Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Позивач ТзОВ «Фінпром Маркет» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 48059грн. та судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договори про надання коштів у кредит, зокрема: -договір №71299716 від 22.05.2025 року, згідно якого відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 6000грн., строком на 30 днів, із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,5% які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту. Комісія за надання кредиту складає 15% від суми наданого кредиту (900грн.). Договір підписано електронним цифровим підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Одноразовий ідентифікатор: `56311. -договір №8322978 від 07.06.2025 року, згідно якого відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 7000грн., строком на 360 днів, із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,95% які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту. Комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту (1207,50грн.). Договір підписано електронним цифровим підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Одноразовий ідентифікатор: 87787. 16.10.2025 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу №16/10/25, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за вказаними вище кредитними договорами. Відповідно до Реєстру прав вимог №16/10/25-02 від 16.10.2025 року кредитодавець відступив позивачу право вимоги до Відповідача за кредитним договором № 71299716 від 22.05.2025 року в сумі 19 800грн. з яких 6000грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 900грн. - сума заборгованості за відсотками; 900грн. - сума заборгованості за комісією; 12000грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою. Відповідно до Реєстру прав вимог №16/10/25-01 від 16.10.2025 року кредитодавець відступив позивачу право вимоги до Відповідача за кредитним договором № 8322978 від 07.06.2025 року в сумі 28 259грн., з яких: 7000грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6051,50грн. - сума заборгованості за відсотками; 1207,5грн. - сума заборгованості за комісією; 14 000грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Позивачем виконано зобов`язання по договорах в повному обсязі, так як надано відповідачу кредит у визначеному розмірі. В порушення вищевказаних вимог, відповідач своєчасно не повернув грошові кошти для погашення заборгованості, чим не виконав належним чином свої зобов`язання за даними договорами. Представник позивача в судове засідання не прибула, у наданій суду заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, відзиву на позовну заяву не подав. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договори про надання коштів у кредит, зокрема: 1) договір №71299716 від 22.05.2025 року, згідно якого відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 6000грн., строком на 30 днів, із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,5% які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту. Комісія за надання кредиту складає 15% від суми наданого кредиту (900грн.). Договір підписано електронним цифровим підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Одноразовий ідентифікатор: `56311. Того ж дня, позикодавець виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 6000грн, шляхом їх перерахування на його банківський картковий рахунок за посередництвом платіжної установи ТзОВ «ФК «Фінекспрес», що надає фінансові платіжні послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Зазначені обставини підтверджуються електронною платіжною інструкцією від 22.05.2025 року, що є первинним бухгалтерським документом, підписана електронно-цифровим підписом платіжної установи. ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа) прийняло до виконання платіжну інструкцію, надану за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершило платіжну операцію 22.05.2025 року на суму 6000 грн. 16.10.2025 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу №16/10/25, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за вказаними вище кредитним договором. Відповідно до Реєстру прав вимог №16/10/25-02 від 16.10.2025 року кредитодавець відступив позивачу право вимоги до Відповідача за кредитним договором № 71299716 від 22.05.2025 року в сумі 19 800грн. з яких: 6000грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 900грн. - сума заборгованості за відсотками; 900грн. - сума заборгованості за комісією; 12000грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою. 2) договір №8322978 від 07.06.2025 року, згідно якого відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 7000грн., строком на 360 днів, із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,95% які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту. Комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту (1207,50грн.). Договір підписано електронним цифровим підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Одноразовий ідентифікатор: 87787. Того ж дня, позикодавець виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 7000 грн, шляхом їх перерахування на його банківський картковий рахунок за посередництвом платіжної установи ТзОВ «ФК «Фінекспрес», що надає фінансові платіжні послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Зазначені обставини підтверджуються електронною платіжною інструкцією від 07.06.2025 року, що є первинним бухгалтерським документом, підписана електронно-цифровим підписом платіжної установи. ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа) прийняло до виконання платіжну інструкцію, надану за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершило платіжну операцію 07.06.2025 року на суму 7000 грн. 16.10.2025 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу №16/10/25, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за вказаними вище кредитним договором. Відповідно до Реєстру прав вимог №16/10/25-01 від 16.10.2025 року кредитодавець відступив позивачу право вимоги до Відповідача за кредитним договором № 8322978 від 07.06.2025 року в сумі 28 259грн., з яких: 7000грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6051,50грн. - сума заборгованості за відсотками; 1207,5грн. - сума заборгованості за комісією; 14 000грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. У разі порушення зобов`язання настають наслідки встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України). Згідно із ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно зі ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до вимог ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором ст. 1049 ЦК України. Розмір комісії, заборгованості за кредитами та процентами за користування ними суд визнає обґрунтованими. Щодо заявленої вимоги про стягнення неустойки у кредитному договорі №71299716 від 22.05.2025 року у розмірі 12000грн. та у кредитному договорі №8322978 від 07.06.2025 року у розмірі 14000грн., слід зазначити наступне. Зі змісту п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року№64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року№2102-IX, введено на території України воєнний стан, який неодноразово було продовжено, і такий продовжує діяти на даний час. Отже, враховуючи викладене, відповідач звільнений від обов`язку сплати неустойки у період з 24 лютого 2022 року до тридцятого дня після скасування/припинення дії воєнного стану на території України. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вбачає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказану вище заборгованість за тілом кредиту, відсотками та комісією, та відмовити у стягненні неустойки у зв`язку з відсутністю правових підстав для цього, тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають: -за кредитним договором №71299716 від 22.05.2025 року в розмірі 7800грн., з яких: 6000грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 900грн. - сума заборгованості за відсотками; 900грн. - сума заборгованості за комісією. -за кредитним договором №8322978 від 07.06.2025 року в розмірі 14259грн., з яких: 7000грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу; 6051,50грн. - сума заборгованості за відсотками; 1207,5грн. - сума заборгованості за комісією. Судом встановлено, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві)гривні 40 копійок. Нормою частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, ціна позову становила 48059грн. позовні вимоги підлягають до задоволення частково, у розмірі 22059грн., що складає 46% від ціни позову, тому суд вважає, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути понесені судові витрати за сплачений судовий збір за подання позовної заяви на рахунок позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», саме пропорційно до частини задоволених вимог, у сумі 1114,30грн. Крім цього, згідно статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №607/14338/19-ц від 01.12.2021. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. Верховний Суд у постанові від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19 роз`яснив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19. З урахуванням викладеного вище, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Отже, зміст наведених норм законодавства вказує на те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду № 810/3213/16 від 04.08.2020, № 640/15803/19 від 05.08.2020. У постанові від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу відповідач надав Договір про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025р., витяг з акту №7ФП від 24.10.2025 р. приймання-передачі наданої правничої допомоги, платіжну інструкцію, згідно яких розмір витрат на правничу допомогу становить 4500грн. Таким чином, відповідно до ст. 137 ЦПК України, із врахуванням обсягу виконаних адвокатом робіт, часу їх виконання, складності справи, співмірності часу розгляду справи та участі адвоката у її розгляді, зокрема розгляду справи у спрощеному провадженні, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000грн.

Outcome: partial