Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Представник ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Москаленко М.С., яка діє на підставі довіреності №668 від 05.12.2024р., звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки на користь ТзОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за договором позики №8657794 від 15.03.2025р. в розмірі 20 185,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 15.03.2025р. між ТзОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою було укладено електронний договір позики №8657794, на підставі якого відповідачці була надана позика в сумі 5 000 грн. Внаслідок порушення відповідачкою умов повернення кредитних коштів за нею утворилась заборгованість в розмірі 20 185,00 грн., з яких 5 000 грн. основа сума боргу, 4 322,50 грн. заборгованість за відсотками, 10 000 грн. заборгованість за пенею, 862,50 грн. комісія за надання кредиту. На підставі договору факторингу від 27.03.2025р. право вимоги до відповідачки за таким договором позики від 15.03.2025р. перейшло до позивача. Оскільки відповідачка не виконує свого зобов`язання з повернення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду з даним позовом. Від відповідачки заперечень проти позову не надходило. 16.02.2026р. судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явилася, однак, в позовній заяві просила, у випадку неявки представника позивача в судове засідання, розглянути справу без її участі, на підставі наявних у справі доказів. Також, зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася. Про час і місце розгляду справи повідомлялася шляхом надсилання судової повістки-повідомлення за зареєстрованим місцем проживання засобами поштового зв`язку відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Натомість судова повістка-повідомлення повернулась до суду без вручення відповідачці з причин відсутності останньої за вказаною адресою, що в контексті положень п. 3, 4 ч. 8 ст. 128, ч. 10 ст. 130 ЦПК суд вважає належним повідомленням. Додатково судом вживались заходи з повідомлення відповідачки шляхом розміщення оголошення про його виклик в судове засідання на веб-сайті суду. Отже, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, відповідачка не з`явилася в судове засідання та не повідомила про причини неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 15.03.2025р. між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (кредитор) та [PERSON] (позичальник) був укладений в електронній формі договір позики №8657794 (з фіксованою процентною ставкою) (далі Договір №8657794), який підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором 370385 /а.с. 23-30, 31-32/. Згідно умов вказаного вище договору кредитор зобов`язувався надати позичальнику позику в розмірі 5 000 грн. строком на 360 днів на умовах її повернення з першим обов`язковим платежем в розмірі 2 287,50 грн., який має бути внесений 13.04.2025р., зі сплатою відсотків в розмірі 0,95% за кожен день користування позикою (денна процентна ставка). Комісія за надання кредиту 17,25% від суми наданого Кредиту, що у грошовому виразі складає 862,50 грн. Пеня, при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту у строк, застосовується в розмірі 250грн. в день. Строк повернення позики та сплати відсотків за її користування 09.03.2026р. Пунктом 9.6 Договору визначено, що якщо Позичальником не сплачено/сплачено не в повному обсязі перший обов`язковий платіж/мінімальний обов`язковий платіж (платежі), за Договором нараховується неустойка у розмірі, визначеному п. 2.2. Договору, починаючи з першого дня прострочки та закінчуючи датою оплати несплаченого/сплаченого не в повному обсязі Першого обов`язкового платежу/мінімального обов`язкового платежу (платежів) та Неустойки. Після оплати простроченого першого обов`язкового платежу та/або мінімального обов`язкового платежу (платежів) та неустойки у повному обсязі, подальше виконання зобов`язань Позичальником здійснюється відповідно до умов Договору зі сплатою, після усунення порушень Договору, мінімального обов`язкового платежу у строки, встановлені для сплати мінімального обов`язкового платежу відповідно до п.п. 2.2.4 п. 2.2. Договору. Неустойка нараховується з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Пунктом 10.1 Договору позики передбачено, що до моменту його підписання Позичальник ознайомився з повною інформацією щодо Кредитодавця та його послуги, в тому числі інформацією, що передбачена п. 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», а також з Правилами надання коштів та банківських металів у кредит за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «ClickCredit», що розміщені на сайті https://сlickсredit.ua/informaciya. На виконання вказаного договору 15.03.2025р. відповідачкою [PERSON] були отримані кредитні кошти в розмірі 5 000 грн., що підтверджується довідкою ТзОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» №КД-000099008/ТНПП від 29.12.2025р. /а.с. 33/. Відповідно до розрахунку, складеного ТзОВ «ФК «ЄАПБ», станом на 24.12.2025р. розмір заборгованості позичальника за Договором №8657794 складає 20 185,0 грн. (5 000 грн. основа сума боргу, 4 322,50 грн. заборгованість за відсотками за період з 15.03.2025р. по 13.06.2025р. включно, 10 000 грн. заборгованість за пенею, 862,50 грн. комісія за надання Кредиту) /а.с. 34-35/. 27.03.2025р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений Договір факторингу №27/03/25 (далі Договір факторингу) згідно умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТзОВ «ФК» ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» /а.с. 43-47/. 25.07.2025р. між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» була укладена додаткова угода №6 до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025р., якою сторони погодили суму прав вимоги, що відступаються згідно реєстру боржників №9 від 25.07.2025р., та ціну продажу таких вимог /а.с. 48/. Того ж дня, 25.07.2025р. сторони Договору факторингу склали акт прийому-передачі реєстру боржників №9 від 25.07.2025р., відповідно до якого позивач прийняв реєстр боржників №9 і набув право грошової вимоги до боржників, в тому числі і право вимоги до [PERSON] за Договором позики №8657794 в розмірі заборгованості у сумі 20 185 грн., з яких: 5 000 грн. основа сума боргу, 4 322,50 грн. заборгованість за відсотками, 10 000 грн. заборгованість за пенею, 862,50 грн. заборгованість за комісією за надання Кредиту /а.с. 48, 51/. Оскільки до теперішнього часу відповідачка не виконала своїх грошових зобов`язань за таким договором, то позивач звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК) та Закону України №1734-VIII від 15.11.2016 «Про споживче кредитування» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон №1734). При цьому згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачкою було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені в договорі позики №8657794 від 15.03.2025р. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачкою допущене порушення зобов`язання в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та пені, внаслідок чого за нею обчислюється заборгованість в загальній сумі 20 185 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту (основний борг) 5 000 грн.; заборгованість за процентами 4 322,50 грн., пеня 10 000 грн., яка нарахована відповідачу на підставі п. 9.6 Договору №8657794 за невиконання позичальником умов Договору; заборгованість за комісією за надання Кредиту 862,50 грн. Враховуючи ту обставину, що в порушення умов Договору позики №8657794 від 15.03.2025р. відповідачка фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку та у строки, передбачені договором, не повернула, то позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за Договором, яка складається із заборгованості за тілом кредиту (основний борг) 5 000 грн., заборгованості за процентами 4 322,50 грн. та заборгованості за комісією за надання Кредиту 862,50 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення на загальну суму 10 185 грн. При цьому, варто звернути увагу, що, відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачкою не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. Що стосується позовних вимог позивача в частині стягнення із відповідачки пені в розмірі 10000 грн., то слід зазначити наступне. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18. Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки пеня за не виконання грошового зобов`язання в розмірі 10 000 грн. нарахована відповідачці в період дії в Україні воєнного стану, тобто в період коли відповідачка є звільненою від сплати такої пені, підстав для її стягнення із відповідачки на користь позивача немає. За таких підстав позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення на суму 10185 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються із судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 2662,40грн. /а.с. 1/. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення часткового, то на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України до стягнення із відповідачки на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1 343,45 грн. (пропорційно до задоволених позовних вимог із розрахунку: 2 662,40грн. /сума плаченого судового збору/ х 50,46% /відсоток, на який задоволено позовні вимоги/ = 1 343,45 грн.). На підставі викладеного вище та,

Outcome: partial