Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що зареєстрував шлюб з відповідачкою 22.11.2011 у ВДРАЦС Драбівського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 85. За час перебування у шлюбі у сторін народились діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує на наявність у сторін тривалих розбіжностей у поглядах та спосіб життя та зазначає, що через поглиблення побутових конфліктів, шлюбні відносини фактично припинились. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примирення сторін неможливе, тому просить шлюб розірвати. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 25 лютого 2026 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження Відповідач [PERSON] відзив на позов не надала. 17.03.2026 за вх. №1763/26-Вх від представника відповідача [PERSON] адвоката Літвінової Ю.В. надійшла заява про вступ у справу як представника, у якій [PERSON] клопотала про її участь у судових засіданнях по справі в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Також 17.03.2026 за вх. №1769/26-Вх від представника відповідача [PERSON] адвоката Літвінової Ю.В. надійшла заява про визнання позову, відновлення дошлюбного прізвища та слухання справи у відсутності відповідача та її представника. У заяві представник відповідача вказала, що [PERSON] визнає позовні вимоги щодо розірвання шлюбу у повному обсязі, підтверджує, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу є недоцільним. Вказує, що сімейні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. Відповідач примирення не бажає, надання строку на примирення вважає недоцільним. Посилаючись на ст. 113 СК України заявляє про бажання відновити дошлюбне прізвище. Тому просить прийняти визнання позову відповідачем, у зв`язку з розірванням шлюбу змінити прізвище відповідача на дошлюбне - [PERSON] , розгляд справи проводити у відсутність відповідача та її представника. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання позову та продовжує розгляд справи. Щодо клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції суд зазначає, що розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін і від сторін заяв із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не надходило. Враховуючи викладене, а також те, що представник відповідача у крайній заяві просить здійснювати розгляд справи у відсутність відповідача та її представника, вказана заява судом не розглядається. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 22.11.2011, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22 листопада 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Драбівського районного управління юстиції у Черкаській області, про в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 85. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З?ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Отже, враховуючи викладене, а також факт визнання позову відповідачем, що є самостійною підставою для його задоволення, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 113 СК України суд, задовольняючи позов, враховуючи прохання відповідача, відновлює її дошлюбне прізвище - [PERSON] . Відповідно вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 532,48грн. Окрім того, відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України інша частина сплаченого позивачем судового збору в сумі 532,48грн. підлягає стягненню на його користь з відповідача у справі.

Outcome: approved