Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернулась до суду з позовною заявою про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, в обґрунтування якої зазначила, що [INFO] у місті Малині Житомирської області помер [PERSON] . За життя [PERSON] був власником житлової квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в якій відповідно проживав та був зареєстрований, при цьому з 2018 року і до дня його смерті разом з ним постійно проживала також і позивач, [PERSON] , яка здійснювала за ним догляд, допомагала по господарству. Після смерті [PERSON] позивач звернулась до нотаріуса із заявою щодо прийняття спадщини, однак отримала постанову приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу, якою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, так як не можливо встановити ступінь споріднення між спадкоємцем та спадкодавцем. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 26.11.2025 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, витребувано докази. 10.12.2025 надійшли витребувані докази. Ухвалою від 13.01.2026 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду на 16 годину 27.01.2026 року, яке було відкладено на 14 годину 30 хвилин 03.03.2026, задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належно, відзиву на позов до суду не подавали, жодних заяв, клопотань від них не надходило. У зв`язку з неявкою відповідача та представника відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Позиція позивача та її представника Позивач та її представник у судовому засіданні заяву підтримали повністю та просили її задовольнити. Позивач вказала, що з [PERSON] познайомилася у 2014-2015 роках, він жив одиноко, хворів, вона приходила до нього, допомагала по господарству, приносила їжу, забирала прання, а у 2018 році він сам запропонував переїхати до нього в квартиру [ADDRESS] . Пізніше її дочка купила квартиру поряд, [ADDRESS] , то вона там зареєструвалася. Проживала разом із [PERSON] з 2018 року по день його смерті [INFO] . Зараз ключі від квартири знаходяться у неї, вона доглядає квартиру. Похованням [PERSON] займалася вона та її сім`я. Свідоцтво про смерть та всі виплати отримала її дочка, витратили ці кошти на поховання, поминальний обід, пам`ятник. Про родичів покійного нічого не знає, ніколи їх не бачила. Про [PERSON] дізналася тільки у суді. [PERSON] збирався переписали на неї квартиру, але не встиг, помер. Встановлені судом обставини. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , що видане Малинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), засвідчується, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.6). [PERSON] був власником житлової квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с.12-13). Згідно із актом обстеження матеріально - побутових умов № 1133 від 14.07.2025 встановлено, що з 2018 року [PERSON] постійно проживала та вела спільне господарство з [PERSON] , до дня його смерті - [INFO] . Після смерті [PERSON] , [PERSON] проводила обряд поховання (а.с.14). З відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 11.09.2025 встановлено, що допомога на поховання [PERSON] , який помер [INFO] була виплачена - [PERSON] (а.с.23), яка є дочкою позивачки [PERSON] , що підтверджується відповідними документами (а.с.24-27) . Допомогу на поховання було використано позивачем для встановлення пам`ятника [PERSON] (а.с.28-29). 23.07.2011 в м. Малині Коростенського району Житомирської області було складено заповіт, зареєстрований в реєстрі за №1334, відповідно до якого [PERSON] все своє майно заповідав [PERSON] (а.с.31). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Тимошенко Н.С. №608 від 04.06.2025 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що не можливо встановити ступінь споріднення померлого [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). З копії спадкової справи №171/2024 вбачається, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за заявою [PERSON] (а.с.41-56). Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надала показання про те, що з позивачкою дружить з 1981 року. Дізналася, що позивачка допомагає [PERSON] ще у 2014 році, а у 2018 році позивачка переїхала до нього в квартиру, де проживала спільно з [PERSON] до його смерті, доглядала, як батька, готувала, прибирала. [PERSON] свідок ніколи не бачила. Він постійно говорив, що перепише квартиру позивачці, вони мали йти до нотаріуса для переоформлення, але він помер за декілька днів. Похованням займалась позивачка, також вона наглядає за квартирою по даний час. Свідок [PERSON] повідомила, що позивач почала допомагати [PERSON] з 2014 року. Прибирала, приносила їсти, а потім він дав їй ключ від квартири, а з 2018 року позивач почала разом із ним проживати у нього в квартирі, так як йому потрібен був догляд. [PERSON] займалася позивач та її донька, потім вони поставили йому пам`ятник. Про родичів померлого свідку нічого не відомо, знає, що був самотній. Допитана [PERSON] надала показання про те, що позивач є її матір`ю. Спочатку [PERSON] проживала по [ADDRESS] , з 2014-2015 років почала допомагати [PERSON] , а у 2018 році він запропоновував мамі жити з ним, щоб вона його доглядала. Вона особисто також часто приходила до них, допомагала. Коли [PERSON] помер, свідок з матір`ю займалися похованням, встановили пам`ятник. Про родичів чи близьких [PERSON] свідкові нічого не відомо. Всі документи на померлого оформляла вона, за кошти, які отримали на поховання, поставили пам`ятник, доглядають за могилою. Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення (постанова Верховного Суду від 03 травня 2018 року в справі № 304/1648/14-ц). Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом (висновки Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено з письмових доказів та показань свідків, що позивач проживала з [PERSON] з 2018 року по день його смерті [INFO] , тобто, понад п`ять років, однією сім`єю, опікувалася ним, забезпечувала продуктами харчування, готувала їжу, підтримувала порядок в житлі, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік потребував такої допомоги. Після його смерті [PERSON] , позивач здійснила його поховання, продовжує наглядати за його квартирою, зберігає особисті речі, документи спадкодавця, доглядає за його могилою. Встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини для позивачки, як можливого спадкоємця четвертої черги спадкування за законом, породжує юридичні наслідки, оскільки згідно з матеріалами спадкової справи, спадкоємці першої-третьої черги та спадкоємець за заповітом не звертались за прийняттям спадщини у визначені законом строки. Таким чином, суд, дослідивши наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат Судовий збір, сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду, не підлягає стягненню з відповідача, оскільки позивач згоден нести судові витрати самостійно.

Outcome: approved