Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» борг за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у розмірі 3 153,11 грн, а також судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що постачальник звертався до Новгородківського районного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, проте ухвалою суду від 03.02.2025р. по справі №393/71/25 постачальнику було відмовлено у видачі судового наказу, оскільки із поданої заяви не вбачалося виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу. Згідно отриманої судом інформації споживач зареєстрований за іншою адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з цим постачальник повторно звернувся до Кропивницького районного суду Кіровоградської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Ухвалою суду від 12.05.2025р. по справі №390/790/25 постачальнику знову відмовлено у видачі судового наказу, оскільки заява про видачу судового наказу подана товариством з порушенням правил підсудності, а тому постачальник звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідачки заборгованості за спожитий природний газ. Вказала, що позивач, як суб`єкт ринку газу з 01.11.2018 здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб та відповідно Постанови КМУ №867 від 19.10.2018р. «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» являється постачальником, на якого покладені спеціальні обов`язки. Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 2496 від 30.09.2015 року та ст. cт. 6, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» компанія зобов`язана постачати природний газ споживачам, які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Вищевказані нормативні акти в редакції, що діяла на момент виникнення договірних відносин між сторонами і до 01.08.2020р. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між Постачальником природного газу та Споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України та укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до норм Правил, акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення Споживачем Постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або сплата/часткова сплата Споживачем вартості спожитого природного газу, та/або факт фактичного споживання природного газу (визначається за даними Оператора ГРМ - ВАТ «Кіровоградгаз» та вноситься до особового рахунку Споживача). За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Вказує, що відповідачка акцептувала умови договору шляхом споживання природного газу та здійснення часткової оплати його вартості, що відповідає положенням статей 202,205, 642 ЦК України. Крім того, під час звернення споживача до Центру обслуговування споживачів товариства йому було сформовано та подано заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам від 19.03.2019р. Водночас зазначена заява-приєднання не була повернута до товариства з підписом споживача. На підтвердження факту друку такої заяви товариство надає, як доказ, скріншот картки абонента з білінгової системи «Газоліна» з відміткою про друк заяви-приєднання споживача до умов договору. Отже, товариство здійснювало постачання природного газу на об`єкт споживача на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачам, який є типовим та публічним, а споживач в свою чергу зобов`язаний своєчасно оплачувати товариству вартість спожитого природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відповідно до п. 5 Розділу 1 Правил постачання природного газу, «об`єкт побутового споживача - територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування.». З метою підтвердження того, що [PERSON] є споживачем послуг з постачання та розподілу природного газу, в порядку п.8 ч.3 ст. 175 ЦПК України зазначається, що позивач має намір подати до суду письмовий доказ у вигляді довідки Оператора ГРМ під назвою «Фінансовий стан», підписану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (за наявності), та інші акти та реєстри, які складались представником Оператора ГРМ (запити Позивача в адресу АТ «Кіровоградгаз» №119/7.1.1-97706-2025 від 27.12.2025р. та Кропивницької філі ТОВ «Газорозподільні мережі України» №119/7.1.1-97707-2025 від 27.12.2025р.). Вказані вище письмові докази не можуть бути долучені позивачем разом з позовом через те, що запити позивача в адресу Оператора ГРМ АТ «Кіровоградгаз» та Кропивницька філія ТОВ «Газорозподільчі мережі України» протягом тривалого часу знаходяться на розгляді у останнього. З огляду на вищезазначене позивач в порядку ч.8 ст. 83 ЦПК України просить вважати причину пропущення строку подання доказів поважною, та прийняти до розгляду письмові докази, які будуть надані суду позивачем відразу після їх отримання. Таким чином, відповідно до норм чинного законодавства, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, порушує права позивача на одержання плати на поставлений природний газ у встановлений договором строк, що й змусило останнього звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 13.01.2026 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, відповідачці визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачка у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подала. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався, у позові просив проводити розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. З моменту відкриття провадження по справі жодних доказів на підтвердження позовних вимог до матеріалів справи більше не надсилав на адресу суду. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомляла, з відповідними заявами та клопотаннями до суду не зверталася. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, розглянувши письмову заяву представника позивача, суд встановив наступне. Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» з 01.11.2018 здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його для власних потреб. Згідно Інформації ТОВ «ГК «Нафтогаз України» по рахунку щодо фінансового стану за особовим рахунком: [NUMBER] , ЕІС код 56XM20D62942021В, [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] , заборгованість за спожитий природний газ за період з 01.01.2021 року по 01.01.2025 року складає 3 153,11 грн (а.с. 27). ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" на адресу: вул. Молодіжна, буд.32, с. Новоандріївка, Новгородківський район, Кіровоградська область, 28212, відповідачці було направлено вимоги про сплату заборгованості за спожитий природній газ від 09.10.2025р. за №119/4.3.1-76257-2025/203037263 в розмірі 3 153,11 грн (а.с. 28). Згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За змістом ст.319, 322 ЦК України власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Cпоживач це юридична або фізична особа-підприємець, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб або використання в якості сировини, а не для перепродажу (п. 5 розділу І Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015). Згідно п. 32 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 побутовий споживач зобов`язаний: укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору; раціонально використовувати природний газ, обережно поводитися з газовими приладами і пристроями; не пізніше ніж за двадцять робочих днів до звільнення приміщення або повного припинення газоспоживання письмово повідомити діючому постачальнику про розірвання договору та розрахуватися за спожитий природний газ; безперешкодно допускати у свої житлові та підсобні приміщення, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильник газу, представників постачальника після пред`явлення ними відповідних службових посвідчень для звіряння показань фактично використаних обсягів природного газу; проводити на вимогу постачальника звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта та пред`являти платіжні документи на вимогу постачальника для перевірки правильності оплати; виконувати інші обов`язки, передбачені цими Правилами та чинним законодавством. Судом встановлено, що 13.11.2015 зареєстровано юридичну особу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», код ЄДРПОУ 40121452, вид економічної діяльності торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи (основний), що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 09.10.2025. Відповідно до чч. 1, 3, 4 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та оприлюднюється в установленому порядку. Відносини між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи, регулюються Правилами постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496. Згідно з п. 3 Розділу І Правил, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем. Пунктом 2 Розділу ІІІ Правил визначено, що Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2500 (далі - Типовий договір), що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. На письмову вимогу побутового споживача постачальник зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення безкоштовно надати побутовому споживачу підписану уповноваженою особою постачальника письмову форму договору постачання природного газу побутовим споживачам. Постановою НКРЕКП №2500 від 30 вересня 2015 року «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачем», а саме п. 1.3 встановлено, що цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за формою, встановленою у додатку 1 до цього Договору, та/або сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у Споживача відсутній інший діючий постачальник (для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання разом із супровідним листом за формою, встановленою у додатку 2 до цього Договору). Крім того, позивач в позовній заяві вказує, що в порядку п.8 ч.3 ст. 175 ЦПК України має намір подати до суду письмовий доказ у вигляді довідки Оператора ГРМ під назвою «Фінансовий стан», підписану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (за наявності), та інші акти та реєстри, які складались представником Оператора ГРМ (запити Позивача в адресу АТ «Кіровоградгаз» №119/7.1.1-97706-2025 від 27.12.2025р. та Кропивницької філі ТОВ «Газорозподільні мережі України» №119/7.1.1-97707-2025 від 27.12.2025р.). Вказані вище письмові докази не можуть бути долучені позивачем разом з позовом через те, що запити позивача в адресу Оператора ГРМ АТ «Кіровоградгаз» та Кропивницька філія ТОВ «Газорозподільчі мережі України» протягом тривалого часу знаходяться на розгляді у останнього. З огляду на вищезазначене позивач в порядку ч.8 ст. 83 ЦПК України просить вважати причину пропущення строку подання доказів поважною, та прийняти до розгляду письмові докази, які будуть надані суду позивачем відразу після їх отримання. Проте, з моменту відкриття провадження по справі, вищевказаних доказів на підтвердження позовних вимог стороною позивача так суду надано й не було. Отже, з огляду на матеріали справи, позивач звертаючись до суду з позовом просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] , [INFO] на його користь заборгованість за спожитий природній газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до отриманої судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України інформації Великосеверинівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 09.01.2026р. №02-27/18 про зареєстроване у встановленому законом порядку місцем реєстрації відповідачки [PERSON] , [INFO] , є адреса: [ADDRESS] . Позивачем на підтвердження права власності чи користування відповідачкою об`єктом нерухомості за адресою: [ADDRESS] , доказів не надано. Згідно з ч.3 ст.12, ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, позивачем не надано доказів порушення відповідачкою його прав та обов`язків, не доведено підстави позову, а тому суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про відмову у задоволені позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed