до якого, просить в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини відмовити повністю, стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500 грн. пропорційно відмовленим позовним вимогам. Відзив мотивований тим, що відповідач є курсантом Національної академії Національної гвардії України, проходить військову службу та проживає у казармі за місцем служби. Згідно з довідкою про грошове забезпечення його середній чистий щомісячний дохід становить 23 928 грн. Інших джерел доходу відповідач не має. З жовтня 2025 року відповідач добровільно подав рапорт про утримання з нього 33 % грошового забезпечення на користь дитини. До цього моменту він також здійснював добровільні перерахування коштів на користь позивача, у тому числі під час її вагітності. Банківські квитанції, що додаються до цього відзиву, підтверджують регулярні перекази грошових коштів на її рахунок. Отже, відповідач не ухилявся від виконання батьківського обов`язку. Разом з тим добровільне тимчасове утримання 33 % доходу не може розцінюватися як підтвердження постійної фінансової спроможності нести додаткове навантаження у вигляді ще 1/6 доходу. Рапорт був поданий з метою добровільного забезпечення дитини та врегулювання конфлікту, а не як визначення об`єктивно можливого економічного балансу. Зазначає, що 30 березня 2022 року відповідачем було відкрито кредитну картку у АТКБ «Приватбанк», але хоча кредитний ліміт було відкрито до укладення шлюбу, однак фактичне користування коштами здійснювалося під час шлюбу, зокрема в період вагітності позивача. Кредитні кошти спрямовувалися на сімейні потреби, що підтверджується банківськими переказами, які додаються до цього відзиву. Станом на сьогодні заборгованість становить 89 814 грн, мінімальний обов`язковий щомісячний платіж 4 490,70 грн., батько відповідача є особою з інвалідністю III групи та отримує пенсію по інвалідності. Відповідач надає йому матеріальну допомогу, що підтверджується банківськими документами. Фінансовий баланс свідчить про непропорційність заявлених вимог. Згідно з довідкою про грошове забезпечення №44 від 19.02.2026, що видана Національною академією Національної гвардії України, загальна сума грошового забезпечення відповідача за період з жовтня 2025 року по січень 2026 року становить 95 712 грн, що складає середній щомісячний дохід у розмірі 23 928 грн. У разі задоволення позовних вимог у повному обсязі (1/4 частини доходу на дитину та 1/6 частини доходу на утримання дружини), сукупний розмір стягнення становитиме 5/12 доходу або 41,67 % щомісячного доходу відповідача. Таким чином, після виконання обов`язкових платежів у відповідача не залишається достатнього та розумного фінансового ресурсу, який дозволяє надавати додаткове утримання без порушення балансу інтересів сторін. Сукупне стягнення 41,67 % доходу з урахуванням кредитних зобов`язань та обов`язку утримання непрацездатного батька створює надмірне фінансове навантаження та свідчить про відсутність у відповідача реальної можливості надавати додаткове утримання дружині у розумінні частини четвертої статті 84 Сімейного кодексу України. Представник позивача, адвокат Андрушко Л.О. подала відповідь на відзив відповідно до якого підтримала позовні вимоги [PERSON] , щодо поданого представником позивача відзиву на позовну заяву зазначила, що як на підставу для відмови у стягненні аліментів на дружину, відповідач посилається на наявність у нього кредитних зобов`язань, які хоча і виникли до укладення шлюбу, проте використовувались в інтересах сім`ї, разом з тим, вказані доводи є безпідставними, оскільки відповідачем не надано доказів, з яких можливо встановити момент виникнення заборгованості, на які потреби було використано кошти та чи дійсно вони були спрямовані на потреби сім`ї і позивача. Не доведено, що за рахунок кредитних коштів було придбано яке- небудь майно спільної сумісної власності подружжя, або час укладання таких угод та відповідно використання таких коштів в інтересах сім`ї. Тому, відсутні підстави вважати, що від`ємний баланс станом на 01.03.2026 року у сумі 89 814,07 грн., виник у зв`язку з використанням кредитних коштів саме на потреби сім`ї. Щодо утримання батька, який має інвалідність III групи, відповідачем надано квитанції про перерахування коштів на рахунок батька [PERSON] без зазначення призначення платежу (вказано - переказ власних коштів), як вбачається із вимог закону, допомога вважається утриманням, якщо вона є постійним (систематичним) і основним джерелом існування для отримувача. В той же час, кошти на рахунок батька [PERSON] перераховує кожного разу у різних сумах: 25 000 гривень, 251, 26 грн., 2311, 56 грн, 2010, 05 грн., 1005, 03 грн, 2010, 05 грн, 1000 грн. Такі перерахування (на рахунок батька), відповідно до наданих квитанцій, не є щомісячними., пенсійне забезпечення [PERSON] становить 9 656 гривень 78 копійок, що майже у чотири рази перевищує мінімальний прожитковий мінімум для непрацездатних осіб. Окрім того, із отриманої інформації із державного реєстру речових прав н. нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстр; Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 467801441 від 12.03.2026 року вбачається, що [PERSON] має у власності кілька земельних ділянок, дві з яких здає в оренду, тому спросить стягувати із [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного, аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трирічного віку у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви та стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5000 грн (п`ять тисяч гривень). Представник відповідача, адвокат Толдіна І.В. подала заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якого, що аналіз доводів, викладених у відповіді на відзив, свідчить про те, що вони не спростовують обставин, наведених відповідачем у відзиві на позовну заяву, та не підтверджують наявність у відповідача реальної фінансової можливості надавати додаткове матеріальне утримання дружині. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач визнає свій обов`язок щодо утримання дитини та не заперечує проти стягнення аліментів у відповідній частині. Разом з тим сукупність встановлених обставин, зокрема проходження відповідачем військової служби, отримання фіксованого грошового забезпечення, наявність кредитних зобов`язань та обов`язок утримання непрацездатного батька, свідчить про відсутність у нього реальної можливості надавати додаткове утримання дружині, зазначає, що, доводи позивача, наведені у відповіді на відзив, є необґрунтованими, не підтверджені належними доказами та не спростовують правову позицію відповідача. Задоволення позовних вимог у частині стягнення аліментів на утримання дружини не відповідатиме вимогам сімейного законодавства та призведе до покладення на відповідача непропорційного фінансового навантаження. Судом встановлено, що 20 серпня 2024 року [PERSON] (далі позивач) та [PERSON] (далі - відповідач) зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного етапу у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ), про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 1735 (а.с.10). У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Кельмепецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.11). На даний час син прожинає разом з матір`ю за місцем її реєстрації, батько проживає окремо, що підтверджується відомостями про зареєстрованих у житловому приміщенні (а.с.9). Позивач не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого податку та військового збору (с.с.12). Відповідач, інформації щодо поганого стану здоров`я чи щодо утримання інших дітей не надавав. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Таким чином, з огляду на вищевикладене, виходячи із встановлених обставин справи, засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей та обов`язку обох батьків по утриманню дитини, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати із 19.11.2025 і до повноліття дитини. Згідно з положеннями статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона, працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частина 4 статті 84 СК України - регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища. Отже, сімейним законодавством передбачено право на утримання чоловіком-батьком вагітної дружини, а також дружини, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. За правилами ч. 1ст. 80 СК України - аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1ст. 79 СК України - аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. За встановлених обставин суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний утримувати дружину до досягнення дитиною трирічного віку. При цьому у суді встановлено, що чоловік може надавати дружині матеріальну допомогу. Суд вважає, що відповідач не спростував належними та допустимими доказами надання матеріальної допомоги на утримання дружини у заявленому у позові розмірі, стягнення аліментів на користь позивача саме розмірі 1/6 частина всіх видів доходів відповідача не призведе до його скрутного матеріального становища. Крім того, відповідач не надав доказів того, що на його утриманні перебувають інші непрацездатні особи. Отже, відповідач є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання дитини та дружини, тому суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. Щодо стягнення витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому заява представник відповідача, адвоката Толдіної І.В. про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню. На підтвердження витрат, пов`язаних з правовою допомогою стороною позивача надано: копію договору про надання правничої допомоги від 06.03.2026, додаток до договору про надання правничої допомоги, акт прийому передачі наданих послуг, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст.141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 1331,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved