Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

11.12.2025 до Тиврівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.12.2023 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 3014/202/007864. Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Volkswagen», державний номерний знак « [NUMBER] ». У відповідності до умов вказаного Договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 19.08.2024 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом «BMW X5», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак « [NUMBER] ». Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови суду відповідача було визнано винним у адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся Страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт. На підставі вище зазначеного страхового акту ПрАТ «СК «Універсальна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 73778,58 грн. На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 р. цивільно-правова відповідальність на момент настання ДТП Відповідача не була застрахована. Отже, на підставі вищезазначеного, до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача, як до особи, відповідальної за нанесену шкоду внаслідок ДТП, нанесеної потерпілому. У зв`язку із необхідністю стягнення відшкодування заподіяної шкоди, для отримання належної правової допомоги, Позивач звернувся до Адвокатського об`єднання «ІНС.ЛОУ ГРУП». На основі Договору про надання правової допомоги № 15/01/25 ВІД 15.01.2025 року укладеного між Позивачем та Адвокатським об`єднанням «ІНС.ЛОУ ГРУП», а також укладеної додаткової угоди до вищевказаного договору вартість правової допомоги становить 15 000,00 грн., що є фіксованою ставкою та є вартістю за повне супроводження справи. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (код ЄДРПОУ 20113829) завдані збитки у розмірі 73 778,58 грн., а також судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 15.01.2026 у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб та призначено судове засідання. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності на підставі тих документів, що є у матеріалах справи. Позов підтримує та просить його задовольнити у повному обсязі. В разі неявки належним чином повідомленого відповідача не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання (10.02.2026 та 12.03.2026) не з`явився, причин неприбуття суду не повідомив, про слухання справи повідомлений в установленому законом порядку. Поштові повідомлення із копією ухвали суду від 15.01.2026 та судовою повісткою на 10.02.2026 направлені за місцезнаходженням відповідача (вказаним в позовній заяві) вручено 23.01.2026, що стверджується повернутим рекомендованим повідомленням. Поштове повідомлення із судовою повісткою на 12.03.26 направлені за місцем реєстрації відповідача, повернулося на адресу суду із відміткою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача, відзиву на позов, на час розгляду справи не надійшло. Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформаціїщодо їхадреси судоваповістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. Частиною 10 ст. 130 ЦПК України передбачено, що якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини. 19.08.2024 о 07:50 в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області по вул. Травнева, 27, [PERSON] керував транспортним засобом BMW X5, д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не вибрав безпечного інтервалу, дистанції під час зустрічного роз`їзду, чим допустив зіткнення із автомобілем «Volkswagen Toureg», державний номерний знак « [NUMBER] », автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 24.09.2024 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.23-24). Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником автомобіля марки «Volkswagen Toureg», державний номерний знак « [NUMBER] », яким керував [PERSON] , є [PERSON] (а.с.26). Відповідно до відповіді від НПУ цивільно-правова відповідальність автомобіля марки «Volkswagen Toureg», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] була застрахована в ПАТ «СК «Універсальна», номер страхового полісу 3014/202/007864 (а.с. 20 зворот-21). Відповідно до відповіді від НПУ цивільно-правова відповідальність автомобіля марки «BMW X5», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] не була застрахована.(а.с.20 -зворот-20). Згідно протоколу 35-D/15/25 огляду транспортного засобу у транспортному засобі «Volkswagen Toureg», державний номерний знак « [NUMBER] », було встановлено ряд механічних пошкоджень (а.с.25-29). Згідно страхового акту №G-24761-1 від 12.02.2023 за договором (полісом) страхування ОСЦПВ до виплати по транспортному засобу «Volkswagen Toureg», державний номерний знак « [NUMBER] » становить 73778.58 грн (а.с. 31). Згідно заяви від 20.08.2024 [PERSON] звернулася до страхувальника ПрАТ «Страхова компані «Універсальна» про виплату страхового відшкодування по збитку, спричиненому в результаті ДТП (а.с. 18-19). Згідно рахунку на оплату №АК-0000662 від 23.08.2024 вартість ремонту транспортного засобу «Volkswagen Toureg», державний номерний знак « [NUMBER] » становить 73778,58 грн. (а.с. 30) Згідно платіжної інструкції №54522 від 27.08.2024, встановлено, що 27.08.2024 [PERSON] було перераховано 73778.58 грн, призначення платежу: Страх.відшкод. [PERSON] , Volkswagen Toureg, р.н. [NUMBER] , зг.СА G-24761-1 рах АК-0000662 від 23.08.24 р. Без ПДВ&422010&9067& (а.с.32). Дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у своїй постанові від 11.12.2019 у справі №320/4938/17 наголосив, що преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом в даних досліджуваних правовідносинах є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 22.1., 22.2. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакії, чинній на момент ДТП) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - ПрАТ «Страхова компані «Універсальна» відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну. Згідно із статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакії, чинній на момент ДТП) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Як вбачається із матеріалів справи 19.08.2024 о 07:50 в с. Зарванці між автомобілями «BMW X5», д.н.з. [NUMBER] , та «Volkswagen Toureg», державний номерний знак « [NUMBER] », сталась дорожньо-транспортна пригода, винуватцем якої відповідно до постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 24.09.2024 по справі №128/3454/24 визнано водія автомобіля «BMW X5» [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність автомобіля марки «Volkswagen Toureg», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] , була застрахована в ПАТ «СК» Універсальна». На виконання вимог вищезазначеного Закону позивачем 27.08.2024 здійснено виплату страхового відшкодування власнику «Volkswagen Toureg», державний номерний знак « [NUMBER] » у зв`язку з настанням страхового випадку в розмірі 73778,58 грн. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положеннями ст. 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи те, що вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 19.08.2024, доведена судовим рішенням, яке набуло законної сили, позивачем за допомогою належних і допустимих доказів доведено розмір завданої майнової шкоди внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, та розмір здійсненого страхового відшкодування потерпілій особі у сумі 73778,58 грн, цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП застрахована не була, суд вважає позовні вимоги ПАТ «СК «Універсальна» обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. При зверненні з позовною заявою до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн., який, враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Водночас, щодо заявлених до стягнення витрат на правову допомогу суд звертає увагу на таке. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно із ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що 15.01.2025 між ПАТ «СК «Універсальна» та Адвокатським об`єднанням «ІНС.ЛОУ ГРУП» було укладено договір про надання правничої допомоги № 15/01/25 (а.с. 34-38 зворот). 19.11.2025 ПАТ «СК «Універсальна» та Адвокатським об`єднанням «ІНС.ЛОУ ГРУП» було укладено додаткову угоду №8 до договору про надання правничої допомоги № 15/01/25 (а.с. 39). Водночас, позовну заяву підписано представником позивача адвокатом Гусєвим П.В. якого уповноважено представляти інтереси ПАТ «СК «Універсальна» згідно довіреністю від 26.12.2023. Дана довіреність чинна до 31.12.2025 (а.с. 41). Згідно копії посвідчення адвоката України Гусєв П.В. та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №11030/10 від 13.02.2023 Гусєв П.В. є адвокатом, має право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 42). За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Враховуючи те, що позовну заяву подав адвокат Гусєв П.В. на підставі довіреності від 26.12.2023, а стягнення витрат на правову допомогу позивач обґрунтовує укладенням договору з Адвокатським об`єднанням «ІНС.ЛОУ ГРУП» від 15.01.2025 № 15/01/25 та додаткової угоди до нього № 8 від 19.11.2025, суд вважає, що позивачем належно не обґрунтовано розмір та підстави стягнення витрат на правову допомогу, у звязку з чим відмовляє у їх стягнення. На підставі викладеного,

Outcome: approved