Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ») через підсистему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 250070116 від 24.11.2020 у розмірі 21884,19 грн, 2422,4 грн судового збору та 7 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позовні вимоги ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» обґрунтовані тим, що 24.11.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та [PERSON] уклали кредитний договір договором № 250070116 (далі договір № 250070116, кредитний договір) у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора MNV7V39B, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачеві грошові кошти у сумі 7750,00 грн на банківську картку № [NUMBER] . 28.11.2018 було укладено договір факторингу № 28/1118-01, до якого укладеного ряд додаткових угод про продовження його строку дії, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (ТОВ «Таліон Плюс») права вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах. 29.03.2021 ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» підписали реєстр права вимоги № 127 відповідно до якого до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги за договором № 250070116. 05.08.2020 було укладено договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс», відповідно до реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс» (ТОВ «Онлайн Фінанс») права вимоги за договором № 250070116. 04.06.2025 було укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, за умовами якого ТОВ «Онлайн Фінанс» відступило на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» права вимоги за договором № 250070116. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 250070116. Відповідач умови договору не виконує та сума боргу складає 21884,19 грн, з яких: 7748,16 грн заборгованість за основною сумою та 14136,03 грн - заборгованість за відсотками. Вказану суму боргу позивач просить стягнути із відповідача. Відзив на позовну заяву не надходив. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 10.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача у позовній заяві просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, надав згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді. Відповідач про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, за адресою зареєстрованого місця проживання, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Суд, відповідно до статті 280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1ст. 244 ЦПК України суд призначив проголошення рішення 0 15-20 год. 13.03.2026. Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження Судом встановлено, що 24.11.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали договір № 250070116, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 7750,00 грн, (далі Договір) строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,59 % річних за період строку визначеного в п.1.2 договору (30 днів). Договір підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором MNV7V39B (а.с. 37-39). Графік розрахунків, обумовлений сторонами на момент укладення договору, відображений у додатку №1 до договору № 250070116 від 24.11.2020, дата видачі кредиту 24.11.2020, сума кредиту 7750,00 грн, проценти 3696, 90 грн, дата повернення 24.12.2020, до сплати кредиту 11445,90 грн. Графік підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором MNV7V39B (а.с. 40). 25.12.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали додаткову угоду до договору № 250070116, за умовами якої строк кредитного договору продовжено на 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом за дисконтною процентною ставкою 1, 59 відсотків в день (а.с. 41). 23.01.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали додаткову угоду до договору № 250070116, за умовами якої строк кредитного договору продовжено на 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом за дисконтною процентною ставкою 1,28 відсотків в день (а.с. 42). З довідки щодо дій позичальника в інформаційно- телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що, відповідач [PERSON] ідентифікований як позичальник за укладеним договором, оскільки акцептував підписавши 24.11.2020 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора направленого на номер телефону відповідний договір (№ 250070116) (а.с. 45). На виконання кредитного договору № 250070116 від 24.12.2020 на банківську картку № [NUMBER] 24.12.2020 відповідачу були перераховані грошові кошти у сумі 7750,00 грн, що доводиться платіжним дорученням e644d6b8-85e6-4e43-a6a2-d9248344efab від 24.11.2020, довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та повідомленням від 10.10.2025 АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 70, 73, 150). 28.11.2018 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату належні йому права вимоги, в тому числі і права вимоги, які виникнуть в майбутньому (а.с. 86-89). 28.11.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 19 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2019, відповідно до якої строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено до 31.12.2020 (а.с. 61). 31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено до 31.12.2021 (а.с. 62-65). 29.03.2021 ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» підписали реєстр права вимоги № 127, відповідно до якого до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором № 250070116 від 24.11.2020, сума боргу 7748,16 грн, проценти 8340,35 грн, загальна сума боргу 16088,51 грн (а.с. 66-68). 05.08.2020 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах, а ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників (а.с. 71-76). 03.08.2021 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду № 2 до Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до якого строк дії договору продовжено до 31.12.2022 (а.с. 80). 30.12.2022 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду № 3 до Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до якого строк дії договору продовжено до 30.12.2024 (а.с. 81). З реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 вбачається, що [PERSON] вказана у списку боржників за кредитним договором № 250070116 від 24.11.2020, сума боргу - 7748,16 грн, проценти 14136,03 грн, загальна сума боргу 21884,19 грн (а.с. 82-84). 04.06.2025 між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю, за умовами якого, ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» передає ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» за плату належні йому права вимоги до боржників (а.с. 86-92). З витягу з реєстру боржників від 04.06.2025 до договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 вбачається, що [PERSON] вказаний у списку боржників за кредитним договором № 250070116 від 24.11.2020, сума боргу за тілом кредиту - 7748,16 грн, прострочені проценти 14136,03 грн, загальна сума боргу 21884,19 грн (а.с. 97-99). Відповідно до розрахунку боргу за договором № 250070116 від 24.11.2020, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заборгованість [PERSON] становить 24216, 51 грн, з яких: 7750,00 грн заборгованість за основною сумою та 16466,51 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими за період із 24.11.2020 до 29.03.2021 (а.с. 129-131). Відповідно до розрахунку боргу за договором № 250070116 від 24.11.2020 складеного ТОВ «Таліон Плюс» заборгованість [PERSON] становить 21884,19 грн, з яких: 7748,16 грн грн заборгованість за основною сумою та 14136,03 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими за період із 29.03.2021 до 30.05.2023 (а.с. 110-111). Згідно із випискою з особового рахунку за кредитним договором № 250070116 від 24.11.2020, складеного ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», заборгованість [PERSON] становить 21884,19 грн, з яких: 7748,16 грн заборгованість за основною сумою та 14136,03 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 109). Застосовані норми права, позиція суду Дослідивши докази, з`ясувавши обставини справи, суд доходить про часткове задоволення позову, з таких підстав. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ст. 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (статті 77 - 80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом (частини 5, 7 статті 81 ЦПК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19 (провадження № 61-8593св21), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2025 року в справі № 183/4256/21 (провадження № 61-15813сво23)). Позивач довів, що було укладено договір № 250070116 від 24.11.2020, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачці грошові кошти в розмірі 7750,00 грн строком на 30 днів. Згідно з наданими розрахунками боргу, відповідач допустив невиконання умов договору, оскільки сплатила лише 1,84 грн боргу за тілом кредиту та 8126,16 грн за відсотками. Відповідач не спростував цього факту. Статтею 512 ЦК України передбачено можливість зміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ст. 1078). Суд встановив, що внаслідок послідовного укладення договорів факторингу права вимоги за договором, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] № 250070116 від 24.11.2020 перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» на підтвердження розміру невиконаного відповідним зобов`язання за договором кредиту № 250070116 від 24.11.2020, надано розрахунок заборгованості та виписку по рахунку, за якими невиконане зобов`язання з повернення становить грн, з яких: 21884,19 грн заборгованість за основною сумою та 7748,16 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими за період із 24.11.2020 до 31.07.2023. Як встановив суд, на підставі пункту 1.2 договору, кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, тобто до 24.12.2020. Сторони погодили, що позичальник зобов`язаний повернути кредит, нараховані проценти згідно п. 1.3. цього договору не пізніше строку вказаного в п. 1.2. цього договору (п. 1.6 договору). Крім того, додатковими угодами укладеними між первісним кредитором та відповідачем до договору № 250070116 від 24.11.2020 строк кредитного договору продовжувався двічі, а саме: за додатковою угодою від 25.12.2020 дисконтний період продовжений на 30 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1, 59 % в день, за додатковою угодою від 23.01.2021 дисконтний період продовжений на 30 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1, 28 % в день. Доказів того, що відповідач у подальшому звертався до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з тим, щоб ініціювати продовження строку кредитного договору, через неможливість виконання ним умов договору № 250070116 від 24.11.2020, зокрема шляхом укладення додаткових угод матеріали справи не містять. Також матеріали справи не місять даних, що особистому кабінеті позичальнику кредитодавцем відображено новий графік боргу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц викладено правовий висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) в п. 95-108, щодо нарахування процентів на підставі статті 625 ЦК України, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні. Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)). З розрахунку заборгованості сформованого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що відповідач сплатив відсотки за користування кредитом та укладеними до нього додатковими угодами у межах строку кредитування на загальну суму 8126,16 грн. При цьому матеріали справи не містять доказів продовження строку договору, зокрема доказів того, що відповідач своїми діям ініціював продовження строку кредитування. Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТ КАПІТАЛ», звертаючись до суду з позовом, не посилалося на нарахування процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України. З огляду на наведене, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТ КАПІТАЛ» процентів за користування кредитом після 23.02.2021, тобто поза межами строку кредитування. Відповідно до умов договору № 250070116 від 24.11.2020 до сплати за кредитним договором та укладеними до нього додатковими угодами до сплати підлягає заборгованість за відсотками у розмірі 10 368,60 грн (7750х1,59%х30; 7749,13х1,59х30; 7748,16х1,28х30). Таким чином, вказаний у позові розмір процентів 14136,03 грн не узгоджується із погодженими сторонами у договорі та додатковими угодами до нього розміром процентів, що за увесь період кредитування дорівнював 10368,60 грн. Тому, виходячи з умов договору № 250070116 від 24.11.2020, з відповідача підлягають стягненню проценти, у межах строку кредитування, з урахуванням сплаченої ним суми процентів у розмірі 2242,44 грн (10368,60- 8126,16). У стягненні процентів в розмірі 11893,59 грн суд відмовляє. Отже, доведеним є зобов`язання відповідача з повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТ КАПІТАЛ» кредиту за договором № 250070116 від 24.11.2020 в сумі 7748,16 грн борг за кредитом та 2242,44 грн за процентами. Тому, суд стягує з відповідача борг в розмірі 9990,60 грн. Розподіл судових витрат За змістом ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позову, із відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 1105,88 грн (2422, 40 Х 9990,6: 21884,19). Вирішуючи питання про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн, суд виходить із наступного. За змістом п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу. За правилами ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Крім того, відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial