Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути із відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №7662369 від 07.03.2024 в розмірі 36400,00 грн. та судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 2662,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 07.03.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №7662369 на суму 10000,00 грн. Кредитний договір укладено в електронній формі. На виконання умов кредитного договору, 07.03.2024 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» здійснило переказ коштів безготівковим зарахуванням через ТОВ «ПЕЙТЕК на платіжну картку № [NUMBER] відповідача. 23.10.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу №23.10/24-Ф, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників №б/н від 23.10.2024 до договору факторингу1 та акту прийому-передачі реєстру боржників від 23.10.2024 до договору факторингу 1 до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до відповідача. 20.01.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладено договір факторингу №20/01/2025-01, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників №б/н від 20.01.2025 за договором факторингу 2 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 41400,00 грн. ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивач не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором. У період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «»ОНЛАЙН ФІНАНС» зі сторони відповідача не здійснювалось погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному кредитним договором. Незважаючи на це, відповідач не виконала свого обов`язку та не повертала наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем на момент подання позовної заяви за кредитним договором становить 41400,00 грн., яка складається з: 10000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 26400,00 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 5000,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штраф). Незважаючи на це позичальник не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором №7662369 від 07.03.2024. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 26.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін, витребувано докази. Відповідачу [PERSON] надіслано копію ухвалу про відкриття провадження у справі на адресу реєстрації рекомендованим листом з повідомленням, яку відповідач отримала 04.02.2026. 19.02.2026 за вх.№1130 представник відповідача [PERSON] адвокат Зубань О.О. подав відзив на позов та клопотання про зменшення судових витрат. Заперечуючи щодо позовних вимог представник відповідача посилається на те, що підставою для стягнення заборгованості є укладення в електронній формі кредитного договору між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна». Проте, даний договір (в тій редакції і з тими процентами, який надав позивач) відповідачем в електронній формі не укладений, оскільки на ньому немає електронного підпису ТОВ «Авентус Україна». Договір зі сторони позикодавця підписаний звичайним, а не електронним підписом. Адже, якщо зі сторони позивача договір підписано не електронним цифровим підписом, а звичайним підписом з проставленням печатки, тому такий договір не має статусу підписаного в електронній формі, оскільки електронний договір - це договір підписаний за допомогою електронного цифрового підпису обома сторонами. Просив суд при винесенні оскаржуваного рішення врахувати правову позицію викладену в постанові від 29 травня 2024 року по справі №545/1750/21 Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, а саме щодо того, що договір вважається підписаним в електронній формі, якщо він підписаний електронним цифровим підписом обома сторонами. В даному випадку договір є неукладеним, оскільки в сторін не було письмової згоди, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Тобто, якщо кредитний договір укладений в електронній формі то він мав би бути підписаний електронним цифровим підписом обома сторонами. У зв`язку з цим представник відповідача наполягає на тому, що наявна у матеріалах справи копія договору не може вважатись електронним документом, оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та не є належним доказом укладення договору. Тобто, у випадку доведення факту викупу боргу відповідача, позивач мав би право вимагати лише повернення перерахованих відповідачу коштів в сумі 10000,00грн., і то мав би право це вимагати лише на протязі строку позовної давності, який на думку відповідача вже минув. Представник відповідача вважає, що розрахунок заборгованості здійснений ТОВ «Авентус Україна», на який посилається позивач, не відповідає закону. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вищезазначену статтю було доповнено частиною п`ятою згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ від 22.11.2023. При цьому, вищезазначеним Законом прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» також було доповнено пунктом 17, відповідно до якого тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; (з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 включно до 20.08.2024 включно) та з 21.09.2024 включно та надалі - 1%. В той час як позивачем та судом нараховано відповідачу відсотки з 07.03.2024 по 06.07.2024 - за процентною ставкою 2,20 % на день, в той час як існувало законодавче обмеження - відсотки не більше як 1,5% на день. Тому, відповідач наводить свій розрахунок: З 07.03.2024 по 22.04.2024 - 46 днів. 10000 :100 х2,2%х46 = 10 120,00 грн. З 23.04.2024 по 06.07.2024 - 75 днів. 10 000 : 100 х1,5 х75 = 11 250 грн. Тобто, всього 21370 грн. Позивач посилається на те, що він викупив борг відповідача за договорами факторингу. Проте, відповідач звертає увагу суду на те, що позивач не довів належного правонаступництва і не має правових підстав вимагати від відповідача виконання грошового зобов`язання. Просив суд врахувати порушення вимог ст. 1082 ЦК України як самостійну підставу для відмови у задоволенні позову. Також зазначив, що позивач посилається на те, що він викупив борг відповідача за договорами факторингу, проте, в даних договорах, не фігурує прізвище відповідача і його кредитний договір. В договорі про відступлення права вимоги є посилання на те, що перелік боргів, які є предметом договору, вказано в Реєстрі боржників, який є невід`ємною частиною договору. Проте, звертає увагу суду на те, що позивачем додано договору факторингу не в повному обсязі, оскільки договір не містить обов`язкового додатку - Реєстру боржників. А Витяг з реєстру не є належним доказом, та на такий документ немає жодного посилання в договорі про відступлення права вимоги. Враховуючи вищенаведене, просив суд врахувати той факт, що оскільки немає Реєстру боржників підписаного обома сторонами факторингу, а є тільки Витяг з реєстру, то виходить, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач викупив борг відповідача. Просив суд врахувати той факт, що відсутні докази оплати послуг адвоката в сумі 7000грн., тобто відсутні платіжні інструкції, чеки чи прибуткові касові ордери, отже жодні докази оплати витрат відсутні. Звернув увагу на те, що в договорі про надання правничої допомоги відсутнє зазначення фіксованої суми. У випадку, якщо суд дійде до висновку про задоволення позову то просив суд зменшити заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на правничу допомогу з 7000,00 грн. до 1000,00 грн., оскільки розмір заявлених витрат не співмірний зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, адже адвокат лише підготував позовну заяву, яка складаються лише з декількох сторінок, тобто адвокатом здійснено не великий обсяг роботи, при цьому адвокат вказав, що складання заяви коштує 5000,00 грн., тобто вартість роботи значно завищена в порівнянні з обсягом виконаних робіт. Адже, відсутні навіть і докази складання заяви адвокатом, так як заява підписана не адвокатом а директором кредитної установи, клопотання та додатки теж підписані саме директором, а не адвокатом. Крім того, вказано, що 1000 грн. коштує вивчення документів клієнта, проте, вивчення документів клієнта це не окрема послуга, адже складання позовної заяви якраз таки і включає вивчення документів клієнта, адже скласти заяву без вивчення документів неможливо, тому вважаю, що така послуга не має додатково оплачуватися. Теж саме стосується і послуги по підготовці клопотань та адвокатського запиту, це все складові процеси підготовки позовної заяви. Справа є не складною, і розмір заявлених судових витрат не співмірний з ціною позову, оскільки розмір заявлених витрат на правничу допомогу майже такий самий як і розмір заявлених позовних вимог (як і розмір предмету позову). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Заявлені витрати на оплату послуг адвоката є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідача, не відповідають принципам та критеріям розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Стягнення з відповідача витрат в сумі 7000,00 грн. суперечить принципам судочинства - розумності, справедливості та пропорційності. Просив суд при винесенні рішення врахувати, що відсутні докази того, що у всіх договорах факторингу, які надав позивач, не має доказів того, що сторона (Фактор) у всіх цих договорах мав ліцензію на здійснення факторингових операцій. Крім того, за змістом ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Проте, вважає ці договори факторингу нікчемними, оскільки не надано доказів, що позивач станом на момент підписання ними договорів факторингу (а не станом на даний час) мав право на здійснення факторингових операції. В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач на момент укладення договору факторингу мав ліцензію на здійснення фінансових послуг. Жодні інші документи (копії Розпоряджень та Свідоцтв) - не є доказами наявності ліцензії. Ліцензія видається після оплати. Без наявності копії ліцензії неможливо перевірити чи ці ліцензії в даний час дійсні та чи не вичерпався термін їх дії станом на дату укладення договору факторингу. Адже, якщо Фактор не мав ліцензії, то відповідно і не мав права укладати договору факторингу, тому такі договори факторингу є нікчемними. Просив відмовити в повному обсязі в задоволенні позову ТОВ «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Однак, у випадку, якщо суд таки дійде до висновку про задоволення позову, то просив зменшити розмір заявлених витрат на правничу допомогу з 7000 грн. до 1000 грн. (а.с.75-78). 24.02.2026 за вх.№1232 позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог. Зазначив, що відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» нарахування відсотків здійснюються наступним чином: з 07.03.2024 по 22.04.2024 - 46 днів. 10000,00 грн. (тіло Кредиту)* 2,2 % (процентна ставка) * 46 (днів) / 100 = 10120,00 грн. (сума за один день користування кредитом), що нараховувалась за період з 07.03.2024 по 22.04.2024 (підтверджується розрахунком ТОВ «АВЕНТУС Україна»). З 23.04.2024 по 06.07.2024 - 75 днів. 10000,00 грн. (тіло Кредиту) * 1,5% (процентна ставка) / 100 * 46 (днів) = 11250 грн. (сума за один день користування кредитом), що нараховувалась за період з 07.03.2024 по 05.07.2024 (підтверджується розрахунком ТОВ «АВЕНТУС Україна»). 10120,00 грн. + 11 250 грн. = 21370 грн. (заборгованості за нарахованими відсотками). Отже, позивач стягує не 26400,00 грн. а 21370 грн. у зв`язку з перерахуванням процентів відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування». Тобто загальна сума заборгованості складає 31370,00 грн. (10000,00 грн. за тілом кредиту та 21370,00 грн. відсотків за користування кредитом). Просила врахувати дану заяву при розгляді справи. Зменшити розмір позовних вимог і вважати їх наступними: Стягнути з [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ», ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ: 43541163 заборгованість за Кредитним договором №7662369 від 07.03.2024 у розмірі 31370,00 грн. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. покласти на відповідача. (а.с.82-83). 24.02.2026 за вх.№1234 позивач подав відповідь на відзив. В якому зазначив, що відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Проте, позовна давність яка сплила під час дії воєнного стану, вважається продовженою на строк дії в Україні воєнного стану. Оскільки законодавець зупинив перебіг позовної давності, позивач дотримався її строків та реалізує своє беззаперечне право на справедливий суд відповідно до Конституції України. 07.03.2024 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі - товариство, первісний кредитор ) та [PERSON] далі - відповідач, боржник) уклали кредитний договір №7662369 (далі - кредитний договір). Укладення Кредитного договору здійснювалося Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої було забезпечено Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток "CreditPlus". Електронна ідентифікація Споживача здійснювалася при вході до Особистого кабінету в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», зокрема шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, надісланого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, зазначений при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. Отже, Кредитний договір укладено в електронній формі шляхом обміну підтвердженнями через інформаційно-телекомунікаційну систему. Позичальник підтвердив свою згоду на укладення Договору шляхом введення одноразового ідентифікатора, що зафіксовано в системі Товариства та зазначено в Кредитному договорі й Додатку №1 до нього. Зі свого боку, Товариство підтвердило укладення Договору шляхом нанесення аналогу власноручного підпису та печатки уповноваженої особи, як це передбачено умовами самого Договору. Таким чином, Позивачем доведено факт укладення Кредитного договору між Товариством та Відповідачем. Відповідно до умов Кредитного договору, Товариство надало Відповідачу кредит у розмірі 10000,00 грн., а Відповідач, у свою чергу, зобов`язувався отримати зазначені кошти, повернути їх у встановлений строк, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші зобов`язання, передбачені договором. Факт належного виконання первісним кредитором своїх зобов`язань щодо надання грошових коштів підтверджується листом №20241113-1/1 від 13.11.2024 з відміткою ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», а також відповідним повідомленням від платіжної системи ТОВ «ПЕЙТЕК», через яку було здійснено перерахування коштів. З урахуванням вищевикладеного та на підставі поданих доказів, Позивач обґрунтовано підтвердив факт укладення Кредитного договору Первинного кредитора з Відповідачем, а також його належне виконання своїх зобов`язань щодо надання грошових коштів Боржнику. 23.10.2024 ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали Договір факторингу №23.10/24-Ф згідно умов якого право вимоги перейшло до останнього. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників за Договором факторингу №23.10/24-Ф від 23.10.2024 від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 41400,00 грн. Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №23.10/24-Ф від 23.10.2024 та платіжною інструкцією №166 від 30 жовтня 2024, яка свідчить про виконання Фактором своїх обов`язків за вищевказаним Договором факторингу. 20.01.2025 ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу №20/01/2025-01 згідно умов якого, Позивач набув право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників за Договором факторингу №20/01/2025-01 від 20.01.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 41400,00 грн. Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Прав Вимоги за Договором факторингу №20/01/2025-01 від 20.01.2025 та платіжними інструкціями №213 від 20.01.2025 та №253 від 10.02.2025, яка свідчить про виконання Фактором своїх обов`язків за вищевказаним Договором факторингу. З матеріалів справи вбачається, що Позивачем доведено факт переходу права вимоги до Відповідача за Кредитним договором від Первісного кредитора до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і в подальшому до Позивача. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано розрахунок заборгованості створений та підписаний ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (Додаток №17 до позовної заяви). Дані документи є належними, повними та вичерпними доказами заборгованості, оскільки вони охоплюють всі необхідні обчислення сум, які стягуються. Зокрема, містять таблиці з даними та обчисленнями, з яких можна зрозуміти яким чином отримано результат. відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України. Наступними Факторами - жодних нарахувань не здійснювалось. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вищезазначену статтю було доповнено частиною п`ятою згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ від 22.11.2023. При цьому, вищезазначеним Законом прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» також було доповнено пунктом 17, відповідно до якого тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; (з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 включно до 20.08.2024 включно) та з 21.09.2024 включно та надалі - 1%. Таким чином відповідно Закону України «Про споживче кредитування» нарахування відсотків здійснюються наступним чином: з 07.03.2024 по 22.04.2024 - 46 днів. 10000,00 грн. (тіло Кредиту) * 2,2 % (процентна ставка) * 46 (днів) / 100 = 10120,00 грн. (сума за один день користування кредитом), що нараховувалась за період з 07.03.2024 по 22.04.2024 (підтверджується розрахунком ТОВ «АВЕНТУС Україна»). З 23.04.2024 по 06.07.2024 - 75 днів. 10000,00 грн. (тіло Кредиту) * 1,5% (процентна ставка) / 100 * 46 (днів) = 11250 грн. (сума за один день користування кредитом), що нараховувалась за період з 07.03.2024 по 05.07.2024 (підтверджується розрахунком ТОВ «АВЕНТУС Україна»). 10120,00 грн. + 11 250 грн. = 21 370 грн. (заборгованості за нарахованими відсотками). Отже, Позивач стягує не 26400,00 грн. а 21370 грн. у зв`язку з перерахуванням процентів відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування». Тобто загальна сума заборгованості складає 31370,00 грн. (10 000,00 грн. за тілом кредиту та 21370,00 грн. відсотків за користування кредитом). Варто зазначити, що Попередні кредитори та Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» наділені статусом надавати фінансові послуги, оскільки ліцензії на фінансові операції є у вільному доступі на офіційних сайтах даних Товариств з обмеженою відповідальністю (копію розпоряджень долучення до пояснень) та в Національному банку України (за посиланням -http: //kis.bank.qov.ua/). Наданий Позивачем витяг з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу №20/01/2025-01 від 20.01.2025 підписаний та має печатки уповноважених осіб, а також зазначена вся важлива інформація, а саме: номер реєстру, номер договору, дата договору, суми заборгованостей, реквізити сторін. Даний документ долучений разом з позовною заявою. Цей документи містить всі необхідні реквізити, підписи сторін та оформлені належним чином, відповідно до встановлених форм договорів факторингу. Позивач звернув увагу, що на момент подачі позову Позивачем, долучено всі наявні на той час документи, які передані первісним Кредитором та всіма наступними Факторами. Реєстри в межах договорів факторингу містять інформацію, яка відповідно до законодавства України належить до таємниці фінансової послуги. Це положення закріплене в ст. 10 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», де зазначено, що конфіденційна інформація, яка стосується фінансових послуг, не підлягає розголошенню без згоди відповідних осіб, крім випадків, прямо передбачених законом. У контексті договорів факторингу така інформація включає деталі щодо боржників, їхніх зобов`язань. Надання копій документів або витягів, які підтверджують право вимоги або містять інформацію, необхідну для реалізації цього права, може здійснюватися безпосередньо особою, до якої перейшло право вимоги. Такий підхід гарантує збереження принципу конфіденційності та захисту персональних даних, оскільки доступ до інформації обмежується лише тими суб`єктами, які мають юридичну необхідність або повноваження для її отримання. 10 вересня 2025 року між Товариством (Клієнт) та Адвокатом укладено Договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02, предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів (Додаток №19). Позивач вважає розмір витрат на професійну правничу допомогу обґрунтованим, та таким, що підлягають задоволенню, оскільки адвокат виконав належну та достатню кількість роботи, яка була необхідна для належного представництва інтересів клієнта. Надані послуги відповідають обсягу виконаних завдань, а їх вартість є обґрунтованою та необхідною для ефективного захисту прав та інтересів клієнта. Просив врахувати відповідь на відзив при розгляді справи по суті та стягнути з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ», заборгованість за Кредитним договором №7662369 від 07.03.2024 у розмірі 31370,00 грн. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. покласти на відповідача. (а.с.90-97). Враховуючи вищевикладене та положення 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 07 березня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір №7662369 про надання споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом відповідачем шляхом відтворення одноразового ідентифікатора А7848. Відповідно до п.1.1. договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний застосунок «CreditPlus». Ідентифікація споживача в ІКС товариства здійснюється при вході споживача в особистий кабінет/мобільний застосунок «CreditPlus», в порядку передбаченому договором та/або ЗУ «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний споживачем при вході (в т.ч. через месенджер), та/або шляхом перевірки правильності введення відповідно пароля входу до особистого кабінету/мобільного застосунку «CreditPlus». При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ мобільного застосунку «CreditPlus». Сума кредиту (загальний розмір) складає 10000,00 грн. Тип кредиту кредит (п. 1.3 договору). Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. (п. 1.4 договору). Тип процентної ставки фіксована (п. 1.5 договору). За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: п. 1.5.1. договору знижена процентна ставка 0,01% в день. Мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби (п. 1.6. договору). Денна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2,20% в день. (п. 1.7, 1.7.1 договору). Відповідно до п. 2.1 договору, кошти надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи реквізити платіжної картки № [NUMBER] . Укладаючи договір, сторони підтвердили, що договір укладений в електронній формі та має таку юридичну силу для сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Підписуючи договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позичальник підтвердила свою повну обізнаність та згоду з усіма умовами цього Договору (п. 9 Договору). До договору додано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та Паспорт споживчого кредиту із зазначенням інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), який підписаний споживачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором DU5028 (а.с.7-14). Відповідно до повідомлення ТОВ «ПЕЙТЕК» від 13.11.2024 вих.№20241113-1/1, вбачається, що 07.03.2024 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» здійснено переказ коштів на картку № [NUMBER] у сумі 10000,00 грн. (а.с.15-16). Із повідомлення з АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) АТ КБ «ПриватБанк» було емітовано платіжну картку № [NUMBER] та згідно виписки про рух коштів по рахунку № [NUMBER] за період з 07.03.2024 по 12.03.2024 відповідач 07.03.2024 отримала грошовий переказ коштів у сумі 10000,00 грн. (а.с.73-74). Як вбачається із картки обліку (розрахунку заборгованості), здійсненого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 41400 грн. (а.с.20-25). 23.10.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу №23.10/24-Ф, відповідно до умов якого, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (клієнт) відступило право грошової вимоги ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» (фактор) до відповідача за кредитним договором №7662369 від 07.03.2024. (а.с.31-34) На виконання Договору факторингу №23.10/24-Ф від 23.10.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» складено Акт прийому-передачі Реєстру боржників від 23.10.2024 (а.с.35). Відповідно до Реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до Договору факторингу №23.10/24-Ф від 23.10.2024, до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №7662369 від 07.03.2024 в розмірі 41400, до якої входить 10000 грн. - заборгованість по основному боргу, 26400 грн., заборгованість по процентам та 5000,00 грн. сума заборгованості за пенею, штрафами (а.с.36-37). 20.01.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу №20/01/2025-01, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» (клієнт) відступило право грошової вимоги ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (фактор) до відповідача за кредитним договором №7662369 від 07.03.2024. (а.с.40-42) На виконання Договору факторингу №20/01/2025-01 від 20.01.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» складено Акт прийому-передачі Реєстру боржників від 10.02.2025 (а.с.43). Відповідно до Реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Договору факторингу №20/01/2025-01 від 20.01.2025, до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №7662369 від 07.03.2024 в розмірі 41400, до якої входить 10000 грн. - заборгованість по основному боргу, 26400 грн., заборгованість по процентам та 5000,00 грн. сума заборгованості за пенею, штрафами (а.с.44-45). На підтвердження переходу до позивача права вимоги за договором від 07 березня 2024 року № 7662369, позивачем також долучено платіжні інструкції від 30.10.2024 та від 20.01.2025, відповідно до яких ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» сплатило кошти на користь ТОВ «Авентус Україна», а ТОВ «Юніт Капітал» сплатило кошти на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» згідно вказаних договорів факторингу (а.с. 38-39). Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №7662369 від 07.03.2024 заборгованість [PERSON] складається з: 10000 грн. - тіло кредиту, 26400 грн. - відсотки, 5000 грн. - штрафні санкції, загальна сума складає 41400,00 грн. Станом на 01.11.2025 заборгованість за кредитним договором не погашена (а.с.19). Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. За приписом ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст.205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є: умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України). Згідно з п. 6 ч. 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису, шляхом накладення відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором A7848. Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Твердження представника відповідача про те, що кредитний договір є неукладеним, оскільки підписаний електронним цифровим підписом лише відповідачем, а позивач підписав його аналогом власноручного підпису, суд відхиляє, з огляду на наступне. Як зазначено вище, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з пунктом 9.6. кредитного договору цей Договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного зі Сторони Товариства електронним підписом, Споживачу в Особистий кабінет/Мобільний застосунок "CreditPlus» для ознайомлення та підписання. Підпис Товариства створюється на Договорі шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, за зразком попередньо узгодженим Сторонами в укладеному між Сторонами Договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Споживача, що створений шляхом використання Споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направляється Споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІКС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору створює підпис Споживача на Договорі та вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. На укладений між Сторонами Договір накладається кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника Товариства із кваліфікованою електронною позначкою часу, далі по тексту Договору оригінальний примірник Договору. У випадках дозволених законодавством, на укладений між Сторонами Договір може бути накладено електронний підпис уповноваженого працівника Товариства, що базується на сертифікаті відкритого ключа, виданого кваліфікованими надавачами електронних довірчих послуг без відомостей про те, що особистий ключ зберігається в засобі кваліфікованого електронного підпису чи печатки. З розділу 10 кредитного договору вбачається, що з боку ТОВ «Авентус Україна» кредитний договір підписано директором [PERSON] шляхом накладення аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) та відтиску печатки товариства. З вказаного вбачається, що споживач перед підписанням ним договору ознайомлюється з кредитним договором, на якому вже наявні аналоги власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, і лише після цього накладає свій електронний підпис шляхом використання одноразового ідентифікатора. Таким чином, відповідач погодилася з використанням ТОВ «Авентус Україна» аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, оскільки підписання кредитного договору свідчить про те, що відповідач всі умови договору цілком розуміла та своїм підписом письмово підтвердила та закріпила те, що діяла свідомо, була вільною в укладенні даного договору, у виборі контрагента та умов договору. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що цей договір є укладеним, оскільки підписаний усіма його сторонами електронним цифровим підписом відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», і укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Посилання відповідача на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29 травня 2024 року по справі №545/1750/21, суд відхиляє, оскільки такі не є релевантними до обставин цієї справи, з огляду на предмет та підстави позову. Зокрема, у справі №545/1750/21 предметом спору було про визнання кредитного договору нікчемним, а виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом п.п. 10,11 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало, надало їй кредит в сумі 10000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача яку вона зазначила при укладенні договору № 4149499807338502, що підтверджується довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» про перерахування коштів та випискою по рахунку в АТ КБ «ПриватБанк». Однак, відповідачем належним чином не було виконано договірні зобов`язання, а саме не повернуто кошти в строк на умовах, встановлених кредитним договором та не сплачено відсотки. Розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 10000 грн. підтверджений належними та допустимими доказами. Щодо нарахування процентів за використання кредитних коштів суд зазначає наступне. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказана норма була введена в дію на підставі Закону України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023р. Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Кредитний договір був укладений 07.03.2024, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування». Представником позивача відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог здійснено перерахунок відсотків, а саме: з 07.03.2024 по 22.04.2024 - 46 днів. 10000,00 грн. (тіло Кредиту)* 2,2 % (процентна ставка) * 46 (днів) / 100 = 10120,00 грн. (сума за один день користування кредитом), що нараховувалась за період з 07.03.2024 по 22.04.2024 (підтверджується розрахунком ТОВ «АВЕНТУС Україна»). З 23.04.2024 по 06.07.2024 - 75 днів. 10000,00 грн. (тіло Кредиту) * 1,5% (процентна ставка) / 100 * 46 (днів) = 11250 грн. (сума за один день користування кредитом), що нараховувалась за період з 07.03.2024 по 05.07.2024 (підтверджується розрахунком ТОВ «АВЕНТУС Україна»). 10120,00 грн. + 11 250 грн. = 21370 грн. (заборгованості за нарахованими відсотками). Отже, позивач просить стягнути не 26400,00 грн. а 21370 грн. у зв`язку з перерахуванням процентів відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування». З огляду на викладене, вимога про стягнення з відповідача відсотків у сумі 21370 грн. підлягає задоволенню. Стосовно правонаступництва за борговими зобов`язаннями. Суд, оцінюючи доводи представника відповідача щодо відсутності належних доказів переходу права вимоги до позивача, вважає їх необґрунтованими з огляду на таке. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012). Для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори факторингу, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Судом встановлено, що 23.10.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №23.10/24-Ф, відповідно до умов якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №7662369 від 07.03.2024 перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». В подальшому, 20.01.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №20/01/2025-01, на підставі якого право вимоги до відповідача перейшло до позивача. Так, факт переходу права вимоги підтверджується: договорами факторингу; актами приймання-передачі реєстрів боржників; витягами з реєстрів боржників, у яких зазначено дані про відповідача, номер кредитного договору та розмір заборгованості; платіжними інструкціями, що підтверджують виконання сторонами зобов`язань за договорами факторингу. Надані копії договорів та витяги з реєстру боржників містять усі необхідні реквізити, зокрема підписи та печатки сторін і в повному обсязі підтверджують факт переходу до позивача права вимоги до [PERSON] за укладеним між нею та ТОВ «Авентус Україна» кредитним договором. Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованості за кредитним договором, а договори факторингу відповідачем не оспорювалися, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину, а також презумпції обов`язковості виконання договору. Наявними в матеріалах справи договорами факторингу, витягами з реєстру боржників і прав вимоги, які належно засвідчені печатками та підписами сторін, підтверджується перехід права вимоги до позивача та спростовується доводи представника відповідча про те, що позивач не набув права вимоги по кредитному договору. Позивачем до позовної заяви додано витяги із реєстру боржників, з якими і пов`язано набуття позивачем права вимоги. Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Отже, твердження представника відповідача про те, що позивачем не надано реєстр боржників є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки в цьому випадку для вирішення спору про стягнення заборгованості з [PERSON] не має значення чи подано позивачем реєстр боржників, чи витяг із цього реєстру, де він вказаний боржником, оскільки законом чітко передбачено, що якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Доводи представника відповідача про нікчемність договорів факторингу у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи доказів того, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» мають ліцензії на здійснення факторингових операцій є необґрунтованими та спростовуються відкритими даними НБУ, який є регулятором ринку фінансових послуг. Інформація про наявність ліцензій на право здійснення ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» факторингових операцій на час укладення договорів факторингу є публічною та містить офіційному сайті Національного банку України за посиланням - https://kis.bank.gov.ua/. Сам по собі факт ненадання до матеріалів справи копій ліцензій не свідчить про їх відсутність, а відтак не може бути підставою для висновку про нікчемність укладених договорів факторингу. Таким чином, позивачем надано належні та допустимі докази переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача, у зв`язку з чим останній набув статусу належного кредитора у спірних правовідносинах. А тому враховуючи встановлені судом обставини та надані докази, заборгованість відповідача за кредитним договором №7662369 від 07.03.2024 підлягає стягненню на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Беручи до уваги невиконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасного погашення кредитної заборгованості та процентів за кредитом в строки, передбачені умовами кредитного договору, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, а саме суми заборгованості 10000 грн. за основною сумою боргу та суми заборгованості за відсотками 21370 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені квитанцією №35013 від 20.01.2026, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок. Крім того, представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 7000,00 грн. Згідно ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до положень статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, що 10.09.2025 між ТОВ «Юніт Капітал» та адвокатським бюро «Соломко та партнери» укладено договір про надання правової допомоги №10/09/25-02. 11.09.2025 між ТОВ «Юніт Капітал» та адвокатським бюро «Соломко та партнери» укладено додаткову угоду №25770863358. На підтвердження оплати витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 гривень позивачем надано акт прийому-передачі наданих послуг, відповідно до якого вартість послуг, які надавались, складається з наступного: складання позовної заяви ТОВ «Юніт Каптіла» до позичальника, яким є [PERSON] про стягнення заборгованості - 2 год., вартістю 5000,00 грн.; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника [PERSON] 2 год., вартістю 1000,00 грн.; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів 1 год., вартістю 500,00 грн.; підготовка та подача клопотання про отримання інформації про зарахування кредитних коштів 1 год., вартістю 500,00 грн. Разом 7000 грн. Тобто, позивач надав докази понесених витрат на професійну правову допомогу. При визначенні співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі №640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268). Отже, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд зазначає, що стороною відповідача було подано заперечення щодо розміру витрат на правничу допомогу і на його переконання заявлена сума відшкодування таких витрат у розмірі 7000 грн. є неспівмірною із складністю справи та виконаними роботами. При вирішенні цього питання суд враховує, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором не є спором значної складності, не потребує дослідження великого обсягу доказів та залучення багатьох учасників. Суд також бере до уваги зазначений в заяві обсяг виконаних адвокатом робіт: складання позовної заяви, вивчення матеріалів справи, підготовка запиту та подача клопотання про витребування доказів. Водночас, суд враховує, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною) та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо підготовки позовної заяви, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Переважна більшість тексту позову містить перелік норм чинного законодавства, використання яких є типовим для даного виду цивільно-правових спорів. Судовий розгляд справи здійснений без участі представника позивача, що не потребувало витрат часу адвоката для участі у судових засіданнях. Отже, з урахуванням категорії справи, рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, суд дійшов висновку, щодо зменшення відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивача до 4000 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial