Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

ТОВ «ФК «Гелексі» звернулось з позовом до [PERSON] в якому вказало, що 25.01.2019 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір позики №51155 на підставі якого відповідачеві була видана позика в сумі 5000 гривень зі сплатою процентів за користування позикою в розмірі 0,01% в день від поточного залишку позики та сплатою комісії в розмірі 1,4% в день від початкового розміру позики зі строком повернення коштів 16.02.2019 року. Між позивачем та відповідачем укладались додаткові угоди щодо зміни строку повернення позики та сторони погодили остаточну дату повернення коштів 24.04.2019 року. Відповідач коштами скористалась, однак, зобов`язання з повернення суми позики та сплати відсотків і комісії не виконує, тому станом на 21.08.2019 року існує заборгованість в сумі 24611 гривень, які просять стягнути разом з судовим збором. Ухвалою суду від 27.11.2025 року відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників. Відповідач у наданий судом строк своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористалась, відзив на позов не подала, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. В ході розгляду справи сторонами інші заяви чи клопотання не подавались. При дослідженні матеріалів справи встановлено наступне. 25.01.2019 року між ТОВ «ФК «Гелексі» та [PERSON] укладено договір позики №51155 за умовами якого позикодавець надає позичальнику позику, а позичальник зобов`язується повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою у відповідності до умов договору, в національній грошовій одиниці України гривні в сумі та строк: сума позики складає 5000 гривень (п.п. 1.1.1.), плата за користування позикою у вигляді процентів складає 0,01% в день від поточного залишку позики; комісії складає 1,4% в день від початкового розміру позики відповідно до п.п. 1.1.1. (п.п. 1.1.2. договору). Нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою, нарахування комісії за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою (п.п. 1.1.3, 1.1.4. договору). Згідно з п.п. 1.1.5. договору, строк повернення позики (термін платежу): 16.02.2019 року. Позика надається в сумі, що зазначена в п.п. 1.1.1. договору в безготівковій формі (шляхом зарахування відповідної суми на банківський рахунок відповідача), відповідно до п. 1.2. договору. Згідно з п.п. 3.1.3., 3.1.4. договору, у разі порушення строку повернення позики, встановленого п.п. 1.1.5. Договору позивач має право нараховувати відповідачеві підвищену комісійну винагороду за користування позикою за кожен день прострочення зобов`язання відповідно до п.п. 5.3. Договору; у разі порушення строку повернення позики, встановленого п.п. 1.1.5. Договору позивач має право нараховувати відповідачеві неустойку у вигляді пені за кожен день прострочення зобов`язання відповідно до п.п. 5.4. Договору. Відповідач зобов`язалась не пізніше дати, вказаної в п.п. 1.1.5. Договору, повернути позику в повному обсязі, сплатити проценти та комісію за користування позикою в порядку, визначеному цим Договором та додатками до нього; при продовженні строку Договору сплатити проценти, комісійну винагороду та штрафи (в разі їх наявності) за користування позикою у день продовження строку Договору; у випадку прострочення сплати Заборгованості за цим Договором в повному обсязі або частково, сплатити нараховані проценти та підвищену комісію за користування позикою, виходячи з фактичного строку користування, включаючи день погашення, а також нараховану пеню. Відповідач зобов`язується повністю повернути позивачеві суму отриманої позики та виконати всі інші зобов`язання, встановлені договором, не пізніше 16 лютого 2019 року (п. 4.1.). Сторони домовилися, що повернення позики та сплата процентів і комісійна винагорода за користування позикою здійснюватиметься згідно Графіка розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору та розміщується в Особистому кабінеті (п. 4.2.). Згідно з п. 4.3. обчислення строку користування позикою та нарахування процентів та комісії за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. При цьому проценти та комісія за користування позикою нараховуються з дня надання позики відповідачу (перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача) до строку повернення позики, зазначеному в пп.1.1.5. Договору включно. У разі продовження строку договору відповідачем, нарахування процентів та комісійної винагороди за договором після продовження строку здійснюється за фактичну кількість календарних днів на яку продовжено строк договору (п. 4.4. договору). Сума позики, проценти за користування позикою, комісійна винагорода за користування позикою, пеня складають заборгованість за договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок позивача у строк, встановлений договором, відповідно до п. 4.5. договору. При надходженні до позивача коштів для виконання зобов`язань відповідача та/або у разі виникнення простроченої заборгованості, позивач направляє такі кошти на погашення заборгованості в наступній черговості: 4.6.1 у першу чергу сума прострочених платежів за позикою (проценти та комісійна винагорода нараховані, прострочена позика); 4.6.2 у другу чергу поточні платежі за позикою (проценти та комісійна винагорода нараховані, чергова частина позики к погашенню за Графіком); 4.6.3 у третю чергу пеня. Укладаючи договір, відповідач також підписала Графік платежів до договору позики та паспорт позики. 16.02.2019 року між ТОВ «ФК «Гелексі» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору позики, якою сторони погодили змінити строк повернення позики, узгодивши нову дату 10.03.2019 року. Також відповідач підписала оновлений графік платежів. 11.03.2019 року між ТОВ «ФК «Гелексі» та [PERSON] укладено додаткову угоду №2 до договору позики, якою сторони погодили змінити строк повернення позики, узгодивши нову дату 02.04.2019 року. Також відповідач підписала оновлений графік платежів. 02.04.2019 року між ТОВ «ФК «Гелексі» та [PERSON] укладено додаткову угоду №3 до договору позики, якою сторони погодили змінити строк повернення позики, узгодивши нову дату 24.04.2019 року. Також відповідач підписала оновлений графік платежів. Згідно з листом ТОВ «ФК «Елаєнс» від 01.09.2025 року, ТОВ «ФК «Елаєнс» на підставі договору №4/08-17 ПК про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку) від 04.08.2017 року надавало ТОВ «ФК «Гелексі» послуги з переказу грошових коштів фізичним особам без відкриття рахунку. В результаті платіжної операції, ініційованої ТОВ «ФК «Гелексі», на картковий рахунок отримувача було успішно перераховано грошові кошти. Деталі транзакції: Платник коштів ТОВ «ФК «Гелексі»; отримувач коштів [PERSON] , номер операції 127335890; дата проведення платежу 25.01.2019 року, сума платежу 5000 гривень; платіжний засіб (методо) картка; банк емітент платіжної картки First Ukrainian International Bank; номер банківської картки отримувача коштів [NUMBER] . За розрахунком ТОВ «ФК «Гелексі» за період з 25.01.2019 року по 01.08.2025 року, через неналежне виконання відповідачем зобов`язань з повернення суми позики інших платежів, утворилась заборгованість в сумі 26422,71 гривні, з яких 5000 гривень сума позики, 70 гривня сума прострочених відсотків за користування позикою, 19540 гривень сума прострочених комісій, 582,42 гривні сума пені за тілом позики, 4,74 гривні сума пені за процентами за користування позикою, 1224,55 гривні сума пені за комісіями. Як зазначено у розрахунку заборгованості, нарахування за позикою зупиняються на 121-й день прострочення у відповідності до вимог облікової політики ТОВ «ФК «Гелексі», останньою датою нарахування заборгованості вказане 21.08.2019 року. При вирішенні спору суд керується наступними нормами. Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Укладення кредитного договору в електронній формі (відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію»), є таким, що укладений у письмовому вигляді про що зазначено у постановах ВС від 07.10.2020 року №127/33824/19 та від 09.09.2020 року №732/670/19. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За ст. 1048 ч. 1 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як вказує ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов`язання неустойкою (штрафом, пенею). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вказує ст. 1084 ч. 1 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Вирішуючи спір в частині стягнення комісійної винагороди, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки, комісія за обслуговування кредитної заборгованості не є банківською послугою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність», за яку позикодавець може отримувати будь-яку плату чи винагороду, саме до такого висновку прийшла колегія суддів ВС у постанові від 31.01.2024 року в справі №450/126/20. В кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які надаються позивачу та за які встановлена комісія. Враховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору з відповідачем, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», тому вимоги в частині стягнення комісії задоволенню не підлягають, що узгоджується з постановою Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19. За умовами договору [PERSON] після спливу строку дії такого договору мала повернути суму позики у 5000 гривень та сплатити відсотки в сумі 44,50 гривень за фактичну кількість календарних днів користування позикою, згідно з п. 4.3. договору. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№ 202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Таким чином, на переконання суду строк дії договору, укладеного 25.01.2019 року, з урахуванням трьох додаткових угод та погодженням сторонами зміни строку повернення позики, закінчився 24.04.2019 року. Виходячи з умов кредитного договору, за період дії договору сума заборгованості відповідача за договором склала 5044,50 гривні, які і належить стягнути з відповідача. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Представником позивача в обґрунтування підстав для стягнення витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено копію договору про надання правничої допомоги від 09.07.2025 року, укладеного між адвокатом Рудзеєм Ю.В. та ТОВ «ФК «Гелексі», копію акту №51155 наданих послуг правничої допомоги від 01.09.2025 року, згідно з яким адвокатом Рудзеєм Ю.В. були надані послуги на загальну суму 5000 гривень, з яких 1000 гривень за правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів клієнта, 3000 гривень за складання позовної заяви про стягнення заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, 1000 гривень за формування додатків до позовної заяви (письмові докази), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Рудзеєм Ю.В., копію довіреності від 09.07.2025 року виданої ТОВ «ФК «Гелексі» на ім`я адвоката Рудзея Ю.В. Відповідно до ст. 137 ч. 1-6 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, адже такі послуги були надані. Враховуючи, що відповідачем не подавалось клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, тож суд вбачає підстави для стягнення суми витрат в розмірі 1050 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial