Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

У вересні 2025 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», де позивач просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №29.03.2023-100000317 від 29.03.2023 року у розмірі 19421,98 грн та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.03.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено Кредитний договір (оферти) №29.03.2023-100000317. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 9000 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 29.03.2023 року, строком на 70 днів. Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна у розмірі 1,5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім чергового періоду та періоду «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,2% за 1 день користування Кредитом, яка застосовується протягом першого чергового періоду та протягом періоду «Економ». Комісія, пов`язана з наданням Кредиту 15% від суми Кредиту та дорівнює 1350 грн. Згідно п.3.1. Договору за цим Договором Кредитор зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 19421,98 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 9000 грн, заборгованості по процентам у розмірі 9071,98 грн, комісії у розмірі 1350 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». У зв`язку з вищевикладеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №29.03.2023-100000317 від 29.03.2023 року у розмірі 19421,98 грн, а також судові витрати. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлений належним чином. В позовній заяві просив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі позивача та його представника. 20 жовтня 2025 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Тер-Товмасян Ю.Г. на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов відзив, в якому вона позовні вимоги визнала частково, а саме просила відмовити в задоволенні вимог в частині стягнення заборгованості за процентами в сумі 9071,98 грн, комісії в розмірі 1350 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. Представник відповідача у відзиві зазначає, що [PERSON] має статус військовослужбовця, який з 25.06.2021 року походить військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] [ADDRESS] Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України. Враховуючи, що відповідач є військовослужбовцем та проходить службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] [ADDRESS] Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України з 25.06.2021 року, що підтверджено даними військового квитка відповідача та довідкою військової частини за місцем несення служби, а також є військовослужбовцем під час дії особливого періоду, який брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, який перебував безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, то на нього розповсюджується дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яким передбачено не нарахування процентів за користування кредитом. Вказаний ТОВ Споживчий центр» у позовній заяві Кредитний договір №29.03.2023\-100000318 був укладений між позивачем та відповідачем 29.03.2023 року, тобто вже під час наявності у [PERSON] статусу військовослужбовця під час дії особливого періоду, а тому, на думку представника відповідача, проценти за користування грошовими коштами за цим договором не повинні нараховуватись в силу приписів ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», отже позовні вимоги в частині стягнення 9 071,98 грн процентів представник відповідача вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач також вважає неправомірними вимоги ТОВ «Споживчий центр» про стягнення з [PERSON] 1350,00 грн комісії за надання кредиту. Так, положенням п.10 Кредитного договору №29.03.2023-100000318 від 29.03.2023 року передбачена комісія, пов`язана з наданням кредиту, - 15% від суми Кредиту та така комісія дорівнює 1350,00 грн Однак, представник відповідача посилається на постанову від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21), де Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Відповідач також заперечує проти стягнення з нього на користь ТОВ «Споживчий центр» понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. Представник відповідача звертає увагу суду, що позовну заяву по справі №176/3592/25 підписано від імені ТОВ «Споживчий центр» представником Кузьменком М.В. Вказана особа є найманим працівником позивача (копія наказу про прийняття на роботу наявні в матеріалах справи) та діє на підставі довіреності №2705/25-08 від 27.05.2024 року. Документів, щодо наявності у вказаної особи статусу адвоката та надання ним послуг за договором про надання правничої допомоги, матеріали справи №176/3592/25 не містять. Таким чином, є представник відповідача вважає безпідставним стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» суми витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн., оскільки доказів понесення таких витрат матеріали справи не містять. 28 жовтня 2025 року від позивача ТОВ «Споживчий центр» на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просить позовні вимоги задовольнити. Представник позивача зазначає, що комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний Позичальником, з використанням стороннього сервісу - інтернет-еквайрингу. З огляду на те, що ТОВ «Споживчий центр» надає кошти у кредит без відкриття рахунків у власній установі, на відміну від банківського кредиту, то плата за надання кредиту, на картку, зазначену позичальником, є виправданим. Відповідач не був позбавлений права отримати кредит у відділенні ТОВ «Споживчий центр» (ТМ «ШвидкоГроші»), уникнувши додаткових витрат. Безоплатність надання цих послуг законодавством не встановлена. Договором застережено, що до складу даної комісії не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства. Своїм підписом на договорі відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати. Позивач вважає, що за відсутності доказів оскарження відповідачем умови договору щодо встановлення комісії, відсутні підстави для відмови у стягненні вказаного платежу з відповідача. 31 жовтня 2026 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Тер-Товмасян Ю.Г. на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких вона просить відмовити позивачу в частині стягнення заборгованості за процентами у розмірі 9071,98 грн, 1350 грн комісії за надання кредиту та 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу. В запереченнях представник відповідача звертає увагу суду, що у відповіді на відзив ТОВ «Споживчий центр» не наводить своїх заперечень стосовно наведених відповідачем у відзиві доводів щодо безпідставності вимог про стягнення 9071,98 грн процентів за користування грошовими коштами. Таким чином, на думку представника відповідача, ТОВ «Споживчий центр» фактично погоджується з вказаними доводами [PERSON] . Щодо позиції позивача про наявність підстав для стягнення з [PERSON] комісії у розмірі 1350,00 грн, представник відповідача зазначає наступне. У відповіді на відзив ТОВ «Споживчий центр» вказує, що надає кошти у кредит без відкриття рахунків у власній установі, на відміну від банківського кредиту, а тому, на думку позивача, надання кредиту на картку, зазначену постачальником, є виправданим. При цьому, в Заявці прямо вказано, що вона стосується електронного кредитного договору та зазначається електронний платіжний засіб для перерахування коштів позичальнику (номер карткового рахунку), а безпосередньо в Паспорті споживчого кредиту зазначено, що спосіб отримання кредиту - безготівковий, а п. 4.1. Кредитного договору (оферти) №29.03.2023-100000318 вказано, що кошти перераховуються на банківський рахунок споживача. Таким чином, сторони вказаного кредитного договору при його укладанні узгодили спосіб отримання [PERSON] кредитних коштів - шляхом їх перерахування на банківський рахунок відповідача, а тому твердження позивача, що «Відповідач не був позбавлений права отримати кредит у відділенні ТОВ «Споживчий центр» (ТМ «Швидко Гроші», уникнувши додаткових витрат» є необґрунтованими, оскільки в такому випадку йшла б мова про інший кредитний договір, оскільки умовами Кредитного договору (оферти) №29.03.2023-100000318 альтернативних способів отримання кредиту не передбачено. Представник позивача звертає увагу суду, що у позовній заяві ТОВ «Споживчий центр» вказує, що комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування Кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний Позичальником, з використанням стороннього сервісу - інтернет-еквайрингу. Отже, позивач залучив сторонній механізм для перерахування відповідачу кредитних коштів, маючи в наявності реквізити банківського інструменту [PERSON] , що свідчить про залучення до надання кредиту сторонніх осіб та надання послуг, за отриманням яких відповідач фактично не звертався, оскільки умова про послуги інтернет-еквайрингу в кредитному договорі відсутня. На думку представника відповідача, положення п.10 Кредитного договору №29.03.2023-100000318 від 29.03.2023 року про комісію в розмірі 1350,00 грн за користування кредитом, є нікчемним, а стягнення з відповідача 1350,00 грн комісії за надання кредиту є неправомірним. 01 грудня 2025 року від ТОВ «Споживчий центр» на адресу суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій представник позивача просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором №29.03.2023-100000318 від 29.03.2023 року у розмірі 10350 грн, що складається з тіла кредиту та комісії, а також просив стягнути судовий збір у розмірі 2422,4 грн. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 29.03.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір (оферти) №29.03.2023-100000318. [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 9000 грн, а отже акцептовано умови Договору (а.с.22 зворот - 28). Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 9000 грн, що підтверджується квитанцією Liqpay про видачу коштів від 29.03.2023 року (а.с.18), строком на 70 днів. Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна у розмірі 1,5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім першого чергового періоду та періоду «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,2% за 1 день користування Кредитом, яка застосовується протягом першого чергового періоду та протягом періоду «Економ». Комісія, пов`язана з наданням Кредиту: 1350 грн. Неустойка: 90 грн. Згідно п.3.1. Договору за цим Договором Кредитор зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію. Відповідно до п. 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Крім того, вищезазначені умови кредитування були доведені до відома відповідача перед укладенням договору, про що свідчить паспорт споживчого кредиту від 29.03.2023 року, який підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.19-20). ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі, що підтверджується квитанцією Liqpay про видачу коштів від 29.03.2023 року про успішне зарахування коштів у розмірі 9000 грн на платіжну картку [NUMBER] *03, призначення платежу: видача за договором кредиту №29.03.2023-100000318 (а.с.18). В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим у [PERSON] утворилась заборгованість (а.с.32 зворот) за Кредитним договором №29.03.2023-100000318 від 29.03.2023 року у розмірі 19421,98 грн, що складається з заборгованості за основним боргом у розмірі 9000 грн, заборгованості по процентам у розмірі 9071,98 грн, заборгованості за комісією за надання кредиту у розмірі 1350 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно із ст.638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 345/3085/19. Оскільки 01 грудня 2025 року від ТОВ «Споживчий центр» на адресу суду надійшла письмова заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій представник позивача просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором №29.03.2023-100000318 від 29.03.2023 року у розмірі 10350 грн, що складається з тіла кредиту та комісії, а також просив стягнути судовий збір у розмірі 2422,4 грн., то суд розглядає позовні вимоги в межах даної письмової заяви. Щодо доводів відповідача про неправомірне нарахування комісії суд зазначає наступне. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. За приписами ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. Судом встановлено факт отримання відповідачем кредитних коштів та невиконання належним чином зобов`язань по їх поверненню. Позивачем надано суду письмову форму укладеного між [PERSON] та ТОВ «Споживчий центр» Договору №29.03.2023-100000318 від 29.03.2023 року (а.с.22-28). У вищезазначеному договорі зазначено електронний підпис одноразовим ідентифікатором, а саме комбінація цифр і букв, згідно з положеннями ЗУ «Про електронну комерцію». Будь-яких доказів на спростування того, що договір був укладений в електронному вигляді, відповідачем не надано. Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «Споживчий центр» виконало свої обов`язки за Кредитним договором №29.03.2023-100000318 від 29.03.2023 року, в той час як відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та згідно матеріалів справи має заборгованість перед ТОВ «Споживчий центр». Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, про задоволення позову, а саме, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за Кредитним договором №29.03.2023-100000318 від 29.03.2023 року у розмірі 10350 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту 9000 грн та заборгованості по комісії в розмірі 1350 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2422,40 грн., які підтверджені квитанцією про сплату судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved