Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

28 жовтня 2025 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Пилипчук А.С. звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2025 року постановлено передати дану справу за підсудністю на розгляд до Луцького міськрайонного суду Волинської області. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № 27.12.2024-100000221від 27.12.2024 року відповідач отримав кредит у розмірі 10 000 гривень строком на 140 днів. Згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та кредит не повернув, а тому виникла заборгованість в розмірі 19 190,80 гривень, що складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 6394,75 гривень, заборгованості по процентам в сумі 7 250,04 гривень, комісії, пов`язаної із наданням кредиту 746,01 грн. та неустойки в сумі 4 800 гривень. На підставі вищевикладеного, просить стягнути з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 19 190,80 гривень та сплачений судовий збір. Ухвалою суду від 14 січня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Представник позивача ТзОВ «Споживчий центр» у судове засідання не з`явився, попередньо заявив про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом надіслання судової повістки на поштову адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, що відповідає п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України. Адресоване відповідачу поштове відправлення повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній». Враховуючи, що судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про відкриття провадження у цій справі, а також, беручи до уваги строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення у цій справі. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Суд установив, що 27.12.2024 року між кредитором ТзОВ «Споживчий цент» та позичальником [PERSON] укладено кредитний договір № 27.12.2024-100000221від 27.12.2024 року. За цим договором кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Сума кредиту 10 000 гривень. Строк, на який надається кредит 140 днів з дати надання. Дата повернення (виплати) кредиту - 15.05.2025. Процентна ставка "Стандарт" фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку,на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 15% від суми кредиту та дорівнює 1 500 грн. 00 коп. Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості, заборгованість за кредитним договором № 27.12.2024-100000221від 27.12.2024 року становить19 190,80 гривень, що складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 6394,75 гривень, заборгованості по процентам в сумі 7 250,04 гривень, комісії, пов`язаної із наданням кредиту 746,01 грн. та неустойки в сумі 4 800 гривень. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Позивачем доведено укладання між ТзОВ "Споживчий центр" та відповідачем [PERSON] кредитного договору № 27.12.2024-100000221від 27.12.2024 року, а тому суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 27.12.2024-100000221від 27.12.2024 року в розмірі 14 390,80 гривень, що складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 6394,75 гривень, заборгованості по процентам в сумі 7 250,04 гривень, комісії, пов`язаної із наданням кредиту 746,01 грн. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за неустойкою в сумі 4 800 грн відповідно до розрахунку заборгованості, суд дійшов до висновку про таке. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Умовами кредитного договору встановлено, що неустойка у розмірі 100,00 грн нараховується за кожен день невиконання чи неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобов`язання. Позивачем нараховано неустойку у розмірі 4 800,00 грн, що суперечить наведеним положенням пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] неустойки в розмірі 4 800,00 грн є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні з позовом до суду позивачем сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. У зв`язку з висновком суду про часткове задоволення позову на суму 14 390,80 гривень (74,99 %), на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути (2 422,40 х (14 390,80 грн./ 19 190,80 грн.) = 1 816,51 гривень судового збору.

Outcome: partial