Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без згоди батька, шляхом направлення 08.12.2025 позовної заяви поштою, яка надійшла до суду 11.12.2025. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.06.2015 між нею тавідповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Свірнівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис № 1. Рішенням Голованівського районного суду від 15.11.2017 у справі №386/932/17 шлюб між ними розірвано. [INFO] народилася [PERSON] , матір`ю якої є позивачка. Позивачка зазначає, що відповідно до частини 2 статті 122 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. В зв`язку із цим, батьком дитини зазначено відповідача. За фактом народження дитини Новоушицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області здійснено актовий запис №32. Позивачка вказує, що після розірвання шлюбу відповідач перестав проживати разом із ними. Весь цей час, і до сьогодні, діти проживають разом із нею. Внаслідок життєвих обставин, вона змінила своє місце проживання. Разом із своєю сім`єю проживає у [ADDRESS] . Вона зареєструвала своє місце проживання, проте зареєструвати місце проживання дочки [PERSON] не має можливості. 13.11.2025 вона звернулася до Центру надання адміністративних послуг Новоушицької селищної ради із заявою щодо реєстрації місця проживання малолітньої доньки [PERSON] , однак у реєстрації місця проживання дитини відмовлено по причині відсутності згоди батька на реєстрацію місця проживання дитини. Батько дитини, відповідач у справі, від надання згоди на реєстрацію місця проживання дочки [PERSON] відмовляється. 21.11.2025 на його адресу нею направлявся лист щодо надання згоди на реєстрацію місця проживання дитини, однак, дане прохання відповідач проігнорував, залишивши без відповіді. Невизначеність реєстрації місця проживання малолітньої дитини за місцем проживання зі своєю матір`ю суперечить її інтересам та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист. Виходячи з пріоритету інтересів дитини, їх найкращого забезпечення, відсутності згоди батька на реєстрацію місця проживання дитини разом з матір`ю, виникає необхідність звернутися до суду із відповідним позовом. На підставі викладеного, позивачка просить надати їй дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] та розділити судові витрати. Ухвалою суду від 19.12.2025 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання; за клопотанням позивачки залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачки - Новоушицьку селищну раду Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. 18.02.2026 проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України); 11.02.2026 від позивачки до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується відміткою від 03.03.2026 на конверті про невручення рекомендованого листа з причин "адресат відсутній", який направлявся з судовою повісткою-викликом за зареєстрованим місцем проживання відповідача; заяву про розгляд справи у його відсутність або відкладення розгляду справи чи відзив на позов не подав. Представник третьої особи Новоушицької селищної ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки-повідомлення в електронному вигляді від 19.02.2026; 06.03.2026 від представника третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що підтримує позовні вимоги. За відсутності заперечень позивачки про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подав до суду відзив на позов, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.. За нормами частин 1, 3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормами частин 1-3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до копії рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 15.11.2017 між сторонами було розірвано шлюб, який ними було зареєстровано 15.06.2015 у виконавчому комітеті Свірнівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області (а.с. 6-7). Відповідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21.03.2018 Новоушицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю [PERSON] (а.с. 8). Згідно копій довідок, виданих 04.12.2025 Новоушицькою селищною радою, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] ; разом з нею проживають діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9-10). Як вбачається з копії заяви про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини, позивачка 13.11.2025 зверталась до Новоушицької селищної ради для реєстрації місця проживання своєї доньки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в задоволення якої їй було відмовлено, оскільки відсутня згода батька дитини (а.с. 11). Позивачка 21.11.2025 рекомендованим листом надіслала лист відповідачу про надання згоди на реєстрацію місця проживання малолітньої доньки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , який відповідач отримав під підпис 04.12.2025 (а.с. 12-13). Відповідно до положень Конвенції про права дитини та Закону України «Про охорону дитинства» дитинство перебуває в Україні під особливою охороною. Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За приписами частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Статтею 242 ЦК України встановлено, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та/чи неповнолітніх дітей. Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Відповідно до пунктів 16, 17 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року №265 (далі - Порядок), місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку. У пункті 33 Порядку зазначено, що подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку. Подання заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини віком до 14 років або особи, визнаної судом обмежено дієздатною або недієздатною, здійснюється одним із батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (пункт 51 Порядку). Згідно положення п. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Про вирішенні спору в даній справі, суд враховує правовий висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладений в постанові від 20.10.2021 по справі №752/2951/20, в якій зазначено, що чинним законодавством передбачено право одного з батьків у разі відсутності згоди іншого вирішити це питання в судовому порядку. При вирішенні судом даного роду справ підлягає з`ясуванню питання, чи була вказана відмова одного з батьків безпідставною, або ж вона викликана певними обставинами. Враховуючи встановлені обставини, викладені в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні, враховуючи те, що відповідач не надає згоду на реєстрацію місця проживання своєї доньки [PERSON] , [INFO] за адресою місця проживання матері дитини, з якою проживає дитина та враховуючи відсутність спору про місце проживання дитини, а тому наявні підстави для задоволення позову. Встановивши наявність в діях відповідача бездіяльність щодо ненадання згоди на реєстрацію місця проживання дитини, суд приходить до висновку про необхідність захисту інтересів дитини. Мотиви для реєстрації місця проживання дитини є доречними і достатніми, саме рішення суду про надання матері дитини дозволу на реєстрацію місця проживання доньки без згоди батька дитини здатне забезпечити належний захист прав дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно частин 1, 2, 4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Як вбачається з наданої позивачкою квитанції №1.43281824.1 від 05.12.2025 (а.с. 3) та виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 21), остання за подання даного позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 1211,2 грн, виходячи з розміру, встановленого п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, що підлягає відшкодуванню відповідачем. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору судом не встановлено. Також на відповідача слід покласти понесені позивачкою витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, що підтверджується квитанцією №167 від 05.12.2025 про оплату гонорару та витрат за надання правничої допомоги адвокатом Соловей Олександром Васильовичем у розмірі 3000 грн (а.с. 15), актом приймання-передачі виконаної роботи від 05.12.2025 (а.с. 16), договором про надання правничої допомоги №167 від 05.12.2025, укладеного між позивачкою та адвокатом Соловей О.В. (а.с. 17), ордером на надання правничої допомоги від 05.12.2025 (а.с. 18). Отже, позивачкою надані належні докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн, які, у зв`язку з відсутністю клопотань про їх зменшення, слід стягнути в повному обсязі з відповідача. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved