Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

04.08.2025 представник позивача, керівник Кравченко Олексій Юрійович, звернувся до суду з даним позовом, шляхом направлення у системі «Електронний суд», що зареєстрований судом 08.08.2025, обґрунтовуючи тим, що 24.07.2024 між ТОВ «ГРОШІ 247» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №1127 в електронній формі, відповідно до умов якого позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 3990,00 грн строком на 23 дні, шляхом безготівкового перерахунку на номерособистого електронного платіжного засобу відповідача №4441114463927028, на умовах строковості,зворотності, платності, а споживач зобов`язується повернути кредит та сплатитипроценти за користування Кредитом.Додатково до основних процентів, на вимогу позикодавця, доведену до позичальника шляхом розміщення відповідного повідомлення, позичальникзобов`язаний сплатити збільшену процентну ставку від суми позики за кожен деньпрострочення. ТОВ «ГРОШІ 247» належним чином виконані умови договору проспоживчий кредит, в той час як відповідачем отримані грошові кошти впередбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього станом на 22.07.2025 утвориласьзаборгованість, яка становить 11970,00 грн, з яких:3990,00 грн основний борг; 7980,00 грн - відсотки за неправомірнекористування чужими грошовими коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Тому, просив у судовому порядку стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ГРОШІ 247» заборгованість за договором про споживчий кредит № 1127 від 24.07.2024 у розмірі 11970,00 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. 08.08.2025 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено та передано до провадження судді Рижко Г.О. 11.08.2025, згідно із ч. 8 ст. 187 ЦПК України, судом отримано відповідь на запит щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. 18.09.2025 суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Рижко Г.О. постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 21.11.2025 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області винесено Розпорядження № 33 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи, у зв`язку із Наказом суду від 06.11.2025 за № 115/в/г про надання судді Рижко Г.О. відпустки тривалістю на один рік, починаючи з 21.11.2025 по 05.11.2026. 24.11.2025 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено та передано 25.11.2025 до провадження судді Бондаренко О.В. 26.11.2025 судом постановлено ухвалу, якою прийнято справу до провадження та призначено судове засідання на 19.01.2026 10:30 год. 19.01.2026 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення судового засідання на 25.02.2026 11:00, у зв`язку із першою неявкою відповідача у судове засідання. Представник позивача, керівник Кравченко Олексій Юрійович, у судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі представника товариства, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подав. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 25.02.2026 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи, згідно ч. 4 ст. 223, ст. 280-281 ЦПК України. 25.02.2026 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про перехід до стадії ухвалення судового рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11 та постанові Верховного Суду Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2022 року у справі №761/38266/14 зазначено, що якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з?явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. У разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини, спірні правовідносини, з посиланням на докази та норми права. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Встановлено, що 24.07.2024 [PERSON] оформив заявку для отримання позики, шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові длязаповнення, що підтверджується роздруківкою заявки відповідача з офіційного веб-сайту ТОВ «ГРОШІ 247». 24.07.2024 між ТОВ «ГРОШІ 247» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №1127, відповідно до умов якого позикодавець надає Позичальникові грошові кошти в сумі 3990 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Споживач зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом. Відповідно до п. 2.2. Договору, кредит надається Споживачу виключно за допомогою Веб-сайтуКредитодавця (https://groshi247.com/) за умови ідентифікації споживача одноразовимідентифікатором з (дата укладення), шляхом безготівкового перерахунку на номер особистого електронного платіжного засобу Споживача 4441114463927028. Відповідно до п. 2.5. Договору, строк кредиту за цим договором складає 23 (двадцять три) дні, який починається з 24.07.2024, кредит має бути повернуто до 16.08.2024. Відповідно до п. 2.7 Договору, строк та проценти за користування кредитом за договором є фіксованими та обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування кредитом на наступних умовах: 2.5.1. Протягом строку дії Кредиту, встановленого пунктом 2.3. Договору, розміросновних процентів складає:1.0 % від суми Кредиту, але не менше ніж гривень копійок за перший денькористування Кредитом;1.0 % від суми Кредиту, щоденно, за кожен день користування Кредитом,починаючи з першого дня в межахстроку Кредиту, зазначеного в пункті 2.3 цього Договору. При цьому, нарахуванняпроцентів проводиться в момент внесення Споживачем коштів на погашення Кредитута належних на дату погашення платежів. Відповідно до п. 2.8 Договору, позика надається на споживчі цілі. Відповідно до п. 4.1 Договору, споживач зобов`язаний здійснювати повернення кредиту та нарахованих процентів на умовах встановлених цим договором. Відповідно до п. 8.1 Договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання грошових коштів у позику, у формі споживчого кредиту, що затверджені ТОВ «ГРОШІ 247», які регламентують порядок надання грошових коштів у позику споживачам, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до п. 8.2 Договору, уклавши цей договір споживач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов?язується та погоджується неухильно дотримуватись внутрішніх правил товариства, у тому числі правил надання позики, текст яких розміщені на сайті товариства. Також, відповідачем було підписано електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, що є відповідно додатком до договору про споживчий кредит №1127 від 24.07.2024. ТОВ «ГРОШІ 247» свої зобов`язання за договором про споживчий кредит №1127 від 24.07.2024 виконало в повному обсязі, а саме надало [PERSON] позику у розмірі 3990,00 грн, що підтверджується довідкою про здійснений переказ грошових коштів ТОВ «ПРОФІТГІД», з якої вбачається, що 24.07.2024 на картковий рахунок [NUMBER] , було перераховано кредитні кошти у розмірі 3990,00 грн (номер платіжної інструкції №312). Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ч 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вищевказаний договір про споживчий кредит №1127 від 24.07.2024підписаний відповідачем електронним підписом, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Підписання договору про споживчий кредит №1127 від 24.07.2024, свідчить про те, що [PERSON] цілком зрозумів всі умови договору та своїм підписом письмово підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Отже, договір про споживчий кредит №1127 від 24.07.2024, підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, саме з 24.07.2024 між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами. Вказані обставин підтверджуються матеріалами справи у електронній та не заперечуються відповідачем. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит №1127 від 24.07.2024, вбачається, що заборгованість відповідача станом на 22.07.2025 становить 11970,00 грн, що складається із: 3990,00 грн - заборгованості за основним боргом та 7980,00 грн заборгованості за нарахованими процентами. Отже, встановлено, що відповідач з умовами кредитного договору був ознайомлений, підписав кредитний договір №1127 від 24.07.2024, однак умови договору порушив. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Згідно із ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач відзив на позов із відповідними доказами у спростування доводів позивача до суду не подав. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам поданим позивачем у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати в розмірі сплаченого судового збору 2422,40 грн.

Outcome: approved