Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Заявник [PERSON] через свого представника адвоката Ткаченко Л.В. звернувся до суду та просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити особу заявника [PERSON] , [INFO] , місце народження: с. Пінчуки Білоцерківського (колишнього-Васильківського) району Київської області; факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , місце народження: с. Пінчуки Білоцерківського (колишнього-Васильківського) району Київської області, на території України за станом на 24.08.1991 рік. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що він народився [INFO] у селі Пінчуки колишнього Васильківського району Київської області та все життя проживав на території України. У 1959 році заявник пішов до школи у с. Пінчуки, яку закінчив у 1967 році. З 1967 по 1969 рік навчався в СПТУ №7 м.Чорнобиль по спеціальності тракторист, з 1969 по 1971 рік навчався у вечірній школі в с.Пінчуки. З 1971 про 1973 роки проходив військову службу. Після звільнення з військової служби у 1973 році отримав паспорт СРСР, який у 1979 році поміняв на паспорт СРСР зразка 1974року. З 1975 року по 1982 рік перебував у шлюбі із [PERSON] та проживав у с. Кам`яний Брід Баранівського району Київської області до 1980 року. Потім переїхав у с. Пінчуки та проживав однією сім`єю із [PERSON] , [INFO] . Під час спільного проживання у них народилося троє дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Факт проживання на території України станом на 24.08.1991 та особа заявника підтверджуєтся довідкою Гребінківської селищної ради №12/03-13-24 від 18.07.2025, показаннями свідків, дітей, родичів. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10.11.2025 позовну заяву залишено без руху. На адресу суду 16.12.2025 надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. 30.01.2026 від заінтересованої особи Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області через «Електронний суд» надійшли письмові пояснення у справі. У поясненнях представник заінтересованої особи просить відмовити у задоволенні заяви при цьому посилаючись на порядок документування особи паспортом громадянина України. Вказує, що згідно відомостей ЄІАС УМП ДМС України, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , 25.07.2025 звертався до Білоцерківського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області із заявою про оформлення паспорта громадянина України у зв`язку з обміном паспорта громадянина колишнього СРСР (зразка 1974 року), сформована заява-анкета № 12038134. У відповідності до вимог Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 ( зі змінами) за зверненням [PERSON] , [INFO] , здійснено розгляд заяви-анкети для внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру та доданих до неї документів. 15.08.2025 Білоцерківським об`єднаним відділом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було припинено розгляд справи про оформлення паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] , про що, заявника було повідомлено листом Білоцерківського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області від 15.08.2025 №80.3210-582/80.3210-25, а також заявнику надано відповідь в якій роз`яснено законодавство щодо документування паспортом громадянина України. Звертає увагу суду, що заявником 22.01.2026 до суду було подано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме копію довідки №3 від 20.01.2026 в якій зазначено, що заявник працював в СВК «ПИНЧУКИ» з серпня 1980 року по липень 1996 року. Проте, дані відомості відсутні у копіях трудової книги наданої заявником. Суд, заслухавши позивача та його представника, відповідача та його представника, покази свідка, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, встановив таке. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) [PERSON] народився [INFO] , про що виконавчим комітетом Пінчуківської сільської ради Васильківського району Київської області 25 вересня 1951 року складено актовий запис №30 (а.с.49). Відповідно до довідки №89/03-08-15 від 16.12.2025 виданої Ксаверівсько- Пінчуківським старостинським округом Гребінківської селищної ради на наявними архівними даними: -В особовому рахунку ПГО № [NUMBER] погосподарської книги №6 за 1958-1960 роки, який було відкрито на ім`я [PERSON] у графі «навчання» [PERSON] (син [INFO] ) зазначено «Пінчуківська середня школа, 1-й клас, дані за 1960 рік; -В погосподарській книзі за 1967-1969 роки, книга №5 номер об`єкта ПГО 406 у графі навчання зазначено «Пінчуки, 8 клас»; -В погосподарській книзі за 1971-1973 роки, книга №4 номер об`єкта ПГО 408 у графі «закінчена освіта» зазначено «восьмирічна», дані за 1971 рік. Із копії трудової книжки [PERSON] (а.с.50-51).зазначені наступні відомості: -До вступу в СЕМУ-28 проходив військову службу в армії з 24.05.1971 по 04.06.1973. -З 12.11.1973 року по 21.04.1980 року наявні дані про працевлаштування заявника. Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 23.07.2025року (а.с13-14) вбачається що 18 жовтня 1975 року Виконавчим комітетом Кам`янобрідської селищної ради Баранівського районного управління юстиції Житомирської області між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб, який розірвано 02 березня 1982 року. Відповідно до довідки №12/03-13-24 від 18.07.2025 року виданої Ксаверівсько- Пінчуківським старостинським округом Гребінківської селищної ради [PERSON] 1951 року народження дійсно проживає, але не зареєстрований в с. Пінчуки з 1980 року по даний час (а.с.82). Відповідно до довідки Сільськогосподарського виробничого кооперативу "ПИНЧУКИ" №3 від 20.01.2026 року [PERSON] дійсно працював в СВК "ПИНЧУКИ" з серпня 1980 року по липень 1996 року. Довідка видана на підставі книг обліку розрахунків з оплати праці за 1980-1996роки. (а.с.149-150). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31 серпня 1983 року [PERSON] народився [INFO] в с.Пінчуки. Його батьком вказаний [PERSON] (а.с.172). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 липня 1988 року [PERSON] народився [INFO] в с.Пінчуки. Його батьком вказаний [PERSON] (а.с.173). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08 грудня 1995 року [PERSON] народилась [INFO] в с. Пінчуки Васильківського району Київської області. Її батьком вказаний [PERSON] (а.с.154). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає однією сім`єю як чоловік та дружина із заявником, [PERSON] орієнтовно з 1980 року до сьогодні. спочатку трішки проживали у її матері. потім купили хату у [ADDRESS] . За час їх спільного проживання у них народилось троє дітей. Відомості щодо старшого були внесені зі слів матері. А щодо відомостей про народження [PERSON] та [PERSON] за спільною заявою. Свідок пояснила, що вони придбали будинок орієнтовно у 1982 році і в цьому будинку за адресою с.Пінчуки Васильківського району Київської області, проживають і досі. Зазначає, що [PERSON] працював в СВО «Пінчуки» а також в інших місцях неофіційно, бо не поміняв паспорт СРСР. Допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON] суду пояснила, що заявник [PERSON] це її батько. В їх сім`ї ще є два старших брата. Коли вона була дитиною вони всі проживали за адресою: [ADDRESS] . Зараз вона проживає окремо, брати один в ЗСУ, один пропав безвісти. А батьки проживають у селі Пінчуки дотепер. Свідок підтвердила, що заявник це [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини першої статті 3, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так, законом передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Згідно із статтею 3 Закону України "Про громадянство" громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України. Указом Президента України N 215 від 27 березня 2001 року, в редакції Указу Президента України N 588/2006 від 27 червня 2006 року, затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Пунктом 7 Порядку визначено, що встановлення належності до громадянства України стосується: а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України; б) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту; в) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття та виховувалися в державних дитячих закладах України. Згідно п. 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п. п. "а" пункту 1 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" паспорт громадянина України відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру. Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" передбачено, що Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи. За п. 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року за N 360, Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року за N 302 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України. Пунктами 38-40 вказаного Порядку N 302 визначено, що після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру. Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій. Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" у разі неможливості встановити особу розпорядником реєстру особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи державною міграційною службою України та (або) прийняття відповідного рішення суду, документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються. Відтак, заявник звертається до суду із заявою про встановлення факту у випадку, якщо Державна міграційна служба України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації. До місцевого загального суду подається заява про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. Згідно до вищевказаних нормативних актів, основними документами, які дозволяють особі звернутися до суду, мають бути: свідоцтво про народження особи та рішення ДМС України про неможливість встановити особу після проведення процедури ідентифікації. Як вбачається із матеріалів даної справи [PERSON] , [INFO] , 25.07.2025 звертався до Білоцерківського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області із заявою про оформлення паспорта громадянина України у зв`язку з обміном паспорта громадянина колишнього СРСР (зразка 1974 року), сформована заява-анкета № 12038134(а.с.110). 15.08.2025 Білоцерківським об`єднаним відділом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було припинено розгляд справи про оформлення паспорта громадянина України [PERSON] [INFO] (а.с.107-108). Відповідно до висновку про відмову в оформленні паспорта громадянина України [PERSON] від 15.08.2025 - встановити особу [PERSON] за результатами проведення процедури встановлення особи не вдалось. Листом Білоцерківським об`єднаним відділом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 15.08.2025 [PERSON] відмовлено в оформленні паспорта громадянина України. Отже у заявника наявні підстави звертатись до суду про встановлення його особи з метою отримання паспорта громадянина України. Відповідно до положень Закону України "Про громадянство України" і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2023 року у справі N 517/445/19, від 24.02.2021 року у справі №522/20494/18, від 05.04.2021 року у справі №523/14707/19. [PERSON] звертаючись до суду у цій справі на підтвердження своїх вимог надав ряд письмових доказів (копію паспорта СРСР зразка 1974 року, трудової книжки, військового квитка, довідки селищної ради, довідки СВО «ПИНЧУКИ», свідоцтва про народження дітей, тощо), які в сукупності підтвердили факт його проживання станом на 24 серпня 1991 року на території України у селі Пінчуки, Білоцерківського (раніше Васильківського) району Київської області. Окрім того його особу та факт його постійного проживання підтвердили допитані у судовому засіданні свідки. Аналізуючи в сукупності обставини справи в контексті законів, інших норм права, надані сторонами докази, виходячи з стандарту доказування «баланс вірогідностей» (BENDERSKIY v. Ukraine 15.11.2007 р., J.K. AND OTHERS v. SWEDEN 23.08.2016 р.), надані заявником докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, і в своїй сукупності підтверджують факт постійного проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 року. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявник у інший спосіб не може довести даний факт і зазначені обставини перешкоджають подальшій реалізації його прав у визначений законом спосіб, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved