Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Основний зміст позову. 24.12.2025 адвокат Касатська Ю.А. в інтересах [PERSON] звернулася до суду із позовом у якому вказує, що батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Шлюб між батьками позивачки було розірвано 10.05.2011, після чого вони всі разом проживали до 2015 року за адресою: [ADDRESS] . З 2015 року [PERSON] не проживає з донькою, участі у її вихованні та утриманні не приймає, жодного разу не поцікавився її навчанням, станом здоров`я, потребами та інтересами, не висловив бажання побачитися з донькою, хоча йому відомо де вона проживає. [PERSON] виховувала та утримувала мати [PERSON] , а їй у цьому допомагав старший син [PERSON] брат позивачки, та [PERSON] дідусь позивачки. [INFO] мати позивачки померла. Після смерті останньої [PERSON] разом з [PERSON] звернулися до служби у справах дітей Миколаївської селищної ради з питання подальшої долі неповнолітньої позивачки. Представник служби у справах дітей зателефонував відповідачу та повідомив про смерть [PERSON] , також пояснив, що неповнолітня [PERSON] може опинитися в реабілітаційному центрі, на що [PERSON] пообіцяв приїхати наступного дня, однак так і не з`явився. До цього часу він не зателефонував доньці. Навіть після смерті матері дитини [PERSON] байдуже до долі доньки. Наказом служби у справах дітей Миколаївської селищної ради від 03.12.2025 [PERSON] тимчасово на шість місяців влаштовано в родину її брата [PERSON] , як дитину, яка залишилися без батьківського піклування. Мати [PERSON] - [PERSON] намагалася вирішити питання стягнення з відповідача аліментів, однак їй це не вдалося. У добровільному порядку аліменти на утримання доньки [PERSON] не сплачує. Неповнолітня [PERSON] навіть не може оформити пенсію по втраті годувальника оскільки потрібна присутність батька. Посилаючись на викладене, представник позивачки просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 31.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження, зобов`язано Орган опіки та піклування Миколаївської селищної ради надати суду висновок про доцільність або недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , за клопотанням представника, позивачку звільнено від сплати судового збору за вимогу про позбавлення батьківських прав. Ухвалою суду від 13.02.2026 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду, за клопотанням представника позивачки викликано у судове засідання свідків. Заяви, клопотання. У судове засіданні [PERSON] та її представник адвокат Касатська Ю.А. не з"явилися, представник просила розглянути справу без участі сторони позивача, позов підтримують та проти постановлення заочного рішення не заперечують ( а.с 71). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання останній відсутній, інформації щодо своєї адреси суду не надав, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена йому належним чином (а. с. 69). Представник Органу опіки та піклування Миколаївської селищної ради Сумського району Демченко О.В. у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без участі представника органу опіки, позовні вимоги [PERSON] підтримує (а. с.70). Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про розгляд справи ( а. с.63, 68). Статтею 280 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що сторона позивача проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини. [INFO] народився [PERSON] , третя особа по справі, матір`ю якого у свідоцтві про народження записана [PERSON] (а. с. 11). 09.01.2009 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим їй було присвоєно прізвище [PERSON] (а. с. 13). [INFO] народилася [PERSON] , позивачка по справі, батьками якої у свідоцтві про народження записані [PERSON] та [PERSON] (а. с. 10). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 10.05.2011 у справі №2-282/2011 шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано (а. с. 13 зв.). [INFO] мати позивачки [PERSON] померла (а. с. 12). Наказом служби у справах дітей Миколаївської селищної ради Сумського району від 03.12.2025 №45-ОД [PERSON] взята на первинний облік служби у справах дітей як дитина, яка залишилася без батьківського піклування (а. с. 19). Наказом служби у справах дітей Миколаївської селищної ради від 03.12.2025 №46-ОД неповнолітню [PERSON] , яка залишилася без батьківського піклування, тимчасово влаштовано в сім`ю рідного брата [PERSON] терміном на 6 місяців (а. с. 18). Згідно з довідкою КНП «Амбулаторія загальної практики - сімейної медицини» Миколаївської селищної ради від 18.12.2025 [PERSON] за медичною допомогою зверталася у супроводі матері. Звернень у супроводі батька не було (а. с. 15). Відповідно до довідки Миколаївського ліцею Миколаївської селищної ради від 08.12.2025 [PERSON] навчається в 11 класі вказаного навчального закладу. Батько дитини [PERSON] не бере участі у вихованні доньки. За період навчання [PERSON] шкільним життям доньки не цікавився, жодного зв`язку з навчальним закладом не мав (а. с. 14). Як вбачається з висновку Органу опіки та піклування Миколаївської селищної ради Сумського району від 02.02.2026 [PERSON] з 2015 року з родиною не проживає, участі у вихованні доньки, її матеріальному забезпеченні не приймає. Останній раз [PERSON] бачила батька у 2015 році. Начальником служби у справах дітей Миколаївської селищної ради було здійснено дзвінок на мобільний номер [PERSON] та повідомлено йому про смерть колишньої дружини та наголошено, що на даний час його донька [PERSON] фактично залишилася без законного представника, йому було рекомендовано здійснити заходи щодо виховання та утримання дитини, визначення її місця проживання, на що [PERSON] повідомив, що знає про смерть колишньої дружини та розповів, що дійсно близько 10 років не проживає з донькою та не спілкується з нею, так як цього не бажає сама Діана, на даний час не має коштів допомагати фінансово, є військовослужбовцем. Під час бесіди було домовлено про особисту зустріч, але [PERSON] на неї не з`явився, на дзвінки не відповів, не перетелефонував. У зв`язку з обставинами смерті [PERSON] та ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків, відсутністю відомостей про його місцезнаходження, [PERSON] була взята на облік як така, що залишилася без батьківського піклування та її тимчасово влаштовано в родину старшого брата [PERSON] . 06.01.2026 знову здійснено дзвінок [PERSON] та повідомлено про засідання комісії щодо позбавлення батьківських прав. [PERSON] у телефонній розмові підтвердив, що йому відомо про звернення його доньки щодо позбавлення батьківських прав, він повідомив, що 12.01.2026 буде у відпустці, останньому було наголошено на необхідності надати службі у справах дітей документи, які підтверджують його перебування на службі у ЗСУ. 13.01.2026 під час телефонної розмови з [PERSON] було домовлено про зустріч, але останній до служби знову не з`явився, жодних письмових чи усних пояснень не надав. [PERSON] , перебуваючи у відпустці, мав можливість вирішити питання мирним шляхом, але цього не зробив, проігнорував засідання комісії з питань захисту прав дитини, не надав пояснення щодо своєї неявки, за місцем проживання доньку не відвідав, її моральним станом та потребами після смерті матері не поцікавився, покращити родинні відносини не намагався. Отже, [PERSON] самоусунувся від виховання та утримання своєї неповнолітньої доньки [PERSON] . З огляду на викладене, Орган опіки та піклування Миколаївської селищної ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] (а. с. 46 - 49). Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Згідно із ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 7 статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно з ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Аналогічне позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 6 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20). Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Крім того, Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява (№ 70879/11), в якому зазначив, що якщо батько не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з абз. 1, 2 ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України). Висновки суду. Виходячи з системного аналізу наведених положень законодавства, наданих суду доказів, які не викликають сумнівів у їх допустимості та достовірності, суд дійшов до наступних висновків. Вирішуючи питання про позбавлення відповідача батьківських прав суд, перш за все, бере до уваги те, що [PERSON] є неповнолітньою. У формуванні самооцінки дитини значну роль відіграє сім`я, стиль сімейного виховання, який визначається батьківськими ціннісними орієнтаціями, установками, емоційним ставленням до дитини. Особливості сприйняття батьків дитиною і способи поведінки з ними обумовлюють засвоєння дітьми основних правил і норм поведінки, виробляють їх позицію по відношенню до світу і самого себе. Враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а також з метою попередження негативних наслідків для дитини, суд вважає встановленим той факт, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої доньки [PERSON] , не піклується про стан її здоров`я, фізичний, моральний та духовний розвиток, матеріально не забезпечує. З огляду на викладене, у якнайкращих інтересах дитини, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських справі відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки це буде відповідати насамперед інтересам останньої. Позбавлення батьківських прав відповідача надає дитині можливість у майбутньому отримати ряд гарантованих державою пільг та допоможе у подальшому самоствердитися у дорослому житті. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення нею повноліття. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 2422 грн. 40 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved