Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Позивач АТ «Криворізька теплоцентраль» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість по оплаті за послугу з постачання теплової енергії, що виникала за адресою надання послуг: [ADDRESS] у розмірі основного боргу 36 369,22 грн. за період з 01.04.2016 по 31.03.2025, інфляційні витрати у сумі 11 664,49 грн. та 3% річних у сумі 3173,18 грн., пеню у сумі 681,28 грн., плата за абонентське обслуговування у сумі 330,66 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою суду від 06 серпня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за позовом АТ «Криворізька теплоцентраль», розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 30.10.2025 року від представник відповідача адвоката Ратушна О. В. надійшов відзив на позовну заяву, зазначає, що позивач копію позовної заяви та додатки до неї не отримував. Як вбачається з тексту позовної заяви, АТ «Криворізька теплоцентраль» (Позивач) просить Суд стягнути зі [PERSON] на користь Позивача суму заборгованості за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.04.2016 р. по 31.03.2025 р. за спожиту послугу з постачання теплової енергії у розмірі 36 369,22 грн., плата за абонентське обслуговування у розмірі 330,66 грн., інфляційні втрати у сумі 11 664,49 грн., 3% річних у сумі 3173,18 грн., пеню у розмірі 681,28 грн., а всього 52 218,83 грн.; стягнути з Відповідача на користь Позивача судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Ми, Відповідач та я, як представник Відповідача, вважаємо позовну заяву Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» безпідставною та необґрунтованою, у зв`язку з чим подаємо до суду цей відзив на позовну заяву, який обґрунтовуємо наступним чином. Вважає позовну заяву Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» безпідставною та необґрунтованою, у зв`язку з чим подаємо до суду цей відзив на позовну заяву, який обґрунтовуємо наступним чином. Відповідач заперечує проти нарахованих Позивачем за вказаний період плати за послугу з постачання теплової енергії, інфляційних витрат та 3% річних. Одна з підстав заперечення - це пропуск Позивачем строків загальної та спеціальної позовної давності. 04.11.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово комунальних послуг. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] , значиться таким, що зареєстрований [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 16.01.2020. У відповідності з наведеними вище нормами Закону, Відповідач повинен оплачувати надані позивачем житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії та нести відповідальність за зобов`язаннями з їх оплати. Отже, з огляду на викладене, [PERSON] є споживачем послуги з постачання теплової енергії з моменту його реєстрації за адресою: [ADDRESS] , тобто з 16.01.2020 а не з моменту набуття права власності на дане житлове приміщення. Щодо правомірності нарахування 3% річних ,інфляційних втрат та пені. Позивач заявив вимогу про стягнення 3 % річних та втрат від інфляції. Як свідчать розрахунки втрати від інфляції нараховані за період з 01.06.2016 до січня 2022 року, потім з січня 2024 року до червня 2025 року; 3% річних - з 01.06.2016 до 23.02.2022, а потім з 30.12.2023 до 15.06.2025. Отже, вимоги про стягнення 3% річних та втрат від інфляції за вказані періоди є обґрунтованими та мають бути задоволені. Позивач заявив вимогу про стягнення пені за прострочення сплати заборгованості за період з 30.12.2023 до 15.06.2025 року в розмірі 681,28 грн. Відповідно до ухвали суду від 10.11.2025 про витребування доказів, від ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ САКСАГАНСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ витребувано інформацію з ряду питань щодо наймачів, власників квартири. На виконання вимог вказаної вище ухвали 18.12.2025 від ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ САКСАГАНСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ надійшла відповідь за вих. №10/02.2.01-18-6027 від 08.12.2025. З отриманої відповіді ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ САКСАГАНСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ вбачається, що згідно з рішенням виконкому Саксаганської районної у місті ради від 18 грудня 2019 №488 «Про розподіл та надання житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] » гр. [PERSON] видано ордер на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вищевказаного рішення з гр. [PERSON] укладено договір найму житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] 16.01.2026 року від представника позивача, надійшла заява про зміну предмету позову, оскільки [PERSON] будучи наймачем квартири з 18 грудня 2019, а з 17 грудня 2020 власником житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] є споживачем послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії, а тому зобов`язаний нести відповідальність по оплаті наданих АТ «КТЦ» послуг з 18.12.2019. Просить стягнути з [PERSON] , на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» заборгованість по оплаті за надану послугу з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] за період з 18.12.2019 по 31.03.2025 у розмірі основного боргу 23 046,10 грн., інфляційні втрати 4311,03 грн., 3% річних 1072,30 грн., пеня 681,28 грн., плата за абонентське обслуговування 330,66 грн., а всього 29 441,37 грн. В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала суду клопотання про розгляд справи без її участі на вимогах наполягає. Представник відповідача не з`явилася, подала суду клопотання про розгляд справи без її участі та відповідача вимоги підтримали. Суд, з`ясувавши позиції сторін щодо спірних правовідносин, повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Як встановлено судом, відповідачу [PERSON] відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на праві приватної власності, за адресою [ADDRESS] . Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1643668 від 06.08.2025 р. [PERSON] має зареєстроване місце проживання за вказаною адресою з 16.01.2020 (а. с. 12). Квартира за вказаною адресою обслуговується Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль», відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Обов`язок власників утримувати своє майно закріплений в ст. 322 ЦК України, яка визначає, що «власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.» Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст.67, 68, 162 Житлового Кодексу України зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Відповідно до приписів Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ України № 630 від 21.07.2005 року - між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по центральному опаленню. Відповідно до ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать, в тому числі, послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»(в редакції з 1 травня 2019 року) індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. За ч. 2ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»(в редакції 2004 року) учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року). Відповідно до ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до п.п.18, 20 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630, відповідач зобов`язаний оплачувати послуги не пізніше 20 числа кожного місяця. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідачів оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Згідно з пунктом 45 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженого постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830, зі змінами, у разі несвоєчасного здійснення платежів, споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач -споживач не здійснив оплату за послуги з постачання теплової енергії, надані позивачем, за період з за період з 18.12.2019 по 31.03.2025, тому суд приходить до висновку, що право позивача порушено та підлягає захисту. Так, згідно з наданим до суду розрахунком, зміненого предмету спору сума боргу по оплаті за постачання теплової енергії до квартири [ADDRESS] за період з 18.12.2019 по 31.03.2025 становить 23 046,10 грн., плата за абонентське обслуговування складає 330,66 грн. Власного розрахунку відповідачем не надано, як і доказів сплати заборгованості. Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України). За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Правовідносини, які склалися між сторонами щодо надання та отримання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Беручи до уваги зазначене, правовідносини і зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанови Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11, від 20 червня 2012 р. у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13; постанова Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі № 369/88/17, провадження № 61-4924св18). Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини другої статті 625 ЦК України. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з наданим до суду розрахунком, сума боргу за інфляційними витратами становить 4311,03 грн, 3% річних 1072,30, грн. пеня 681,28 грн. Оскільки відповідач не оспорив зміну предмету позову заявлені проти нього позовні вимоги, є споживачем послуги з постачання теплової енергії , не здійснював оплату за отриману теплову енергію, у зв`язку із чим виникла заборгованість, тому суд вважає, що зазначена сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Крім того, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума понесених ним судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved