Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-19 00:00:00

29.11.2024 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернулася представник позивача - адвокат Носова Ю.М. в інтересах [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. У позовній заяві представник позивача посилалася на те, що підставами для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав є ухилення батьком [PERSON] від виконання своїх обов`язків з виховання дітей та забезпечення здобуття ними повної загальної середньої освіти. При цьому ухиленням батька [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків є: повна відсутність з його боку піклування про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, в тому числі не забезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на духовний розвиток дітей як складову виховання; батько не спілкується з дітьми зовсім, не приймає участі в наданні доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей; не створює умов для отримання дітьми освіти. [PERSON] так себе поводить систематично, на постійній основі, усвідомлено, оскільки з фактичних обставин життя протягом останніх років є можливість зробити такий висновок. Згідно з розпорядженням Верховного Суду № 1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», територіальну підсудність Старобільського районного суду Луганської області визначено за Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області. Ухвалою суду від 06.12.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Крім того, даною ухвалою було зобов`язано Орган опіки та піклування Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради надати письмовий висновок щодо доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 02.10.2025 року підготовче провадження по справі закрито та призначено до судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи є підтвердження, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, вважала за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей. Неповнолітня [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що майже не пам`ятає свого батька, бо він не спілкується з нею іце було ще до повномасштабного вторгнення, тому вона вважає, що її батька необхідно позбавити батьківських прав відносно неї. Неповнолітній [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він не пам`ятає свого батька, бо він не виявляв бажання спілкуватися з ним і сестрою. І це продовжується і далі. Згоден на те, щоб позбавили відповідача батьківських прав. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, заслухавши думку дітей, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог, враховуючи наступне. Судом встановлено, що у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] є спільні неповнолітні діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно (а.с.17, 15). Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 02.09.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.18). 09.09.2023 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після державної реєстрацію шлюбу - [PERSON] (а.с.12). Позивач [PERSON] зареєстрована разом зі своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] як внутрішньо переміщені особи за однією адресою: [ADDRESS] , згідно з довідками від 23.10.2023 року за №6326-5003007178, №6326-5003007682 та №6326-5003007218 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.11, 16, 14). Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 16.03.2016 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно аліментні платежі на утримання неповнолітніх дітей - доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.02.2016 року і до їх повноліття. На виконання вказаного рішення Старобільським районним судом Луганської області було видано 16.03.2016 року виконавчий лист (а.с.21). Також, рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 21.02.2018 року було збільшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей - доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , за рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 16.03.2016 року. Вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дітей доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дати набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дітьми повноліття. На виконання вказаного рішення Старобільським районним судом Луганської області було видано 26.03.2018 року виконавчий лист (а.с.26). У межах виконавчого провадження [NUMBER] щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей було винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 07.11.2018 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 07.11.2018 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 07.11.2018 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 07.11.2018 року, про накладення штрафу від 07.02.2019 року (а.с.22-25, 27). Відповідно до листа Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05.08.2024 року, який міститься в матеріалах справи, згідно розрахунку заборгованості від 05.08.2024 року за період з 01.01.2022 року по 31.07.2024 року борг [PERSON] зі сплати аліментів становить 130229,00 грн. (а.с.48-51). Відповідно до акту №52 обстеження умов проживання від 19.07.2024 року, [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] та дітьми [PERSON] , 2024 р.н., [PERSON] , 2008 р.н., [PERSON] , 2010 р.н., проживає за адресою: [ADDRESS] . У дітей окремі кімнати з меблями, окремим спальними місцями, постільною білизною, шафами для збереження речей. Забезпечені всім необхідним відповідно до віку (а.с.53-54). Відповідно до довідки від 22.10.2024 року, складеної директором Чмирівського ліцею Чмирівської сільської ради [PERSON], [PERSON] , [INFO] , навчається у 11 класі Чмирівського ліцею Чмирівської сільської ради Старобільського району Луганської області, та [PERSON] , [INFO] , навчається у 9 класі Чмирівського ліцею Чмирівської сільської ради Старобільського району Луганської області. Діти навчаються у закладі з першого класу. За період навчання дітей, під час повномасштабного вторгнення рф в Україні, батько [PERSON] жодного разу не звертався до адміністрації та вчителів ліцею щодо навчання дітей та щодо зміни місця навчання після виїзду дітей з окупованої території (а.с.56). Відповідно до висновку Департаменту Служби у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.06.2025 року за №237 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , визнано доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.110-111). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч її бажанню, за випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідними у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Оцінюючи вищенаведені докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки останній не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їхнє навчання, виховання, підготовку до самостійного життя, що негативно впливає на фізичний та психологічний розвиток дітей як складову виховання, а тому позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню. Крім того, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1211,20 грн. з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України. Стосовно судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу, які позивач понесла у зв`язку з розглядом цієї справи та які вважає судовими витратами в цій цивільній справі, які підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України, суд зауважує таке. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 3 Закону № 266/94-ВР у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги. Суду повинні бути надані на підтвердження понесених витрат на правову допомогу договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надала копії договору про надання правової допомоги та представництво в суді від 14.06.2024 року, укладеного між адвокатом Носовою Юлією Миколаївною та Сітасенко Катериною Василівною, ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВВ №1040791, платіжної інструкції №Р24А2858850070D5049. Договором про надання правової допомоги та представництво в суді від 14.06.2024 року підтверджено, що він укладений між позивачем [PERSON] та адвокатом Носовою Юлією Миколаївною про надання правової допомоги, з визначенням у ньому розмірів оплати та порядку розрахунків. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що витрати позивача на правову допомогу в цій справі становлять 2000,00 грн., що підтверджується копіями договору про надання правової допомоги та представництво в суді від 14.06.2024 року, укладеного між адвокатом Носовою Юлією Миколаївною та [PERSON] , ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВВ №1040791, платіжної інструкції №Р24А2858850070D5049, та які підлягають стягненню з відповідача, як судові витрати по цій цивільній справі. Позивачем на виконання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України було надано детальний опис робіт, виконаних адвокатом. Відповідач клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в зв`язку з їх неспівмірністю, які підлягають розподілу між сторонами, не заявляв. Таким чином, суд знаходить доведеними судові витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн., які понесені позивачем, та за правилами статті 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню стороною відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved