Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Стислий виклад позицій заявниці та заінтересованої особи: заявниця просить встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на будинковолодіння від 06.06.2001, яке видане виконавчим комітетом Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області на підставі рішення виконавчого комітету Вигодської селищної ради від 26.04.2001 № 59, яке посвідчує, що 1/2 частина житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , належить [PERSON] , право власності на яку зареєстровано Івано-Франківським ОБТІ за [PERSON] на праві приватної власності. Свої вимоги мотивує тим, що, відповідно до свідоцтва про право власності на будинковолодіння від 06.06.2001, яке видане виконавчим комітетом Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області на підставі рішення виконавчого комітету Вигодської селищної ради від 26.04.2001 № 59, їй, [PERSON] , та її сину [PERSON] на праві приватної власності у рівних частинах (по 1/2 частці кожному) належить будинковолодіння [ADDRESS] . Згідно із реєстраційним написом на правовстановлюючому документі, будинковолодіння в рівних частках зареєстровано Івано-Франківським ОБТІ на праві власності за [PERSON] та [PERSON] і записано в реєстрову книгу № 5 за реєстровим № 811 07.06.2001. З метою реєстрації права власності на домоволодіння в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вона та син звернулися до державного реєстратора Долинської міської ради. Проте їй відмовлено у здійсненні реєстрації права власності на належний їй об`єкт нерухомості, оскільки у свідоцтві про право власності на домоволодіння неправильно вказане її по батькові, замість " [PERSON] " записано " [PERSON] ". Така невідповідність у написанні по батькові у правовстановлюючому документі (свідоцтві про право власності на будинковолодіння) та в документах, які посвідчують її особу, ставить під сумнів належність їй частки у праві власності на житловий будинок за вказаною адресою, що позбавляє можливості зареєструвати її право власності на частку у домоволодінні. Вигодська селищна рада відмовляє у внесенні змін у документ у зв`язку з тим, що це архівний документ, у який зміни не вносяться, і печатка в документі відмінна від печатки Вигодської селищної ради на даний час. У судове засідання заявниця не з`явилася, її представниця - адвокат Оленин О.Ф. подала клопотання про розгляд справи за їх відсутності, в якому вимоги заявниці, викладені в заяві про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, підтримала, просила задоволити. Представник заінтересованої особи - Вигодської селищної ради в судове засідання не з`явився, скерував на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому вказав про відсутність заперечень до заяви. Заяви та клопотання заявниці, заінтересованої особи, процесуальні дії у справі: згідно із ухвалою від 24.02.2026, суд відкрив провадження у справі та постановив розглядати її за правилами окремого провадження з викликом заявниці та заінтересованої особи. 09 березня 2026 року від заінтересованої особи, а 16 березня 2026 року від представниці заявниці поступили клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням того, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. Фактичні обставини, які встановив суд: згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.03.1952, [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). [PERSON] , 1951 р.н., 07 березня 1970 року одружилась із [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище на [PERSON] , на що вказує свідоцтво про одруження [NUMBER] від 07.08.1970 (а.с. 7). 14 грудня 1996 року заявниця отримала паспорт громадянина України на ім`я [PERSON] . На це ж ім`я їй присвоєно ідентифікайний номер [NUMBER] (а.с. 5). Згідно із свідоцтвом про право власності на будинковолодіння від 06.06.2001, виконавчий комітет Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області посвідчив, що будинковолодіння у рівних долях, яке знаходиться в [ADDRESS] , дійсно, належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності. Свідоцтво видане на підставі рішення виконавчого комітету Вигодської селищної ради від 26.10.2001 № 59. Зазначене в цьому документі будинковолодіння в рівних долях зареєстроване на праві приватної власності за [PERSON] і [PERSON] та записаний в реєстрову книгу № 5 за реєстровим № 811 07.06.2001 (а.с. 8). У рішенні № 91 від 28.07.2011 виконавчий комітет Вигодської селищної ради вирішив на основі паспортних даних заявниці внести зміни в рішення виконавчого комітету № 59 від 26.04.2001 "Про визнання права власності", в якому визнати і читати [PERSON] замість [PERSON] (а.с. 9). Зважаючи на те, що у свідоцтві про право власності на будинковолодіння та в документах, які посвідчують особу, є невідповідність у написанні по батькові заявниці, остання позбавлена можливості реалізувати своє право власності на належну їй частку в нерухомому майні. Встановлення факту належності свідоцтва про право власності на будинковолодіння має для [PERSON] юридичне значення, оскільки впливає на реалізацію права власності на нерухоме майно (реєстрації права власності на нього). Оцінка суду та норми права, які застосував суд: суд, ураховуючи письмові заяви заявниці та заінтересованої особи, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що заяву слід задоволити, виходячи з такого. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно зі ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Як слідує із роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК України суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Суд установив, що згідно із реєстраційним написом на правовстановлюючому документі у свідоцтві про право власності на будинковолодіння від 06.06.2001, здійсненому Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації, будинковолодіння [ADDRESS] в рівних долях на праві приватної власності зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] . Однак, суд звертає увагу на те, що в рішення виконавчого комітету Вигодської селищної ради № 59 від 26.04.2001, на підставі якого видане згадане свідоцтво про право власності на будиноковлодіння, вказано, що в таке слід внести зміни на підставі паспортних даних, згідно із якими визнати і читати [PERSON] замість [PERSON] , що встановлено з рішення виконавчого комітету № 91 від 28.07.2011. Тобто, надані заявницею докази в їх сукупності, які перевірені в судовому засіданні, дають підстави вважати, що свідоцтво про право власності на будинковолодіння, яке видане 06.06.2001, у тому числі на на ім`я [PERSON] , фактично посвідчує право власності на частку у домоволодінні [PERSON] . Під час розгляду справи суд установив, що заявниця у позасудовому порядку не має можливості замінити чи внести виправлення у вказане вище свідоцтво про право власності на будинковолодіння. Єдиним способом встановити факт належності свідоцтва про право власності на будинковолодіння є судове рішення. З огляду на викладене, зважаючи на те, що заявниця не має іншої можливості, крім у судовому порядку, встановити факт належності правовстановлюючого документа, встановлення факту не пов`язується з вирішенням спору про право, суд уважає, що заяву [PERSON] слід задовольнити, оскільки її вимога законна, обґрунтована та доказово підтверджена матеріалами справи. Встановлення факту належності свідоцтва про право власності на будинковолодіння має для заявниці юридичне значення, оскільки позбавляє її можливості реалізувати своє право на реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного, ст. 15, 16 ЦК України, ст. 2, 4, 13, 76, 77, 81, 229, 293, 294, 315, 318 ЦПК України,

Outcome: approved