Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

26.06.2025 до Київського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до [PERSON] , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи», про стягнення неправомірно отриманої пенсії, в якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача неправомірно отриману пенсію за період з 08.05.2023 по 28.02.2025 в розмірі 327710,78 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримував пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 на підставі заяви від 29.05.2023 за № 3025, доданих документів та виписки з акта огляду міжрайонної Слобідської медико-соціальної експертної комісії від 08.05.2023 до довідки серії 12 ААВ № 699509. Відповідно до п. 1 ч. ч. 1, 5 ст. 49 Закону № 1058 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості. У разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та здійснюється виплата пенсії, розмір та підстави для виплати пенсії у такому разі переглядаються відповідно до цього Закону без врахування таких даних. 06.02.2025 від КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» до ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області надійшла довідка № 69 від 26.12.2024 в якому повідомлено, що розширеною експертною комісією закладу № 2 від 26.12.2024 була проведена медико-соціальна експертиза щодо дослідження обґрунтованості та законності встановлення інвалідності Слобідською медико-соціальною експертною комісією та скасовано інвалідність [PERSON] з 08.05.2023. Враховуючи викладене право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058 у [PERSON] відсутнє. Таким чином по пенсійній справі [PERSON] за період з 08.05.2023 по 28.08.2025 виникла сума переплати у розмірі 327710,78 грн. Відповідна сума є надміру сплаченою та підлягає обов`язковому поверненню на рахунок Пенсійного фонду України пенсіонером добровільно або стягненню в судовому порядку. 11.02.2025 листом № 2000-0307-8/22957 [PERSON] було повідомлено про виникнення надміру виплаченої суми пенсії та необхідність повернення коштів на розрахунковий рахунок Пенсійного фонду України. На момент звернення до суду кошти на рахунок ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області не надходили. З урахуванням наведеного відповідачу пенсія виплачена не внаслідок рахункової помилки з боку позивача, а внаслідок порушення відповідачем вимог, передбачених п. 1 п.п. 1, 5 ст. 49 Закону України № 1058-ІV. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2025 року позовну заяву розподілено та передано на розгляд судді Київського районного суду м. Харкова [PERSON] . Ухвалою суду від 21 липня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання Рішенням Вищої Ради правосуддя № 2669/0/15-25 від 16.12.2025 року [PERSON] звільнено з посади судді Київського районного суду м. Харкова. Після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі п.2.3.44, п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду згідно протоколу від 18.12.2025 року справу передано судді Київського районного суду м. Харкова Юрлагіній Т.В. Ухвалою суду від 30 грудня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 27 січня 2026 року закрито підготовче засідання та призначено дану цивільну справу до судового розгляду по суті. Представник позивача Баєва Г.О. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, 21 серпня 2025 року на електронну адресу суду направила заяву про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у відсутність представника третьої особи до суду не надходило. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Представник відповідача Шевченко Г.М. в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиві. 26 січня 2026 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Шевченко Г.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначила, що позивачем не наведено та не зазначено доказів вини відповідача. З наданих позивачем доказів неможливо установити у чому полягають зловживання та недобросовісність [PERSON] при визнанні його інвалідом. Жодного посилання на такі обставини позивачем не вказано. Більш того [PERSON] продовжує лікування за кордоном, сам [PERSON] не призначав себе інвалідом, а розумно покладався на кваліфікацію лікарів, які оцінили стан його здоров`я як такий що має інвалідність. Також зазначає, що у наданій до ГУ ПФУ у Харківській області довідці про скасування рішення МСЕК від 26.12.2024 року зазначено, що ця довідка видана в тому, що 26.12.2024 року [PERSON] оглядався і з 08.05.2023 року довідка Слобідської міжрайонної МСЕК скасовано, тобто скасування довідки МСЕК відбулося 26.12.2024 року при цьому сам відповідач у цей час перебував за кордоном і не міг оглядатися обласною МСЕК та [PERSON] особисто. Тобто в даному випадку має місце ситуація, коли одна експертна комісія визнала відповідача особою з інвалідністю, а інша - скасувала це рішення. Відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпаний розширеному тлумаченню не підлягає. Отже повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Позивач сам наголошує у своєму позові на вичерпність переліку умов, які дозволяють стягнення виплаченої надміру суми пенсії. Не підлягає поверненню безпідставно набута пенсія у випадку, якщо й виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров?я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з ії боку і недобросовісності з боку набувача. Отже закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Законодавець передбачає стягнення суми надміру стягнутої пенсії тільки за умови зловживань з боку пенсіонера та недобросовісності з боку набувача. Позивач не надав суду жодних належних та достовірних доказів, які б у своїй сукупності засвідчували б обставини справи, які входять до предмету доказування. Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримував пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 на підставі заяви від 29.05.2023 за № 3025, доданих документів та виписки з акта огляду міжрайонної Слобідської медико-соціальної експертної комісії від 08.05.2023 до довідки серії 12 ААВ № 699509. Виплата пенсії [PERSON] позивачем здійснювалась за період з 08.05.2023 по 28.08.2025 у розмірі 327710,78 грн. 06.02.2025 від КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» до ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області надійшла довідка № 69 від 26.12.2024 в якому повідомлено, що розширеною експертною комісією закладу № 2 від 26.12.2024 була проведена медико-соціальна експертиза щодо дослідження обґрунтованості та законності встановлення інвалідності Слобідською медико-соціальною експертною комісією та скасовано інвалідність [PERSON] з 08.05.2023. Згідно з копією довідки про невизнання інвалідом № 69 від 26.12.2024, виданої КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи», [PERSON] не визнаний інвалідом з 08.05.2023, рішення Слобідської міжрайонної МСЕК скасовано. Відповідно до копії рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 07.02.2025 № 204750016413 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянуто заяву [PERSON] про призначення пенсії по інвалідності та вирішено, що право на призначення пенсії по інвалідності у [PERSON] відсутнє. Згідно з копією листа від 11.02.2025 року за підписом начальника відділу перерахунку пенсій через скасування рішення Слобідської міжрайонної МСЕК, якою було встановлено [PERSON] інвалідність за період з 08.05.2023 по 28.08.2025 виникла сума переплати пенсії у розмірі 327710,78 грн. Відповідно до листа ГУ Пенсійного фонду України від 11.02.2025 року [PERSON] було повідомлено про те, що відділом перерахунків пенсій № 1 було повторно розглянуто його заяву про призначення пенсії по інвалідності та прийнято рішення від 07.02.2025 № 204750016413 про відмову у зв`язку із відсутністю права на призначення пенсії по інвалідності та запропоновано відповідачу повернути надміру виплачену суму пенсії за період з 08.05.2023 по 28.08.2025 виникла сума переплати пенсії у розмірі 327710,78 грн. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Пенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров`я, внаслідок: а) трудового каліцтва або професійного захворювання; б)загального захворювання ( втому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства). Пенсії по інвалідності призначаються незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи (ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення»). Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058 затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок). У розділі ІІ Порядку встановлено перелік документів, необхідних для призначення пенсії. Згідно із п. 2.2. до заяви про призначання пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу, тобто документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків; документи про стаж; індивідуальні відомості про застраховану особу, додані органом, що призначає пенсію; відомості про місце проживання особи. Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК (абзац 2 п. 2.2. Порядку). Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Статтею 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15 травня 2003 року № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25.11.2014). Згідно з п. 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року із змінами, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Отже Законом встановлено дві підстави для повернення пенсіонером сплачених йому пенсійних виплат: коли має місце зловживання з боку самого пенсіонера, який надав недостовірні дані, що впливають на призначення пенсії; або коли такі дані були надані страхувальником. Зловживанням є умисні протиправні дії пенсіонера, спрямовані на безпідставне отримання пенсій або отримання пенсії у більшому, ніж визначено законом, розмірі. Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку. Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону №1788-ХІІ є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року у справі №686/26486/14-а та постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі №340/644/15-а, від 21 лютого 2020 року у справі №173/424/17. Для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховуються при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної ним у постанові від 02 липня 2014 року у справі №6-91цс14, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки або недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц та постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №607/4570/17-ц. Суд зазначає, що доказів на підтвердження того, що прийняття рішення про призначення пенсії та самого факту виплати пенсії, здійснено внаслідок поведінки відповідача, яка б містила ознаки зловживань чи за своїм характером була недобросовісною, позивачем не надано. В пункті 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Інших належних доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку позивача чи надання відповідачем завідомо неправдивих даних або підроблених документів, які стали підставою для переплати пенсії, чи інших зловживань з боку відповідача при отриманні пенсії, позивачем надано не було. Отже суду не надано та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту подання відповідачем до органу Пенсійного фонду України завідомо неправдивих документів або доказів того, що прийняття рішення про призначення пенсії та/або надмірну виплату пенсії здійснено внаслідок поведінки відповідача, яка б містила ознаки зловживань чи за своїм характером була недобросовісною, а тому суд доходить висновку, що здійснені позивачем на користь відповідача пенсійні виплати не підлягають поверненню, з огляду на що у позові слід відмовити. З огляду на вказане судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed