Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

15 січня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 18 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» (далі ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1180466 по продукту «NewShort», відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в розмірі 2900 гривень на строк 350 днів, зі сплатою процентів 2,2% в день кожні 25 днів. Право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу № 21062024 від 21 червня 2024 року перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Вказуючи, що в зв`язку з невиконанням відповідачкою належним чином умов кредитного договору у неї виникла заборгованість в загальному розмірі 14766,8 гривень, просив стягнути з відповідачки суму заборгованості та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, 29 січня 2026 року подав до суду заяву, в якій вказав, що не заперечує щодо заочного розгляду справи, просить позов задовольнити та розглядати справу без його участі (а. с. 52). Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи булла належним чином повідомлена, що підтверджується рекомендованим з повідомленням (а. с. 65), про причини неявки суд не повідомляла, відзив на позов не подавала. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 12 березня 2026 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Судом встановлено, що 18 грудня 2023 року відповідачка уклала із ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1180466 (далі договір), відповідно до умов якого отримала кредит на суму 2900 гривень на строк 350 днів зі сплатою процентів 2,2% в день, кожні 25 днів (а. с. 8 на звороті - 12). Відповідно до пункту 2.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Кредитний договір, підписаний відповідачкою електронним цифровим підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора М507, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, про що свідчить розділ 10 Договору (а. с. 11 на звороті, 13). Того ж дня сторони договору підписали графік платежів та паспорт споживчого кредиту (а. с. 7-8, 12). На виконання умов договору 18 грудня 2023 року відповідачці було надано кредитні кошти в розмірі 2900 гривень шляхом перерахунку на її банківський рахунок № [NUMBER] (а. с. 14). Отримання відповідачкою кредитних коштів підтверджується також листом АТ КБ «ПриватБанк» від 19 лютого 2026 року № 20.1.0.0.0/7-260212/71636-БТ та випискою з особового рахунку (а. с. 62, 63). ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» надавши відповідачці кредит, свої зобов`язання за договором виконало. Наведені обставини свідчать про те, що між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог статті 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. З наданого позивачем розрахунку видно, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 1180466 від 18 грудня 2023 року становить у загальному розмірі 14766,8 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту складає 2900 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитними коштами 11866,8 гривень (а. с. 14 на звороті - 18). Розрахунок проведений з дотриманням узгоджених сторонами вищевказаних істотних умов Договору. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У частині першій статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З матеріалів справи видно, що 21 червня 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір факторингу № 21062024 (а. с. 18 на звороті - 23). Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 вказаного договору ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуває права вимоги від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та сплачує ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим договором, а ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Внаслідок передачі права вимоги за цим договором ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заміняє ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» у кредитних договорах, що входять до Портфеля Заборгованості, та набуває прав грошових вимог ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Відповідачка [PERSON] є в Витязі з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 01022024 від 21 червня 2024 року і загальна сума її зобов`язань за кредитним договором № 1180466 від 18 грудня 2023 року становить 14766,8 гривень (а. с. 23 на звороті). Аналіз наведених норм матеріального права та обставин справи дає підстави для висновку, що позивач набув у встановленому законом порядку право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 1180466 від 18 грудня 2023 року, укладеним між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] . За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, та відповідно до зазначених норм матеріального права суд дійшов висновку про наявність у розглядуваному випадку передбачених законом підстав для задоволення позову та стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором, оскільки остання порушила його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов`язань, а саме в простроченні платежів згідно з умовами договору та неповерненні кредитних коштів. Щодо розподілу судових витрат у цій справі. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 гривень позивач надав договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, Акт № 1162 наданих послуг від 12 січня 2026 року, детальний опис наданих послуг до акту №1162 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року від 12 січня 2026 року, ордер на надання правової допомоги серії ВС №1381377 від 02 липня 2025 року (а. с. 27 на звороті - 29). Відповідачка відповідно до положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявляла, співмірності цих витрат наданим позивачу адвокатом послугам не спростовувала. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 гривень та судовий збір у розмірі 2662 гривні 40 копійок. На підставі викладеного, статей 512, 514, 526, 530, 549, 610, 612, 625, 629, 634, 1054, 1056-1 ЦК України та

Outcome: approved