Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Позивач ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" звернулось до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №5429025 від 15.07.2023 у розмірі 29114,82 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. Позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» обґрунтувані тим, що 15.07.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (у тексті - ТОВ «Мілоан») та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №5429025, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредитні кошти в сумі 10000 грн з умовами сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених договором. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в сумі, визначеній кредитним договором. В порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 29114,82 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5190 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків 23224,82 грн, прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту - 700 грн. 26.03.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №104-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі до боржника за договором про споживчий кредит №5429025 від 15.07.2023, укладеним між ТОВ «Мілоан» та позичальником [PERSON] . Враховуючи невиконання відповідачем зобов`язань по кредитному договору №5429025 від 15.07.2023, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді Хорошівського районного суду Житомирської області від 05.02.2026 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у спрощеному провадженні з викликом (повідомленням) учасників справи. 17.02.2026 через систему «Електронний суд» відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги визнав частково, зазначив, що нарахування комісії за надання кредиту в сумі 700 грн суперечить ч.2 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», а тому є нікчемною умовою договору. Також відповідач у відзиві вказує, що кредитодавець не правомірно нараховував відсотки після закінчення 28.10.2023 строку кредитування, технічний функціонал сайту кредитодавця (ТОВ «Мілоан») позбавляв його можливості обирати призначення платежу, автоматично зараховувавши кошти як «комісію за продовження строку», це призвело до штучного збільшення терміну користування коштами без зменшення тіла кредиту, а тому в наданому відповідачем контррозрахунку всі платежі під назвою «пролонгація» зараховані в погашення тіла кредиту, а тому сума заборгованості, яка визнається відповідачем становить 21695, 93 грн, з яких: тіло кредиту 3790 грн та нараховані в межах строку кредитування відсотки 17905,93 грн. Окрім того, відповідач вказує на необгрунтованість та неспівмірність витрат на правничу допомогу, оскільки дана справа є типовою, текст позовної заяви є стандартизованим, не вимагає від адвоката значних інтелектуальних зусль чи аналізу великого обсягу законодавства. Копію відзиву на позовну заяву позивачем отримано 19.02.2026, що підтверджується відомостями веб-сайту АТ «Укрпошта» про відстеження отримання поштового відправлення №1001200080939. При відкритті провадження у справі судом встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з моменту отримання відзиву, який закінчився 24.02.2026. Разом з тим, 04.03.2026 представником позивача через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив, в якому він позовні вимоги підтримав, клопотання про поновлення пропущенного процессуального строку для подання відповіді на відзив не заявляв, поважних причин для його поновлення не зазначив. Відповідно до вимог ст 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи подання позивачем відповіді на відзив з пропуском встановленого йому судом процессуального строку, вказана відповідь на відзив та додані до нього документи на підставі ст. 126 ЦПК України судом залишаються без розгляду. 05.03.2026 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, у яких просив відмовити ТОВ «ФК «Кредит Капітал» у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (або частково, заастосувавши наданий відповідачем конррозрахунок). Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позові просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача. Щодо винесення заочного рішення по справі заперечень не висловлював. Відповідач у судове засідання не з`явився, 16.03.2026 подав до суду клопотання про проведення розгляду справи без його участі, при ухваленні рішення просить врахувати всі письмові доводи, докази, контррозрахунок, що містяться у його відзиві на позовну заяву та запереченнях. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 15.07.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №5429025, відповідно до умов якого [PERSON] надано кредит в розмірі 10000,00 грн строком на 105 днів з 15.07.2023, що складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 30.07.2023 р. (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 28.10.2023 р. (дата остаточного погашення заборгованості). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 30.07.2023 р. (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 28.10.2023 р. (останнього дня строку кредитування). Комісія за надання кредиту складає 700,00 грн, яка нараховується за ставкою 7,00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1575,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,05 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 27000,00 грн, які нараховуються за стандартною ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду. Пунктом 1.6 Договору визначено, що тип процентної ставки за цим Договором, фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору. Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . За змістом пункту 2.2.1 кредитного договору позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1-1.5.3 договору, в один із термінів (дат), вказаних в п. 1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п. 1.5.2, в сумі та на умовах, визначених п. 2.3 договору. Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору (пункт 2.2.2 кредитного договору). Із положень пункту 2.3.1. кредитного договору слідує, що позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати строк пільгового періоду та збільшувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені цим п.2.3 Договору та розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту якщо передбачено). Згідно пункту 2.3.2 Дговору 2.3.2. Після вибору доступних умов пролонгації або поновлення пільгового періоду, Позичальник має направити Кредитодавцю електронне звернення/повідомлення із застосуванням одноразового ідентифікатора, який надсилається Кредитодавцем до особистого кабінету Позичальника або в SMS- повідомленні та здійснити платіж передбачений цим п.2.3 Договору. Після здійснення Позичальником зазначеного платежу(ів), умови кредитного договору, що стосуються строку кредитування, зокрема тривалість пільгового періоду, дата завершення пільгового періоду, дата остаточного погашення, строк кредитування змінюються пропорційно строку пролонгації. Нові дати разом з актуальними даними щодо заборгованості відображаються Кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що за формою та змістом може відрізнятись від додатку № І, і розміщується Кредитодавцем в особистому кабінеті Позичальника, який уповноважує Кредитодавця на: таке оновлення (актуалізацію) та не потребують будь-якого іншого оформлення. Виконання Позичальником лише частини дій передбачених попереднім абзацом цього пункту не призводить до пролонгації. Із п. 2.4.1 Договору слідує, що позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення, згідно п.1.4 Договору. Пунктом п. 6.1. договору передбачено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Пунктом 6.2 кредитного договору передбачено, що розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення ТОВ «Мілоан» електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається ТОВ «Мілоан» електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником ТОВ «Мілоан» через сайт, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника. Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4. договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5. договору). Додатком № 1 до договору про споживчий кредит №5429025 від 15.07.2023 є Графік платежів, яким обумовлено сплату суми кредиту, процентів за користування кредитом, комісії за надання кредиту. Додатком №1 передбачено повернення кредиту та сплати процентів і комісії 28.10.2025. Додатком № 2 до договору про споживчий кредит №5429025 від 15.07.2023 є Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про тип і суму кредиту, строк кредитування, мету отримання і спосіб надання кредиту, види і розміри процентних ставок за користування кредитом, комісії за надання кредиту. Відповідно до платіжного доручення №105302127 від 15.07.2023 ТОВ «Мілоан» перерахувало [PERSON] на картку [NUMBER] грошові кощшти в сумі 10000,00 грн; призначення платежу: кошти згідно договору №5429025. 26.03.2024 між первинним кредитором - ТОВ «Мілоан» та позивачем - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимог № 104-МЛ, згідно умов якого та у відповідності до ст. 512 ЦК України ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача [PERSON] за кредитним договором №5429025 від 15.07.2023. Згідно витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 104-МЛ від 26.03.2024 заборгованість [PERSON] за кредитним договором №5429025 від 15.07.2023 станом на 10.09.2025 становить 29114,82 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5190 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків 23224,82 грн, прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту - 700 грн. Аналогічна сума заборгованості міститься у виписці з особового рахунка [PERSON] за кредитним договором №5429025 від 15.07.2023. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями частини першої статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (стаття 514 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). З положень частини першої та другої ст.1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно із ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконало у повному обсязі, надавши йому визначені договором кредитні кошти, натомість відповідач взяті на себе за договором зобов`язання перед ТОВ «Мілоан» у повному обсязі не виконав, оскільки не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, та проценти за користування кредитом. У зв`язку із нездійсненням платежів на виконання умов кредитного договору, у відповідача утворилась заборгованість. Відповідно до відомостей ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору №5429025 від 15.07.2023, відповідачу 15.07.203 надано кредит у розмірі 10000 грн, що відповідачем не заперечується. За період з 15.07.2023 по 21.01.2024 відповідачу щоденно нараховувалися відсотки за ставками, передбаченими пунктами 1.5.2, 1.6, 2.3.1.1 договору. Таким чином, оскільки позичальник отримані кредитні кошти за договором №5429025 від 15.07.2023 в рекомендовану дату платежу 30.0172023 р. не повернув та не сплатив нараховані відсотки за користування кредитними коштами, то 28.10.2024 р. настала остаточна дата погашення заборгованості, тобто строк кредитування закінчився. Оскільки відповідачем заперечується наявність волевиявлення на продовження строку кредитування, тобто «пролонгація» за кредитним договором №5429025 від 15.07.2023, а позивачем не надано суду у встановленому законом порядку доказів про здійснення відповідачем дій, передбачених п.2.3.2 Договору, зокрема, направленням ним кредитодавцю відповідного електронного звернення/повідомлення із застосуванням одноразового ідентифікатора, який надсилається кредитодавцем до особистого кабінету позичальника або в смс-повідомленні та здійсненням відповідного платежу, передбаченого п. 2.3 договору, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем вчинення відповідачем дій, спрямованих на продовження строку кредитування за договором №5429025 від 15.07.2023. Додаткових угод про продовження строку кредитування та оновлений графік платежів до кредитного Договору, які б були підписані електронним підписом відповідача і засвідчували його волю до вчинення правочину щодо продовження кредитних правовідносин, із зазначенням нових дат разом з актуальними даними щодо заборгованості позивачем суду також не надано. Відповідно до вимог ч.1, 2 ст 40 Закону України «Про платіжні послуги» форма та порядок надання платіжної інструкції визначаються в договорі між користувачем та надавачем платіжних послуг, якщо інше не передбачено законодавством. Платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції. Надані позивачем копії меморіальних ордерів з призначенням платежу «пролонгація кредитного договору 5429025» судом до уваги не беруться, оскільки позивачем пропущено процесуальні строки для подання відповіді на відзив з відповідними доказами, а вказані меморіальні ордери не засвідчені підписами відповідальних осіб та печатками платіжної установи, а тому вони не відповідають критерію достовірності і допустимості доказів. Доказів заповнення відповідачем через особистий кабінет позичальника платіжних інструкцій із зазначенням призначення платежу у виді пролонгації кредиту позивачем суду також не надано. З урахуванням досліджених доказів суд приходить до висновку, що строк кредитування за договором №5429025 від 15.07.2023 закінчився 28.10.2023, а тому нарахування ТОВ «Мілоан» процентів після вказаної дати є неправомірним, оскільки такі відсотки нараховані поза межами визначеного у Договорі строку користування кредитом, що суперечить положенням ст.ст. 1048, 1050 ЦК України та висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), у зв`язку з чим розрахунок, виконаний первинним кредитором та долучений позивачем до позовної заяви щодо розміру заборгованості відповідача судом до уваги не береться. Суд погоджується з наданим відповідачем розрахунком заборгованості, з якого вбачається, що заборгованість [PERSON] за тілом кредиту та процентами складає 21695, 93 грн, з яких: тіло кредиту 3790 грн та нараховані в межах строку кредитування відсотки 17905,93 грн, оскільки такі нараховані в межах строку кредитування та з урахуванням процентних ставок, передбачених пунктами 1.5.2, 1.5.3 Договору. Окрім того, за доводами позивача, [PERSON] має заборгованість за комісією за надання кредиту у розмірі 700 грн. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку чи іншої фінансової установи встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту і, відповідно, така умова не є нікчемною. Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 20.09.2024 у справі № 331/2974/23 (провадження № 61-7620св24). Аналізуючи умови пункту 2.2.1 договору №5429025 від 15.07.2023, згідно якого позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1-1.5.3 Договору, в один з термінів (дат), вказаних в п. 1.4. договору, суд дійшов до висновку щодо обгрунтованості дій позивача щодо стягнення комісії за надання кредиту в розмірі 700 грн з огляду на те, що такі умови надання кредитних коштів передбачені договором, вони є чіткими та передбачуваними і не суперечать вимогам ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування». ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» є новим кредитором за кредитним договором №5429025 від 15.07.2023 на підставі укладеного між ним та ТОВ «Мілоан» договору відступлення прав вимоги № 104-МЛ від 26.03.2024. Відтак у нього виникло право вимоги до відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про стягнення заборгованості з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №5429025 від 15.07.2023 підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача заборгованості в сумі 22395,93 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3790,00 грн, заборгованість за відсотками 17905,93 грн, комісія 700 грн. Згідно з положеннями ст.133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог (77%), у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1865,25 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійне (правничу) допомогу у розмірі 8000 грн., суд враховує наступне. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, акт №Д/11929 наданих послуг від 11.12.2025 на суму 8000 грн., детальний опис наданих послуг від 11.12.2025 до акту №Д/11929 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Верховний Суд у постанові від 25.07.2023 року у справі №340/4492/22 дійшов висновку, що наявність або відсутність заперечень процесуального опонента проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для розв`язання питання про співмірність судових витрат на правову допомогу, заявлених до відшкодування. Водночас, це не впливає на обов`язок перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим критеріям. В додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2023, справа № 755/2587/17, зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial