Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою про визнання недієздатним [PERSON] , заінтересована особа виконавчий комітет Старобогородчанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, як орган опіки та піклування. Вимоги заяви обґрунтовує тим, що його тесть [PERSON] страждає психічним захворюванням, у зв`язку з чим не може у повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги. Визнання недієздатним [PERSON] необхідне для оформлення над ним опіки. У судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав, просить визнати недієздатним його тестя [PERSON] , встановити над ним опіку та призначити його опікуном [PERSON] . Вказав, що інших осіб, які могли б здійснювати догляд за тестем, крім нього не має. Зокрема його теща, а також одна з їхніх дочок перебувають за межами території України, а їхня друга дочка (дружина заявника) має незадовільний стан здоров`я. Просить заяву задовольнити повністю. Представники заінтересованої особи виконавчого комітету Старобогородчанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, як орган опіки та піклування, у судовому засіданні не заперечили проти визнання [PERSON] недієздатним, однак заперечили щодо призначення заявника його опікуном. Зазначили, що органу опіки та піклування відомо про необхідність постійного догляду [PERSON] , який крім незадовільного психічного стану має незадовільний загальний стан здоров`я, є лежачою людиною з надмірною вагою. Разом з тим вважають, що такий догляд може забезпечити одна з дочок (дружина заявника), яка перебуває на території України. Адвокат особи, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною, [PERSON] , в судовому засіданні зазначив, що визнання недієздатним [PERSON] та призначення йому опікуна відповідатиме інтересам останнього. Вказав, що в ході судового розгляду здобуто докази на підтвердження незадовільного психічного стану здоров`я [PERSON] , що потребує визнання його недієздатним. Заслухавши учасників судового розгляду, свідка, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Як визначено в ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно з ч. 1 ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Частиною 1 статті 41 ЦК України передбачено, що над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Зі змісту ст. 63 ЦК України встановлено, що опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Судом встановлено, що [PERSON] хворіє психічним захворюванням. Згідно з висновком експерта №464/2025 за результатними судово-психіатричної експертизи від 18.12.2025 року [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом - судинною деменцією з гострим початком, що згідно МКХ-10 F 01.1., не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. За наведених обставин, враховуючи психічний стан [PERSON] , який не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, його слід визнати недієздатним. Щодо вимоги заявника про призначення його опікуном недієздатного [PERSON] , суд зазначає таке. Рішенням виконавчого комітету Старобогородчанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 10.03.2026 року № 28 затверджено подання № 1 про доцільність призначення опікуна над [PERSON] . Вказаним поданням органом опіки та піклування відмовлено [PERSON] у призначенні опікуном над [PERSON] та наголошено на можливості виконувати такі обов`язки дочкою [PERSON] (дружиною заявника) [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що вона є сімейним лікарем й спостерігає за хворим [PERSON] з квітня 2018 року. Вказала, що [PERSON] має крім психічних розладів, незадовільний загальний стан здоров`я, є лежачим хворим з ожирінням, якому потрібен постійний стронний догляд. Їй відомо, що в більшості хворим опікується його зять [PERSON] , оскільки інші близькі родичі переважно знаходяться за межами території України. Слід зазначити, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. При цьому функції опіки та піклування залишаються за органами опіки та піклування, у тому числі щодо осіб, які обмежені у цивільній дієздатності або визнані недієздатними судом. Віднесення до компетенції суду встановлення опіки та піклування й призначення опікунів або піклувальників судовим рішенням ставить питання про механізм їх практичного вирішення при розгляді справ про обмеження цивільної дієздатності та визнання фізичної особи недієздатною. Перш за все, виходячи з вимог процесуального законодавства, питання про призначення опікуна або піклувальника входить до предмета судового розгляду як похідне від головних юридичних фактів, що становлять предмет доказування у цих справах. Повноваження суду в цьому відношенні пов`язані з розглядом питання про призначення опікуна або піклувальника на підставі тих пропозицій та висновків у справі, які зроблені органом опіки та піклування як органу спеціальної компетенції, на якого за законом покладені функції опіки та піклування. Виходячи з процесуальних функцій органів опіки та піклування та їх процесуального статусу в цивільному процесі, підстав та процесуальних форм їх участі (ст. 60 ЦПК України), їх подання про призначення конкретної особи опікуном або піклувальником може міститися в окремому документі або письмовому висновку, який робить представник органу опіки та піклування в судовому засіданні. Таким чином, виходячи з аналізу ч.1 ст.60 ЦК України та ч. 1 ст. 300 ЦПК України обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21, від 27 листопада 2024 року у справі № 341/1526/23, від 04 грудня 2024 року у справі № 634/1126/23, від 24 липня 2024 року у справі № 727/597/24, від 30 квітня 2025 року у справі № 710/1549/23. Суд виходить з того, що, вирішуючи питання про призначення повнолітній особі опікуна або піклувальника, суд не діє самостійно. Орган опіки та піклування зобов`язаний подати до суду обгрунтований висновок про необхідність встановлення опіки та піклування щодо повнолітньої особи. Також орган опіки та піклування зобов`язаний у поданні щодо призначення опікуна над недієздатною особою надати належно вмотивовані висновки про можливість здійснення такої опіки, зокрема щодо зайнятості кандидата, взаємин із підопічним та наявності альтернативних кандидатур. Як зазначено Верховним Судом у постанові від 07.04.2022 у справі № 712/10043/20, при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Оскільки орган опіки та піклування встановив наявність інших близьких осіб, які можуть здійснювати опіку над особою, яка визнається судом недієздатною, а також відмовив заявнику у наданні рекомендації про призначення його опікуном, то вимога [PERSON] про призначення його опікуном недієздатного [PERSON] задоволенню не підлягає. Суд звертає увагу на висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 545/1691/16-п, яким констатовано, що визнання особи недієздатною і призначення опікуна, не в обов`язковому порядку має відбуватися в єдиному судовому процесі. Слід також зауважити, що відмова в задоволенні заяви в частині вимог про призначення опікуна зобов`язує орган опіки та піклування вирішити питання опіки над недієздатним відповідно до законодавства. Згідно з вимогами ч. 2 ст.299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави. Відповідно до ч. 6 ст.300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. На підставі викладеного, ст. 39-41 ЦК України,

Outcome: partial