Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Попович Микола Михайлович, звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В обґрунтування заявлених вимог заявниця зазначала, що згідно з паспортом громадянина України, виданим Богородчанським РВ УМВС на підставі свідоцтва про народження, її прізвище, ім`я та по батькові зазначені як [PERSON] . Аналогічно її по батькові зазначено і в інших документах, зокрема у свідоцтві про народження сина [PERSON] , пенсійному посвідченні, а також у медичних книжках Солотвинської лікарні. Заявниця вказувала, що вона є особою з інвалідністю І групи з дитинства, інвалідність встановлена 04 березня 1994 року Івано-Франківською МСЕК. Однак у довідці МСЕК № 006885 серії 2-18 АД від 04 березня 1994 року її прізвище та ім`я зазначені правильно, а по батькові помилково вказано « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Заявниця зазначала, що її син [PERSON] звертався до [INFO] з метою отримання відстрочки від мобілізації у зв`язку із доглядом за матір`ю, однак йому було відмовлено через наявність розбіжностей у написанні по батькові матері в довідці МСЕК. У зв`язку із реорганізацією системи МСЕК та неможливістю в позасудовому порядку виправити зазначену помилку заявниця змушена звернутися до суду. Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду в порядку окремого провадження. Ухвалою суду від 28 жовтня 2025 року поновлено судовий розгляд справи для з`ясування додаткових обставин, зокрема щодо неможливості вирішення питання в позасудовому порядку та належного обґрунтування юридичного значення встановлення відповідного факту. Представник заявниці адвокат Попович М. М. у судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити. Пояснив, що заявниця є особою з інвалідністю І групи та отримує соціальну допомогу у Солотвинській селищній раді. Також зазначив, що ним були вжиті заходи для з`ясування місця знаходження та виправлення відповідних документів у позасудовому порядку. Зокрема, було скеровано запит до КНП «Центральна міська клінічна лікарня Івано-Франківської міської ради», і згідно з відповіддю медичного директора Ціхоня О. від 08 січня 2026 року, серед переданих та оцифрованих медико-експертних справ Івано-Франківської міськміжрайонної МСЕК справи [PERSON] немає, а перевірити наявність згаданої справи в неоцифрованих документах на даний час не має можливості. У зв`язку з цим представник заявниці вказував, що позасудовим порядком вирішити зазначене питання неможливо. Представник заінтересованої особи - Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області у судове засідання не з`явився, однак подав письмові пояснення, в яких просив розгляд справи проводити без його участі, зазначивши, що Солотвинська селищна рада не заперечує щодо задоволення заявлених вимог, спір про право відсутній. Відповідно до частини третьої статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за їх відсутності у разі неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Судом у якості свідка було допитано [PERSON] , який показав, що є старостою Бабченського старостинського округу Солотвинської селищної ради, добре знає заявницю особисто, оскільки вона проживає на території відповідного старостинського округу. Свідок пояснив, що розбіжності у довідці МСЕК були виявлені лише нещодавно, а виправити такі неточності у позасудовому порядку неможливо, оскільки МСЕК реформовано. Також свідок зазначив, що мав особисту розмову з медичним директором [PERSON] , який повідомив, що серед переданих та оцифрованих медико-експертних справ Івано-Франківської міськміжрайонної МСЕК справи [PERSON] немає, а для можливого віднайдення такої справи та усунення неточностей може знадобитися декілька років. Суд, вислухавши пояснення представника заявниці, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Із наданих суду копій документів вбачається, що у паспорті громадянина України, свідоцтві про народження сина, пенсійному посвідченні, а також у медичних документах заявниці її по батькові зазначено як [PERSON] . Разом з тим у довідці № 006885 серії 2-18 АД, виданій Івано-Франківською МСЕК 04 березня 1994 року, на ім`я [PERSON] , міститься розбіжність у написанні по батькові, що не відповідає анкетним даним заявниці, зазначеним у її особистих документах. Суд бере до уваги, що зміст заяви, надані документи, а також пояснення представника заявниці свідчать про те, що вказана довідка МСЕК фактично стосується саме заявниці, оскільки збігаються ім`я, час видачі документа, характер документа, обставини встановлення інвалідності, а розбіжності мають очевидно технічний характер та стосуються неправильного написання по батькові заявниці. З матеріалів справи вбачається, що заявниця є особою з інвалідністю І групи з дитинства, а довідка МСЕК використовується нею тривалий час для підтвердження відповідного статусу. До цього часу питання щодо розбіжностей у написанні її анкетних даних не виникало, що також узгоджується з тим, що пенсійні та інші соціальні виплати здійснювалися на підставі цієї довідки. Судом також встановлено, що заявницею та її представником вживалися заходи для вирішення питання у позасудовому порядку. Зокрема, згідно з відповіддю медичного директора КНП «Центральна міська клінічна лікарня Івано-Франківської міської ради» Ціхоня О. від 08 січня 2026 року, серед переданих та оцифрованих медико-експертних справ Івано-Франківської міськміжрайонної МСЕК справи [PERSON] немає, а перевірка неоцифрованих документів на даний час неможлива. Отже, можливість оперативного внесення виправлень або отримання підтверджуючих документів у позасудовому порядку відсутня. Крім того, суд враховує показання свідка [PERSON] , який підтвердив, що знає заявницю особисто, а також підтвердив обставини неможливості виправлення відповідної неточності у зв`язку з реформуванням МСЕК та фактичною відсутністю доступу до відповідної медико-експертної справи. Суд визнає показання свідка достовірними, оскільки вони є послідовними, логічними, узгоджуються між собою та з письмовими доказами, що містяться у матеріалах справи. Відповідно до пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. У даній справі заявницею надано належні та допустимі докази того, що спірна довідка МСЕК стосується саме її, а також доведено неможливість внесення відповідних виправлень у позасудовому порядку в розумний строк. Суд також враховує, що встановлення зазначеного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки пов`язане з реалізацією прав, що випливають із підтвердження її статусу особи з інвалідністю І групи, у тому числі для оформлення її сином відстрочки від мобілізації у зв`язку із доглядом за матір`ю, а також для усунення правової невизначеності щодо належності документа. За таких обставин, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» особи з інвалідністю I та II груп звільняються від сплати судового збору під час розгляду справ у всіх судових інстанціях. Оскільки заявниця є особою з інвалідністю І групи, вона підлягає звільненню від сплати судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved