Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що 02.02.2022 між Товариства з обмеженою відповідальністю "Новий Колектор» та [PERSON] укладено договір №1040 9587. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 4000 грн., що підтверджується довідкою про перерахування коштів від 02.02.2022 року. Пунктом 1.2 Договору передбачено, що кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб. Згідно п.2.6 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно починаючи з першого дня видачі кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, в наступних розмірах: стандартна процентна ставка 3.00% за кожен день користування кредитом знижена процентна ставка 2.00%, пільгова процентна ставка 0,01%. Відповідно до п.2.8 Договору строк на який надається кредит - 300 календарних днів (до 29.11.2022) з моменту перерахування коштів. Кредитор виконав свої зобов`язання за Договором в повному обсязі. Проте, відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконав, що підтверджується розрахунком за договором № 1040-9587 від 02.02.2022р., у зв`язку з чим станом на 19.11.2025 утворилась заборгованість у розмірі 28 640грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 4 000грн., за відсотками 24 640грн. 26.12.2024року між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та ТОВ «Новий Колектор» уклали договір факторингу № УКФ-261224-2. На виконання умов зазначеного договору укладено реєстр №1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 1040 9587 від 02.02.2022 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється [PERSON] . Просить заявлені позовні вимоги задовольнити. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» (код за ЄДРПОУ: 431702980) заборгованість за Кредитним договором № 1040-9587 від 02.02.2022 року в розмірі 28 640 (двадцять всім тисяч шістсот сорок) грн., судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40коп. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 02.01.2026 у справі відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання. Представник позивача ТзОВ «Новий Колектор» в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду клопотання, в якому просить розглядати справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду. Відзив від відповідача, на адресу суду не надходив. Як вбачається, з позовної заяви, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , саме на ці адреси були скеровані виклики в судове засідання. Рекомендовані листи з повістками про виклик в судові засідання повернуті без вручення. Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом із повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Так як відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання за зареєстрованою адресою місця проживання не з`явився повторно в судове засідання без повідомлення причин, що в розумінні ч.3 ст.131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, крім того не подав відзиву, від нього не надходило на адресу суду жодних клопотань, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у відсутності відповідача, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи та згідно ч.6 ст.128, ст.280 ЦПК України, постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник. Згідно з ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Із змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 02.02.2022 між Товариства з обмеженою відповідальністю "Новий Колектор» та [PERSON] укладено договір №1040 9587. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 4000 грн., що підтверджується довідкою про перерахування коштів від 02.02.2022 року. Пунктом 1.2 Договору передбачено, що кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб. Згідно п.2.6 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно починаючи з першого дня видачі кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, в наступних розмірах: стандартна процентна ставка 3.00% за кожен день користування кредитом знижена процентна ставка 2.00%, пільгова процентна ставка 0,01%. Відповідно до п.2.8 Договору строк на який надається кредит - 300 календарних днів (до 29.11.2022) з моменту перерахування коштів. Кредитор виконав свої зобов`язання за Договором в повному обсязі. В подальшому, 26.12.2024року між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та ТОВ «Новий Колектор» уклали договір факторингу № УКФ-261224-2. На виконання умов зазначеного договору укладено реєстр №1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 1040 9587 від 02.02.2022 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється [PERSON] . Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором у нього утворилась заборгованість, яка станом на 19.11.2025 утворилась заборгованість у розмірі 28 640грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 4 000грн., за відсотками 24 640грн. На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Отже, зважаючи на наведене вище, суд вважає, що позов є законним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved