Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

30.12.2025 до Холодногірського районного суду м.Харкова звернувся представник позивача [PERSON] - адвокат Задерей О.В. з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій він просить суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 09.10.2015 Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №923. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2025 справа надійшла в провадження судді Петрової Н.М. Ухвалою суду від 05.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.13). Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Задерей О.В. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник - адвокат надав заяву про підтримання позовних вимог, просив проводити розгляд справи за відсутності позивача та представника (а.с.33). Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, відповідно до вимог п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, в порушення ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, своїм правом на подання відзиву не скористався. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно зі статтею 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 18.03.2026 ухвалою суду постановлено про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. 09 жовтня 2015 року у Комінтернівському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 923, між позивачем, [PERSON] , та відповідачем, [PERSON] було укладено шлюб (Свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] )(а.с.20). Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». [INFO] у позивача та відповідача народилась донька - [PERSON] , яка є малолітньою (а.с.8). Представник позивача зазначає, що позивач та відповідач проживають окремо та фактично припинили сімейні відносини. Спроби налагодити сімейні відносини успіху не мали. Причиною розпаду сім`ї є втрата почуттів кохання одне до одного, різність характерів та поглядів на сімейне життя, майбутнє, сімейні цінності, безпеку членів сім`ї, у зв`язку із чим у сім`ї перед фактичним припиненням сімейних відносин постійно виникали суперечки, що владнати не вдавалося, та які призводили лише до конфліктів та непорозумінь. Шлюб на даний час став лише формальним, оскільки особисті відносини між ними уже тривалий час мають негативний характер. Продовжувати такі шлюбні відносини позивач не бажає та вважає, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу. Спроби примирення між позивачем та відповідачем в минулому не принесли жодних результатів, тому, це лише погіршить стан відносин між ними та продовжить їх перебіг у часі. Спір про місце проживання доньки на даний час відсутній. Спір про розподіл майна на даний час також відсутній,тому вважає, що необхідно розірвати шлюб Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки. Зазначене конституційне положення знайшло свій подальший розвиток у Сімейному кодексі України, відповідно до ст. 21 якого, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Вжите в цій правовій нормі слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ст.53 СК України). Відповідно до ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.110 СК України кожен із подружжя має право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, тобто припинення шлюбних правовідносин. При цьому подальше збереження шлюбу в будь-якому випадку можливе лише на паритетних засадах - на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Судом встановлено, що відносини між подружжям фактично вже вичерпані, відновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, категорично заперечують проти подальшого збереження сім`ї . За таких обставин позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. У відповідності до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Згідно з ч.8 ст.294 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації, що розривається. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, позивач змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », тому суд приходить до висновку, що вона має право після розірвання шлюбу й надалі іменуватися цим прізвищем. На підставі викладеного і

Outcome: approved