Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

30 вересня 2025 року представник ТОВ «Споживчий центр» звернувся до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 14 295,10 грн та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05 листопада 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) № 05.11.2023-100000280 шляхом підписання електронним підписом у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 10 000,00 грн. строком на 56 днів, з процентною фіксованою незмінною ставкою у розмірі 1,00 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку. На виконання умов кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю, а Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подачі позовної заяви, утворилась заборгованість у розмірі 14 295,10 грн, що складається з заборгованості: по тілу кредиту - 9 016,37 грн, процентам 3 778,73,00 грн, комісії - 1 500,00 грн. У зв`язку з викладеним, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заявлену заборгованість за кредитним договором № 05.11.2023-100000280 від 05 листопада 2023 року та понесені ним судові витрати. (а.с. 2-7) Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. (а.с. 36-37) 13 березня 2026 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Охріменком В.Б. скеровано до суду відзив на позовну заяву, у якому просить суд у задоволенні позовних вимог ТОВ «Споживчий центр» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у частині стягнення процентів за користування кредитом та комісії, посилаючись на те, що [PERSON] є військовослужбовцем, та перебуває на військовій службі за мобілізацією в військовій частині [NUMBER] , зазначивши при цьому, що пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначає, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення, тому вважає, що у період виконання умов договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту на Відповідача поширювались пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто до нього не могла застосовуватись відповідальність у виді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також був відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом згідно договору. (а.с. 71-72) Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. (зворотна сторона а.с. 7) Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Охріменко В.Б на розгляд справи не з`явилися, останнім подано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача. (а.с. 77) Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05 листопада 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено Кредитний договір кредитної лінії (оферта) № 05.11.2023-100000280, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Даний Договір складається з Паспорту споживчого кредиту, Заявки, Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), Підтвердження укладання кредитного договору, Додатку до анкети позичальника. Відповідно до умов вказаного Договору відповідачу надається кредит у розмірі 10 000,00 грн строком на 56 днів з процентною ставкою «фіксована незмінна» у розмірі 1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, встановлено комісію, пов`язану з наданням кредиту у розмірі 15 % від суми Кредиту, яка дорівнює 1 500,00 грн та з сплатою неустойки у розмірі 100,00 грн, яка нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язання незалежно від суми невиконання/неналежного виконання зобов`язання, визначено дату повернення кредиту 30 грудня 2023 року. (а.с. 17-24) З квитанції від 05 листопада 2023 року вбачається, що за договором № 05.11.2023-100000280 перераховано кошти на суму 10 000,00 грн на платіжну картку № [NUMBER] . (а.с. 29) Згідно із довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 05.11.2023-100000280 від 05 листопада 2023 року заборгованість [PERSON] складає 14 295,10 грн, з яких: основний борг 9 016,37 грн, заборгованість за процентами 3 778,73 грн, заборгованість по комісії з надання кредиту 1 500,00 грн, відсотки нараховані за період з 05 листопада 2023 року по 30 грудня 2023 року. (а.с. 30) Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у чинній на час розгляду справи редакції) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Статтю 14 зазначеного Закону було доповнено пунктом 15 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року №1275-VІІ. Пунктом 3 Розділу 2 «Прикінцеві положення» Закону № 1275 передбачено поширити дію пункту 3, підпункту 3 пункту 4, пункту 9 розділу І цього Закону на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Тобто законодавець чітко передбачив ретроактивну дію п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Редакція пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якою надано право військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, на звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом на звільнення від сплати процентів за користування кредитом під час дії особливого періоду, набрала законної сили 18 травня 2024 року. На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VII, з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період, який триває і на час розгляду справи. Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан. Указом Президента України № 65 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України оголошено провести загальну мобілізацію. Враховуючи, що пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям та членам їх сімей на певний конкретно визначений період скасовано нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом та сплату процентів за користування кредитом, цю норму можна вважати такою, що скасовує цивільну відповідальність особи на певний час. З довідки, виданої військовою частиною [NUMBER] , та довідки від 07 лютого 2026 року № 1066, виданої військовою частиною [NUMBER] вбачається, що молодший сержант [PERSON] з 24 березня 2022 року по дату розгляду справи перебуває на військовій службі за мобілізацією. (а.с. 59, 74) Таким чином, на [PERSON] розповсюджуються пільги, визначені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме йому не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також відповідач звільнений від сплати процентів за користування кредитом на весь час його перебування на військовій службі. При цьому, за наявності позову банку про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відтак підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів та комісії за кредитним договором від 05 листопада 2023 року відсутні. Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі №642/548/21. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню в межах суми боргу за тілом кредиту у розмірі 9 016,37 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 527,80 грн (63,07 %). На підставі викладеного

Outcome: partial