Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 65664,43 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20 серпня 2018 року між відповідачем та Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» був укладений договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1030/82/0539557. Вказує, що банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. 26 вересня 2019 року було укладено договір №114/2-9, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №014/1030/82/0539557. 10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №014/1030/82/0539557. Таким чином, позивач наділений правом вимоги до відповідача за договором №014/1030/82/0539557. Розмір заборгованості відповідача за договором №014/1030/82/0539557 становить 65664,43 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 18858,25 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 32161,26 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно із кредитним договором (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 13032,96 грн; заборгованість за пенею та/або штрафами 1611,96 грн; заборгованість за комісіями 0,00 грн; інфляційні збитки 0,00 грн; нараховані 3% річних 0,00 грн. Тому просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати по справі. Ухвалою судді від 16 лютого 2026 року відкрито спрощене позовне провадження у справі за даним позовом без виклику сторін. Представник позивача зазначив у позовній заяві клопотання про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином засобами поштового зв`язку, відзиву на позовну заяву не надіслав. Окрім того, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України повідомлення відповідача було здійснено через оголошення на офіційному веб порталі Судової влади України (через веб сайт Новоушицького районного суду Хмельницької області ). Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та відповідні спірні правовідносини. Так, 20 серпня 2018 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1030/82/0539557 (а.с.7-12). Відповідно до умов Договору кредитор зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору основну суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші обов`язки, визначені договором (п. 1.1. договору). Сума кредиту становить 19154,84 грн ( п. 1.1.1 договору). Відповідно до п. 1.1.2 мета отримання кредиту: 1.1.2.1 на придбання товарів для задоволення власних особистих потреб позичальника у розмірі 17270,00 грн; 1.1.2.2 на сплату страхового платежу на користь страховика в розмірі 1884,84 грн. Дата надання кредиту 20 серпня 2018 року (пп. 1.1.3 договору). Згідно з пп. 1.1.5 договору, дата повного погашення кредиту 20 серпня 2024 року. Згідно із пп. 1.1.6 строк кредиту 72 місяці з дати надання кредиту. Згідно із пп. 1.1.8 договору, процентна ставка - фіксована, становить 42,9%. Надання кредиту здійснюється на підставі договору в дату надання кредиту у безготівковій формі шляхом переказу (зарахування) суми кредиту на поточний рахунок. Кошти в розмірі, зазначеному в підпункті 1.1.2.2 пункту 1.1 договору направляються страховику в якості страхового платежу згідно з п. 4.6 договору. Позичальник за договором доручає кредитору здійснити в дату надання кредиту договірне списання коштів в розмірі, визначеному в підпункті 1.1.2.1 пункту 1.1 договору, з поточного рахунку на КР. Договірне списання здійснюється на підставі меморіального ордера кредитора. (п. 1.3. договору). Згідно із п. 2.1, 2.2 договору, проценти за користування кредитом сплачуються позичальником кредитору у складі щомісячного ануїтентного платежу, вказаного у Графіку, і розраховуються, виходячи з процентної ставки, передбаченої підпунктом 1.1.8 пункту 1.1. договору. Проценти нараховуються щомісяця на фактичний залишок заборгованості за весь строк користування кредитом, включаючи день надання кредиту, виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році (метод факт/факт). Проценти підлягають сплаті позичальником у складі ануїтетних платежів в порядку, визначеному статтею 3 договору. Пунктами 8.1 договору передбачено, що кредитор у встановленому законодавством України порядку має право без згоди позичальника відступити свої права вимоги за договором будь-якій особі або обтяжити ці права будь-яким чином. У разі відступлення прав вимоги за договором, новий кредитор набуває усі права та обов`язки кредитора за договором, що випливають з розділу І договору, в повному обсязі, у тому числі право вимоги повернення кредиту, процентів за користування ним, пені. При цьому, новий кредитом, якому було відступлено право вимоги за договором стає вигодонабувачем для отримання страхових виплат за договором (п. 8.2 договору). Згідно із п. 8.3 договору, кредитор повідомляє позичальника про факт відступлення права вимоги шляхом відправлення повідомлення рекомендованим листом за адресою позичальника, зазначеною в договорі або повідомленою кредитору позичальником в порядку, визначеному договором. Обов`язок кредитора щодо повідомлення позичальника про відступлення вважається належно виконаним за наявності відмітки (квитанції) поштового відправлення про направлення відповідного повідомлення за останньою відомою кредитору згідно із умовами договору адресою позичальника. Відповідно до Додатку № 1 сторонами визначений графік платежів за кредитним договором № 014/1030/82/0539557 (а.с.10, 11). В Додатку № 2 до договору міститься розрахунок загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (а.с. 12). Також, 20 серпня 2018 року відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка», який містить основні умови кредитування, інформацію щодо реальної процентної ставки тощо (а.с.13-15). До позовної заяви також надано копію заяви-анкету для отримання готівкового кредиту «Кредит готівкою» від 11 липня 2016 року (а.с. 16). До матеріалів справи надано розрахунок заборгованості за договором №014/1030/82/0539557, згідно із яким станом на 26 червня 2019 року заборгованість відповідача становила 24856,05 грн, з яких заборгованість за кредитом 18858,25 грн, заборгованість за процентами 3479,88 грн, розрахована пеня 2517,92 грн (а.с.20). Згідно із випискою по рахунку АТ «Райффайзен Банк», 20 серпня 2018 року відповідачу видано кредит відповідно до договору № 014/1030/82/0539557 у сумі 19154,84 грн. Також підтверджується факт користування кредитними коштами (а.с.17-19). Отже, надані позивачем документи підтверджують факт укладення між сторонами договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1030/82/0539557 та погодження істотних умов договору. 26 червня 2019 року було укладено договір №114/2-9 відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №014/1030/82/0539557 (а.с.21-24). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 114/2-9 від 26 червня 2019 року, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №014/1030/82/0539557 в розмірі 23950,09 грн, з яких заборгованість за кредитом 18858,25 грн, заборгованість за процентами 3479,88 грн, сума пені 1611,96 грн (а.с.25-28). З 26 червня 2019 року до 09 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» нарахувало відповідачу в межах строку договору проценти у розмірі 28681,38 грн (а.с.29). 10 січня 2023 року укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №014/1030/82/0539557. Таким чином, позивач наділений правом вимоги до відповідача за договором №014/1030/82/0539557 (а.с.30-44). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №014/1030/82/0539557 в розмірі 52631,47 грн, з яких заборгованість за кредитом 18858,25 грн, заборгованість за процентами 32161,26 грн, сума пені 1611,96 грн (а.с.45-48). З 10 січня 2023 року до 19 серпня 2024 року позивач нарахував відповідачу в межах строку договору проценти у розмірі 13032,96 грн. Згідно із розрахунком заборгованості за договором №014/1030/82/0539557, заборгованість відповідача складає 65664,43 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 18858,25 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 32161,26 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно із кредитним договором (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 13032,96 грн; заборгованість за пенею та/або штрафами 1611,96 грн; заборгованість за комісіями 0,00 грн; інфляційні збитки 0,00 грн; нараховані 3% річних 0,00 грн (а.с.49). За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кошти, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи вищевказаний договір відступлення прав вимоги суд вважає, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є належним позивачем щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання коштів у кредит. З матеріалів справи видно, що відповідачем факт отримання кредитних коштів не заперечувався та не оспорюється факт укладення вищевказаного договору. Матеріали справи не містять доказів повного або часткового виконання відповідачем зобов`язань з повернення суми кредиту та сплати процентів. Відповідач не скористався своїми процесуальними правами, несучи ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій, не подав відзиву на позов, не надав будь яких заперечень проти позову чи доказів на спростування позиції позивача. Відповідач не спростував суми заборгованості, заявленої до стягнення, не надав власного розрахунку в разі незгоди з таким розрахунком. На підставі досліджених письмових доказів, наданих позивачем, суд дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги позивача засновані на законі та умовах укладеного договору, підписаного сторонами, тому підлягають задоволенню шляхом стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 65664,43 грн. Вирішуючи питання про судові витрати, суд звертає увагу на те, що частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач просить суд стягнути з відповідача, понесені ним витрати в сумі 16000,00 грн на професійну правничу (правову) допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, що 01 липня 2024 року між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр» був укладений договір про надання правової допомоги №01-07/2024. Надана заявка на надання юридичної допомоги №2461 від 01 грудня 2025 року на суму 16000 грн, витяг з акту №17 про надання юридичної допомоги від 31 грудня 2025 року. Пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд бере до уваги, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, якщо неспівмірність таких витрат буде доведена стороною, яка заявила таке клопотання (ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Водночас у правовому висновку, викладеному у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Зважаючи на викладене, враховуючи предмет позову, час, витрачений адвокатом для надання послуг, з урахуванням обсягу роботи, зазначеного в детальному розрахунку наданих правничих послуг, та кількості годин, необхідних, з точки зору суду, для його виконання фахівцем у галузі права, з урахуванням зібраних та наданих суду доказів, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що сума 16000,00 грн не є співмірною та приходить до висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 5000,00 грн, що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним. Таким чином суд вважає можливим задовольнити вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу частково у розмірі 5000,00 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 2662 грн 40 коп. пропорційно до задоволеної частини вимог.

Outcome: approved