Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 419076LP від 01.05.2025 у розмірі 10259,40 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати, пов`язані із направленням документів відповідачу у розмірі 91 грн. 50 коп. Внаслідок невиконання взятих на себе зобов`язань позичальником, виникла заборгованість у розмірі 10259,40 грн, в т.ч.: 5725 грн прострочена заборгованість за кредитом; 4534,40 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 419076LP від 01.05.2025в розмірі 10259,40грн, сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн та сплачені витрати за відправку документів у розмірі 91,50 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що свої вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно з п. 2 ч.7, ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином. За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Встановлено, що 01.05.2025 року ТОВ «ФК «Абекор» та [PERSON] уклали за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ФК «Абекор» електронний кредитний договір № 419076LP. Згідно з пунктом 1.2 кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 5 000,00 грн. Позивач виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором та надало йому кредит в сумі 5 000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника. Строк кредиту 79 днів з кінцевим терміном повернення до 18.07.2025 року (включно). Позивач виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором та надав відповідачу кредит у розмірі 5000 грн. 00 коп., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника. Відповідно до п.2.1. кошти кредиту надаються кредитором у безготівковій формі шляхом їх перерахування/утримання: 5000.00 грн. на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] що емітована банком України; 725.00 грн. на користь кредитора з метою виконання зобов`язань з оплати комісії за надання кредиту, відповідно до п.1.6. договору. Згідно з 1.4. процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від умов користування кредитом та становить: базова процентна ставка 0.4900% в день, що застосовується протягом першого періоду користування кредитом; основна процентна ставка 0.99% в день, що застосовується протягом другого періоду користування кредитом. Відповідно до 1.6. додаткові послуги кредитора, які позичальник придбаває в межах Договору: за надання кредиту позичальник сплачує кредитору комісію у розмірі 14.50% від чистої суми кредиту, що вказана в графіку платежів. Згідно з п.4.1. строк кредиту може бути продовжено за ініціативою позичальника на кількість днів, запропоновану кредитором (умови продовження строку кредиту, що пропонуються кредитором, публікуються на сайті), на підставі правочину, що укладається між сторонами, відповідно до наступного порядку. Кредитний договір та додаток №1 до договору підписано відповідачем з використанням кваліфікованого електронного підпису одноразовим ідентифікатором «t42415». Відповідно до квитанції за сплату № 20209-1363-213240490 від 01.05.2025 року на банківську платіжну картку № [NUMBER] зараховано грошові кошти в сумі 5 000,00 грн., що здійснювалось за допомогою системи EasyPay, час операції 01.05.2025. в 14:01. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Отже, факт укладення договору про надання споживчого кредиту між сторонами та отримання відповідачем коштів є доведеним. Натомість, умови договору відповідачем не виконуються. З матеріалів справи вбачається, що позичальником умови кредитного договору належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно картки обліку за договором кредитом № 419076LP від 01.05.2025[PERSON] отримав 01.05.2025кредит у розмірі 5000 грн (а.с.26-28). Щодо судових витрат. Питання щодо розподілу судового збору суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором сплачений судовий збір у розмірі 2 422,00 грн. Згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Отже, відповідно до положень п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,00 грн. Щодо заяви ТОВ «ФК «Абекор» в частині стягнення з відповідача 91,50 грн витрат, пов`язаних із розглядом справи, на поштові відправлення процесуальних документів, іншим учасникам справи, суд дійшов до наступного висновку. Пунктом 4 ч. 3 ст.133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. На підтвердження понесених витрат на поштові відправлення процесуальних документів відповідачу представником позивача надано суду копію опису вкладення до цінного листа, поштової накладної, фіскального чеку оплати поштового відправлення на суму 91,50 грн. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що витрати, пов`язані із розглядом справи у розмірі 91,50 грн підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку із чим є підстави для їх стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Абекор». На підставі викладеного та

Outcome: approved