Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області 26 липня 2024 року надійшла позовна заява представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Шабатиної Наталії Анатоліївни до[PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 09.02.2024-100002861 від 09.02.2024 року у розмірі 6000,00 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2422,40 грн.. В обґрунтування своїх вимог, представник позивача у позовній заяві посилався на те, що 09.02.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладений договір № 09.02.2024-100002861, який складається із заявки на видачу кредиту, пропозиції укладення кредитного договору (оферти), підтвердження укладення кредитного договору. За умовами договору: сума кредиту становить - 6000,00 грн, строк надання кредиту - 70 днів з дня його надання, процентна ставка у розмірі 1,35 % за 1 день користування кредитом. Процентна ставка фіксована у розмірі 15 % від суми та дорівнює 900,00 грн.. Договір укладений в електронному вигляді. [PERSON] грошові кошти у розмірі 6000,00 грн. отримав, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія квитанції. Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 09.02.2024-100002861 від 09.02.2024 року відповідач за період з 09.02.2024 року по 18.04.2024 року заборгованість не сплатив, залишок заборгованості становить 12570,00 грн., з яких: 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5670,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 900,00 грн. - сума заборгованості за комісією. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 липня 2024 року вказана позовна заява передана для розгляду судді Юрченко Я.О. (а.с. 23). Відповідно до ч. 6 ст.187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. 29 липня 2024 року згідно з вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. 04 вересня 2024 року надійшла відповідь з відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с. 24). Ухвалою судді від 04 вересня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованість за кредитним договором (а.с. 25). 30.09.2024 року від представника відповідача Куценка В.А. через канцелярію суду за вх. 20749 поданий відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] жодного кредитного договору з ТОВ «Споживчий центр» ніколи не укладав, грошових коштів за даним договором ніколи не отримував. На початку 2024 року, точну дату зазначити не може, ним було втрачено, а можливо навмисно викрадено паспорт (ID картку) на його ім`я. Відсутність документу ним було виявлено наприкінці лютого 2024 року, після того, як останньому стали приходити повідомлення про кредити та необхідність сплати відсотків. В зв`язку з вищезазначеним, [PERSON] звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів, а саме Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області з приводу притягнення до відповідальності осіб, які шахрайськими діями, використовуючи його документи могли оформити кредити. Проте, як зазначено в наданій на його звернення довідці від 28.02.2024 року, в зв`язку з тим, що на час звернення [PERSON] не було завдано матеріальної шкоди факту кримінального правопорушення перевіркою встановлено не було. В наданому до суду позові про стягнення заборгованості, за начебто наданим відповідачу кредитом, дійсно зазначені анкетні дані [PERSON] (при цьому відсутня його дата народження) та його РНОКПП, які могли стати та стали доступними стороннім особам, при втраті або викраденні ID карти, відповідач ніколи не надавав згоди позивачу на обробку своїх персональних даних, не мав в користуванні і мобільного телефонного номеру [NUMBER] , адже даний номер йому ніколи не належав. Зазначає, що матеріали справи не містить інформації куди, в яку фінансову установу України і саме на який банківський рахунок були перераховані кошти за даним кредитом (а.с. 40-43). 30.09.2024 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Куценко В.А. звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ТОВ «Споживчий центр» про визнання кредитного договору № 09.02.2024-100002861 від 09.02.2024 року недійсним, в якій вказує, що жодного кредитного договору з ТОВ «Споживчий центр» ніколи не укладав, грошових коштів не отримував. На початку 2024 року, точну дату зазначити не може, [PERSON] втратив чи у нього викрали паспорт (ID картку) на його ім`я. В обґрунтування позовних вимог вказує на вищевказані обставини звернення до правоохоронних органів з приводу необхідності притягнення до відповідальності осіб, які шахрайськими діями, використовуючи його документи могли оформити кредити, що не дало бажаного результату. Зазначає, що [PERSON] не надавав згоди на обробку своїх персональних даних, не мав в користуванні мобільного телефонного номеру [NUMBER] , адже даний номер йому ніколи не належав (а.с. 53-57). Ухвалою суду від 15.11.2024 року за клопотанням представника відповідача Куценка В.А. витребувано з Акціонерного товариства «Універсал Банк» перелічену в клопотанні інформацію (а.с. 86). 09.12.2024 року на виконання ухвали суду від 15.11.2024 року за вх. 26838, Акціонерним товариством «Універсал Банк» надано інформацію та виписку про рух коштів по банківській картці № [NUMBER] , відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] є клієнтом Акціонерного товариства «Універсал Банк». Тип документа: ID карта, [NUMBER], 03.09.2021, 1221. На ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . [PERSON] було подано заяву про відкриття поточного рахунку в національній валюті через мобільний застосунок Monobank, даний рахунок було відкрито із застосування електронного цифрового підпису (а.с.95-97). Ухвалою суду від 29.01.2025 року прийнято зустрічний позов [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Куценко Вячеслав Анатолійович до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про визнання кредитного договору недійсним до провадження із первісним позовом представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Шабатиної Наталії Анатоліївни до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором; перейдено до розгляду справи за правилами загального позовного провадження (а.с.108-109). 17.02.2025 року від представника відповідача за зустрічною позовною заявою [PERSON] через підсистему «Електронний суд» за вх. 3970 поданий відзив на зустрічний позов, відповідно до якого просив відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви, посилаючись на те, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 09.02.2024-100002861 (кредитної лінії) від 09.02.2024 року шляхом: отримання/ознайомлення відповідача з пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 09.02.2024 р.; подання відповідачем заявки № 09.02.2024-100002861 від 09.02.2024 р.; надсилання відповідачем відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 09.02.2024-100002861. Таким чином, був укладений вищезазначений кредитний договір у електронній формі, яка законодавчо прирівнюється до письмової. Стороною відповідача документи, що складають Кредитний договір, підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який надсилався у смс-повідомлені на номер, вказаний останнім, як фінансовий - 0935170536. За інформацією з Довідки ТОВ «Старт-мобайл» вих. № 13.02/25-3 від 13.02.2025р.: «на номер абонента [NUMBER] 09.02.2024 о 17:51:47 було доставлено SMS-повідомлення з текстом: «Код підтвердження : A989 E989». Саме його було використано відповідачем для підписання Кредитного договору - 09.02.2024 о 17:52:34. Хоча відповідач заперечує, що вказаний засіб зв`язку, а саме: номер телефону [NUMBER] належить йому, проте доказів, що на час укладення спірних договорів він втратив вказаний засіб зв`язку, або не володів ним, ним не надано. Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується квитанцією № 2424117165 від 09.02.2024 року, яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», а відтак - належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу. Отже, позивачем були перераховані кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначений ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет- еквайрингу - Liqpay. Відтак, квитанція і є первинним платіжним документом. Вказані обставини відповідач не спростував належними та допустимими доказами. Посилання позивача на те, що він не підписував кредитний договір та вважає його недійсним з недодержання письмової форми, встановленої законом, та цей договір є нікчемний, вважає такий спосіб захисту прав неналежним та просить відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви (а.с. 119-124). Ухвалою суду від 29.07.2025 року за клопотанням представника позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом [PERSON] витребувано з Акціонерного товариства «Універсал Банк» перелічену в клопотанні інформацію (а.с.189). 21.08.2025 року на виконання ухвали суду від 29.07.2025 року за вх. 1882, Акціонерним товариством «Універсал Банк» надано інформацію та виписку про рух коштів по банківській картці № [NUMBER] , відповідно до якої на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Відповідно до довідки про рух коштів по картці від 16.08.2025 року, за період з 09.02.2024-09.02.2024, сума витрат за вказаний період становить 124814,13 грн., сума зарахувань за період становить 124200,00 грн.. (а.с.195-196). Ухвалою судді від 03 листопада 2025 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено до судового розгляду по суті (а.с. 207). 30.07.2025 року від представника позивача за первісним позовом, представника відповідача за зустрічним - Ларіоновим К.О. подано клопотання про розгляд справи без його участі. Представник відповідача за первісним позовом, представник позивача за зустрічним - адвокат Куценко В.А. 03.03.2026 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі його та [PERSON] , зустрічні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує щодо винесення рішення по справі (а.с.232). Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ухвали суду від 03.03.2026 року оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про необхідність задоволення первісного позову, виходячи з наступного. Відповідно до кредитного договору від 09.02.2024 року № 09.02.2024-100002861, який складається з Пропозиції про укладення кредитного (оферта) (а.с.8-11), Паспорту споживчого кредиту (а.с.14-15) та Заявки від 09.02.2024 року (а.с.11-13), та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Е989», кредитодавець ТОВ «Споживчий центр» зобов`язується надати кредит позичальникові [PERSON] у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (пункт 3.1 Пропозиції). Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах які визначені у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти (п.3.3-3.3.7. Пропозиції). Сума кредиту 6000,00 гривень. Строк на який надається кредит 70 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту - 18.04.2024 року. Реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів позичальнику: [NUMBER]. Первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання (надалі - «первинний період»). Черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду (надалі - «черговий період»). Продовження строку, на який надається кредит, не передбачене. У позичальника та кредитодавця відсутнє право продовжувати строку кредитування або строк виплати кредиту. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,35% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Проценти розраховуються шляхом множення кредиту (залишку кредиту у разі його дострокового часткового повернення) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; комісія, пов`язана з наданням Кредиту 15% від суми Кредиту та дорівнює 900,00 грн.. Проценти розраховані вищевказаним способом за черговий період, сплачується не пізніше останнього дня чергового періоду; кількість платежів зі сплати процентів дорівнює кількості періодів, за які сплачуються проценти. Сума кредиту сплачується 5 платежами не пізніше останнього дня кожного чергового періоду у наступних розмірах: 1 платіж у розмірі 2204,93 грн., 2 платіж у розмірі 2204,93 грн., 3 платіж у розмірі 2204,93 грн., 4 платіж у розмірі 2204,93 грн., 5 платіж у розмірі 2204,93 грн.. Комісія сплачується 1 платежами не пізніше останнього дня кожного чергового періоду у наступних розмірах: 1 платіж у розмір 900,00 грн.. З додатку до анкети позичальника, що містить контактні дані позичальника [PERSON] вбачається підписання договору одноразовим ідентифікатором «Е989» з sms, яке було відправлене 09.02.2024 року на фінансовий номер [NUMBER]. Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 09.02.2024-100002861 від 09.02.2024 року, заборгованість [PERSON] становить 12570,00 гривні, з яких: заборгованість за основним боргом - 6000,00 гривень, заборгованість за процентами - 5670,00 гривень, 900,00 гривень - комісії (а.с.17). Згідно з квитанцією сервісу LiqPay, 09.02.2024 року здійснений платіж 2424117165 з призначенням «видача за договором № 09.02.2024-100002861» на суму 6000,00 гривень на платіжну карту № [NUMBER] (а.с.19). Інформація з BankID щодо позичальника містить дані [PERSON] із зазначенням дати народження, ідентифікаційного номера, номера телефону [NUMBER] , адреси місця реєстрації та місця фактичного проживання, паспортних даних. Візуальна форма послідовності дій клієнта (кредитора та позичальника), містить інформацію щодо укладання електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі щодо кредитного договору № 09.02.2024-100002861 від 09.02.2024 року (а.с.126). Згідно з довідкою від 13.02.2025 року № 13.02/25-3, виданої ТОВ «Споживчий центр» ТОВ «Старт - мобайл», на номер абонента [NUMBER] о 17:51:47 було доставлено повідомлення смс з текстом: «Код підтвердження: А989» (а.с.127). Отже, судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий кредит» та відповідачем укладений електронний кредитний договір 09.02.2024 року, строком на 70 днів. Після підписання кредитного договору відповідачу надані кредитні кошти у розмірі 6000,00 грн.. У зв`язку з невиконанням відповідачем кредитного договору, позивачем обґрунтовано нараховані проценти - 5670,00 грн. за користування кредитними коштами. Таким чином, нарахування відсотків позивачем було здійснено в межах строку кредитування, тому права відповідача жодним чином не порушені, а обумовлені взаємною згодою сторін договору щодо користування кредитними коштами у визначений договором строк. Позивач, вказуючи на порушення його законних прав та інтересів, звернувся до суду за захистом таких з позовом про стягнення заборгованості. Таким чином, предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за укладеним кредитним договором. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Згідно п. 1 ч. 1 Закон України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Стаття 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті ( ч. 2 ст. 9 Закону). З приводу тверджень відповідача про скоєне кримінальне правопорушення з метою незаконного отримання кредитних коштів, суд дійшов наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 07.03.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12025046790000046 внесені відомості на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України (порушення недоторканості приватного життя) у зв`язку з тим, що невстановлена особа шляхом використання персональних даних [PERSON] , а саме даних його ІD-картки, відкрила кредитні договори у наступних колекторських та фінансових компаніях, в тому числі, ТОВ «Споживцентр», які в різний період часу подали до суду та намагаються стягнути неіснуючі борги на загальну суму 180000 грн, чим порушила недоторканість приватного життя [PERSON] (а.с. 148). З відповіді на адвокатський запит, адресованого адвокату Куценку В.А., ВП № 1 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області повідомило (вих. № 51205-2026 від 04.02.2026 року), що у кримінальному провадженні № 12025046790000046 проводяться слідчі дії, встановити особу, причетну до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України, поки не виявилось можливим. Вказана відповідь була долучена представником відповідача, представником позивача за зустрічним позовом 03.03.2026 року до своєї заяви про розгляд цієї справи без його участі. Суд критично ставиться до стверджень представника відповідача за первісним позовом, представника позивача за зустрічним позовом про те, що невстановлена особа вчинила шахрайські дії щодо оформлення кредитного онлайн договору від імені відповідача, оскільки по-перше, відомості про кримінальне правопорушення внесені до єдиного реєстру за ч. 1 ст. 182 КК України, тобто з іншою правовою кваліфікацією, ніж та, на яку вказує представник, а по-друге, факт внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не спростовують доводи представника позивача щодо необхідності погашення заборгованості, що виникла внаслідок укладення кредитного договору саме [PERSON] .. Інших доказів відсутності волевиявлення відповідача на укладення спірного договору матеріали справи не містять. А тому такі доводи сторони відповідача є необґрунтованими. Суд критично ставиться до посилання представника відповідача за первісним позовом, представника позивача за зустрічним позовом з приводу того, що в підтвердження укладення кредитного договору позивачем не надано інформацію банківського рахунку та саме кому належить банківський рахунок. Так, представником позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом надані належні та допустимі докази, які суд безпосередньо дослідив та надав оцінку вище, які спростовують данні твердження. Інших доказів щодо спростування укладання кредитного договору з ТОВ «Споживчий центр», перерахування грошових коштів, неналежності банківської картки, на яку, за матеріалами справи перераховано кошти, представником відповідача за первісним позовом позивача за зустрічним позовом суду не надано. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень ч.3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 09.02.2024-100002861 від 09.02.2024 року, в частині стягнення за тілом кредиту та процентами підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення комісії у розмірі 900,00 гривень, суд зазначає наступне. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення ч.ч. 1, 2, 5ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 ч. 1ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1,2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19. Встановивши, що позивачем були заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача комісії - плати за надання кредиту та за обслуговування, суд дійшов до висновку про те, що стягнення з відповідача заборгованості по комісії є безпідставним, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернення до суду з даним позовом позивачем ТОВ «Споживчий центр» був сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн., а тому враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2248,95 грн. судового збору. Оскільки вирішення первісного позову повністю виключає задоволення зустрічного позову, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в повному обсязі у задоволенні зустрічного позову [PERSON] .. На підставі викладеного,

Outcome: partial