Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП "Волиньвугілля" про стягнення заборгованої заробітної плати та середнього заробітку за час розрахунку при звільненні. Позовні вимоги обгрунтовує наступним. Він працював на ВП «Шахта «Бужанська» ДП "Волиньвугілля", 27 липня 2022 року був звільнений з роботи на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, з виплатою вихідної допомоги. Зазначає, що відповідачем були йому нарахована, однак не виплачена заробітна плата у сумі 104 998,35 грн. Оскільки ДП "Волиньвугілля" на момент звільнення не провело з ним повного розрахунку, тому сума середнього заробітку, який відповідач зобов`язаний сплатити на його користь за час затримки розрахунку при звільненні, з урахуванням ст.117 КЗпП України, складає 83 445,76 грн. Просить стягнути з відповідача в свою користь 104 998,35 грн заборгованої заробітної плати, 83 445,76 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27 липня 2022 року по 27 січня 2023 року включно, а також судові витрати по справі. Ухвалою від 19 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Ухвала вручена відповідачу 03.03.2026. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позовну заяву та будь-яких інших клопотань до суду не подав. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні фактичні обставини справи, зміст відповідних спірних правовідносин та застосовує до них такі норми права. Як встановлено судом, позивач перебував у трудових відносинах із ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» з 15 січня 2013 року, 27 липня 2022 року був звільнений з роботи на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, з виплатою вихідної допомоги, що підтверджується копією трудової книжки позивача серії [NUMBER] , витягом з наказу №109 від 27 липня 2022 року (а.с.7 на звороті-9, 10). Відповідно до довідки ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» №184/9.1/01-19 від 17 лютого 2026 року, середньоденна заробітна плата позивача становить 651,92 грн, заборгованість із виплат станом на 15.02.2026 складає 104 998,35 грн (а.с.9 на звороті). У відповідності до п. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно із статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені в день звільнення працівника. Таким чином, невиплачену [PERSON] заробітну платув сумі 104 998,35 грн слід стягнути з відповідача в користь позивача. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, суд виходить з такого. Відповідно до положень ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Суд погоджується з тим, що факт затримки розрахунку відповідача з позивачем при звільненні мав місце та вимоги позивача про стягнення середнього заробітку є обґрунтованими. Позивач просить стягнути середній заробіток за період з 27 липня 2022 року по 27 січня 2023 року, тобто за 128 робочих днів. Розмір середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку з дня його звільнення за період з 27 липня 2022 року по 27 січня 2023 року становить 83 445,76 грн, виходячи із розрахунку: 651,92 грн (середньоденна заробітна плата) x 128 (робочих днів затримки розрахунку) = 83 445,76 грн. Враховуючи наведені обставини, суд стягує з відповідача ДП «Волиньвугілля» в користь [PERSON] 104 998,35 грн заборгованої заробітної плати, 83 445,76 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27 липня 2022 року по 27 січня 2023 року включно. Згідно із ст.141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, а саме: 1 331,20 грн судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду (а.с.4), підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved