Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

27.05.2025 до провадження Вінницького районного суду Вінницької області надійшла вищевказана позовна заява, яка позивачем умотивовано тим, що з відповідачем [PERSON] вона зареєструвала шлюб 23 червня 2020 року у Вінницькому міському відділі актів цивільно стану Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №787. Вказує, що від шлюбу вони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , яка на теперішній час проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні. Позивач зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося, причиною цього є його негативне ставлення до неї як до жінки, ігнорування її інтересів протягом останнього року їхнього подружнього життя. Також, у них різні погляди на проведення дозвілля та розподіл сімейного бюджету, тому протягом 6-ти місяців вони не проживають разом, не ведуть спільне господарство та єдиний бюджет. Зазначає, що примирення з відповідачем не можливе, оскільки їхня сім`я реально перестала існувати і вона не бажає продовження подружніх стосунків, та вважає за необхідне її з відповідачем шлюб розірвати. Окрім цього вказує, що відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання доньки та не бере участі у її вихованні, а угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Вважає, що оскільки відповідач офіційно працює водієм в ГУНП у Вінницькій області і має постійні доходи, то аліменти з нього можливо стягувати в розмірі 1/4 від усіх видів доходів на утримання їхньої неповнолітньої дитини, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму від віку дитини. Також вказує, що оскільки, вона перебуває в декреті по догляду за дитиною і не працює, то відповідно до ст.86 СК України з відповідача необхідно також стягнути аліменти в розмірі 1/6 частки від усіх видів доходів на утримання позивача до досягнення дитиною 3-х річного віку, при цьому інших стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться та інших осіб, які би перебували на його утриманні, не має. У зв`язку із чим позивач просить суд розірвати шлюб із відповідачем, залишивши після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] »; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі частки від усіх видів, доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, а також стягнути відповідача на її користь аліменти по догляду за донькою в розмір 1/6 частки від усіх видів доходів, до виповнення дитиною трьох річного віку та стягнути з відповідача на її користь усі судові витрати. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 25.06.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. 01.08.2025 представник відповідача адвокат Драчук Т.М. через канцелярію суду подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що даний цивільний позов відповідач визнає частково, а саме: не заперечує щодо розірвання шлюбу з [PERSON] та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на дитину [PERSON] , [INFO] , в іншій частині позов вважає безпідставним, необґрунтованим та просить суд відмовити в його задоволенні, виходячи з наступного. Вказує, що в обґрунтування вищевказаних позовних вимог позивач зазначає, що сімейне життя між сторонами не склалось, протягом 6-ти місяців вони не проживають разом, не ведуть спільне господарство та спільний бюджет. Відповідач офіційно працевлаштований, отримує дохід, а тому на переконання позивача має змогу утримувати і свою дитину , і дружину, яка потребує матеріальної допомоги, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Проте жодних доказів на підтвердження позовних вимог позивачем до позову не додано. Також зазначає, що відповідач [PERSON] має ряд захворювань пов`язаних із хребтом, що потребує дороговартісного та довготривалого лікування. В зв`язку з захворюванням відповідач періодично перебуває на стаціонарному лікуванні та змушений проходити обстеження, що підтверджується відповідними медичними документами. Окрім цього, рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 10.12.2018 із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх доходів щомісячно починаючи з 18.10.2018 і до досягнення сином повноліття. Постановою державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 05.02.2019 року відбувається виконання вищевказаного рішення. Отже з відповідача вже відбувається стягнення аліментів на сина від попереднього шлюбу у розмірі 1/4 частки всіх доходів щомісячно починаючи з 18.10.2018, а стягнення аліментів на доньку [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх доходів щомісячно з моменту звернення до суду з даним позовом і до досягнення дитиною повноліття, призведе до стягнення з відповідача 50 % від його заробітку. Представник відповідача вважає, що винесення рішення судом про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частки усіх доходів, ставить його у край скрутне становище, позбавляє коштів на існування взагалі та призведе лише до виникнення заборгованості зі сплати аліментів навіть на утримання дітей. Зазначає, що позовна заява жодним чином не обґрунтована та не підтверджується жодними доказами, які б свідчили про можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх доходів на утримання дружини. Все обґрунтування позовної заяви зводиться до припущень, які не підтверджені доказами. Що стосується витрат на правничу допомогу, яку позивач очікує понести в сумі 2000 грн., представник відповідача зазначає, що позивачем до позову не додано оригінал прибуткового касового ордеру встановленого зразка про сплату витрат на правничу допомогу в розмірі 2 000 гривень. Позовна заява підписана самою позивачкою, копії доказів що долучені до позову також засвідчені позивачкою, тому вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення витрат на правничу допомогу недоведеними. Тому просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх доходів щомісячно з моменту звернення до суду з даним позовом і до досягнення дитиною повноліття; під час винесення рішення суду про стягнення аліментів врахувати сплату аліментів на утримання доньки в розмірі 1500 гривень та дружини 1000 гривень відповідно до квитанцій від 29.07.2025, а в іншій частині позову - відмовити. 05.03.2026 в судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Деркач В.Г. не з`явилися, попередньо через канцелярію суду позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутності її представника; позов просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Драчук Т.М. в судове засідання також не з`явилися; при цьому представник за допомогою системи «Електронний суд» скерувала клопотання, в якому просила розгляд справи проводити у відсутності відповідача та його представника, відзив на позовну заяву підтримує у повному обсязі з підстав зазначених у ньому. З урахування зазначеного та наявності вищевказаних заяв, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез`явившихся осіб. Вивчивши позов, відзив на позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов частково обґрунтований та такий, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.06.2020 між сторонами зареєстрований шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 23.06.2020 Вінницьким міським відділом ДРАЦС ЦЗМУ МЮ (м. Хмельницький), актовий запис №787 (а.с.6). В період шлюбу в сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.12.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №3285, в якому батьком зазначений відповідач [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с.7). Також судом із долучених представником відповідача до відзиву документів, встановлено, що на підставі виконавчого листа №128/2823/18 виданого 15.01.2019 Вінницьким районним судом Вінницької області, з [PERSON] на користь [PERSON] відбувається стягнення аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх доходів щомісячно починаючи з 18.10.2018 і до досягнення сином повноліття, про що свідчить копія постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, степендію та інші доходи боржника від 05.02.2019 у виконавчому провадженні №58101540, а також копією довідки №156501-2025 виданої 31.07.2025 ГУНП у Вінницькій області. Окрім цього, з долучених до відзиву копій медичних документів, судом убачається, що [PERSON] має проблеми із здоров`ям, у зв`язку із чим періодично перебуває на стаціонарному лікуванні та змушений проходити відповідні обстеження, що вимагає додаткових фінансових витрат. Згідно копій квитанцій від 29.07.2025, відповідачем [PERSON] було перераховано на користь позивача [PERSON] грошові кошти на утримання матері до досягнення дитиною 3-х річного віку в сумі 1000 грн. та аліменти на утримання дитини в сумі 1500 грн., що в загальному розмірі складає 2500 грн. Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Отже, з`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені позивачем у позові, а саме те, що вона не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, а відповідач погоджується із позовними вимогами про розірвання шлюбу; їх взаємовідносини, фактичне припинення шлюбних відносин між сторонами, тому суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, оскільки спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватись прізвищем « [PERSON] », що відповідає вимогам закону. Крім цього, судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання малолітньої доньки та утримання дружини до досягнення дитиною 3-х річного віку. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов`язків утримувати доньку, судом не встановлено. Згідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч.ч.1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи: матеріальне становище дитини, яка проживає із позивачем та перебуває на її утриманні; позивача, яка є працездатного віку, а також матеріальне становище відповідача, зокрема те, що він є особою працездатного віку, працевлаштований, має на утриманні сина від попереднього шлюбу, визнав позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання доньки повністю, а тому суд вважає, що відповідач має змогу та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Тому, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення аліментів також підлягає задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої доньки у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття. Згідно ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Нормами ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання є незалежним від того, чи працює дружина, незалежним від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст. 80 СК України, зазначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Отже, враховуючи матеріальне становище дитини, яка проживає із позивачем та перебуває на її утриманні, позивача, яка на даний час не працює, фізично здорова; також суд враховує матеріальне становище відповідача, зокрема те, що він є особою працездатного віку, працевлаштований, має на утриманні сина від попереднього шлюбу, тому суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачу в розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу). І саме такий розмір аліментів суд вважає буде справедливим та достатніми для матеріального забезпечення позивача до досягнення дитиною 3-х річного віку, а також такий розмір аліментів на утримання дружини, буде дозволяти відповідачу матеріально утримувати спільну доньку сторін у справі та сина від попереднього шлюбу. У зв`язку з чим позов в даній частині підлягає до часткового задоволення. В решті позовних вимог позивача слід відмовити у задоволені за необґрунтованістю, оскільки позивачем не доведено перед судом жодним належним та допустимим доказом заявлений бажаний розмір аліментів. Крім того, суд звертає увагу сторін у справі, що відповідно до положень ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому, аліменти на малолітню дитину необхідно стягувати починаючи з дня пред`явлення позову, тобто 27.05.2025 і до досягнення дитиною повноліття або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін, а на утримання дружини, до досягнення дитиною трирічного віку, необхідно стягувати починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 27.05.2025 та до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , 3-х річного віку, тобто до [INFO] . У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім цього, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу, розмір оплати який підтверджений позивачем належним письмовим доказом. Позивач [PERSON] у своїй позовній заяві просить суд стягнути з [PERSON] на її користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 гривень, в обґрунтування заявленої суми на надання правової допомоги у вищевказаному розмірі позивачем надано: ордер на надання правничої допомоги серії АВ №1204898 від 25.05.2025 (а.с.10), угоду №29 від 19.05.2025 укладену між позивачем [PERSON] та адвокатом Деркачем В.Г., предметом якої є складання позовної заяви про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, вартість послуги складає 2000 грн. (а.с.11) та квитанцію від 19.05.2025, згідно якої позивачем було сплачено на користь адвоката 2000 грн. (а.с.12). Відповідно до ч.1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч.1,2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вивчивши матеріали справи в цій частині, суд вважає, що заявлена сума судових витрат на професійну правничу допомогу є такою, що пов`язана з розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, тому витрати на професійну правничу допомогу підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача в сумі 1783,32 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати у рахунок повернення понесених судових витрат по справі - судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 1211,20 гривень. Також, згідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, тому він підлягає до стягнення в дохід держави з відповідача у загальному розмірі 2119,60 грн. ( 1211,20 грн. х 1/8 :1/6 = 908,40 грн. (позовна вимога про стягнення аліментів на дружину) + 1211,20 грн. позовна вимога про стягнення аліментів на дитину) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а решту судового збору необхідно компенсувати за рахунок держави. Суд вважає за необхідне також роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial