Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Царичанського районного суду Дніпропетровської області із позовом до відповідачки [PERSON] області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] помер її дід - [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою [ADDRESS] , та разом з ним були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON] , донька [PERSON] та онука [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить: земельна ділянка площею 0,2500 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та земельна ділянка площею 0,2990 га, для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , та які належали померлому спадкодавцю на підставі Державного на право приватної власності на землю серії ДП від 28.11.1995р. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON] та 22.01.2003 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, в тому числі і на вказані земельні ділянки. Однак, в подальшому [PERSON] успадковані земельні ділянки не зареєструвала та державні акти на них не отримувала. [INFO] померла її баба [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , та разом з нею була зареєстрована та проживала донька [PERSON] 14 липня 1998 р. [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно та майнові права заповіла їй. Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Залеліївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за №07. 14.02.2010 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила дошлюбне прізвище " [PERSON] " на прізвище чоловіка " [PERSON] ". У встановлений законом строк для прийняття спадщини вона звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кравчук С.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті баби [PERSON] 17 жовтня 2025 р. вона отримала постанову приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кравчук С.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що нею не надані документи, що підтверджують право власності спадкодавця на таке майно. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на вимоги ст.ст.1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1225683003:02:011:0009; на земельну ділянку площею 0,2990 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1225683003:02:011:0010, в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2025 року відкрито провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання. За клопотанням позивачки витребувано від державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Фрізен Наталії Юріївни належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав в [ADDRESS] ; від приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кравчук Світлани Василівни належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та яка на день смерті була зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS] (а.с.41-42). Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2025 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с.155). Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та прохає їх задовольнити (а.с.162). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю (а.с.163). Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В силу ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Так, судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що [INFO] помер дід позивачки - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Залеліївською сільською радою 20 листопада 1997 року), який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , та разом з ним були зареєстровані та проживали дружина [PERSON] , дочка [PERSON] та онука [PERSON] (а.с.9, 27). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої зокрема входить: земельна ділянка площею 0,549 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, госпспоруд та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та яка належала померлому спадкодавцю на підставі Державного на право приватної власності на землю серії ДП від 28.11.1995р. (а.с.10). Також, встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON] , подавши 09 серпня 2000 року до Царичанської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (на звороті а.с.51-52). 22 січня 2003 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , спадкове майно, на яке видане свідоцтво: житловий будинок та земельна ділянка площею 5490 кв.м, для обслуговування житлового будинку госпспоруд та ведення ОПГ, які розташовані в [ADDRESS] (а.с.29). [INFO] померла баба позивачки - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Царичанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 16 травня 2024 року), яка на день смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , та разом з нею була зареєстрована та проживала дочка [PERSON] (а.с.30, 31-32). За життя 14 липня 1998 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що по закону вона буде мати право, заповіла [PERSON] . Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Залеліївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області Даниленко Т.П. та зареєстрований в реєстрі за №07 (а.с.33). Відповідно до свідоцтва про шлюб позивачки від 14.02.2010р. серія [NUMBER] , 14 лютого 2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб та після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини - [PERSON] (а.с.34). Позивачка [PERSON] спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] прийняла у встановленому законом порядку, подавши до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кравчук С.В. заяву про прийняття спадщини, зареєстровану в реєстрі за № 199 від 01 листопада 2024 року (а.с.75). Відповідачка [PERSON] , дочка померлої [INFO] [PERSON] , відмовилася від прийняття обов`язкової частки у спадщині після смерті матері, подавши у встановленому законом порядку до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кравчук С.В. заяву про відмову від прийняття спадщини, зареєстровану в реєстрі за № 200 від 01 листопада 2024 року (а.с.76). Позивачці приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кравчук С.В.17.10.2025р. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.45, 46). Постановою приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кравчук С.В.від 17 жовтня 2025 року позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме: на земельні ділянки, розташовані в [ADDRESS] , після померлої [INFO] бабусі [PERSON] , оскільки заявником не надані документи, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно (а.с.36). Рішенням виконавчого комітету Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 19.02.2016р. №7 "Про перейменування вулиць на території Ляшківської сільської ради", в [ADDRESS] (а.с.26). Отже, судом встановлено, що померла [INFO] [PERSON] спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , прийняла, подавши до нотаріуса у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщину заяву про прийняття спадщини, частково провела державну реєстрацію права власності на спадкове майно, що підтверджується копією спадкової справи №446/2000 від 09.08.2000 року, Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), наявними у спадковій справі №446/2000 (а.с.51-67). Також, судом встановлено, що позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , інших спадкоємців на спірне спадкове майно ні за законом, ні за заповітом, які у встановленому порядку прийняли спадщину, не має, що підтверджується копією спадкової справи №43/2024 від 01.11.2024 року, Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), наявними у спадковій справі №43/2024 (а.с.75-153). Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної вище норми права державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17, провадження № 12-234гс18, та Верховного Суду, викладеними у постанові від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18, у постанові від 17 січня 2024 року у справі №522/3999/23. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Як роз`яснено у пункті 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК ), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно. Разом з тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Виходячи з того, що позивачка є спадкоємцем за заповітом на майно, яке належало спадкодавцю, спадщину прийняла, однак не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини та позбавлена іншої можливості захистити свої спадкові права, крім визнання її права власності на спадкове майно в судовому порядку, а тому її вимоги ґрунтуються на законному праві на спадщину та не суперечать правам та інтересам інших осіб,відповідачка визнала позовні вимоги, суд вважає можливим позовні вимоги [PERSON] задовольнити. При вирішенні питання про розподіл судового збору, судом враховується позиція позивачки не стягувати судовий збір із відповідача. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved