Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Заявниця [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Наталюк Н.М., звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] на тимчасово окупованій території України в с-ще Якимівка Якимівського району Запорізької області, про що 20 січня 2026 року територіальними органами окупаційної влади видано "довідку про смерть" № С-00031 та "свідоцтво про смерть" серії [NUMBER] . Вказані документи є незаконними та відповідно не створюють правових наслідків, а тому заявниця не має змоги зареєструвати смерть матері у встановленому порядку та відповідно оформити права на спадкове майно, а тому звертається до суду та просить встановити факт смерті її матері [PERSON] , [INFO] , жительки с-ще Якимівка Якимівського району Запорізької області, громадянки України, а саме, що вона померла [INFO] внаслідок набряку мозку (інфаркт мозку неуточнений) та гіпертонічної хвороби в с-ще Якимівка Якимівського району Запорізької області, Україна. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 12 березня 2026 року заяву прийнято до розгляду у порядку окремого провадження, призначено у справі судове засідання. Представник заявниці - адвокат Наталюк Н.М. у судовому засіданні просив задовольнити заяву з наведених у ній підстав, пояснив, що встановлення факту смерті необхідно заявниці для реєстрації смерті матері належним чином та для подальшої реалізації спадкових прав. Заявниця [PERSON] до судового засідання подала заяву, у якій просила справу розглядати у її відсутності, заяву підтримала повністю та просила задовольнити, вказавши, що встановлення факту смерті її матері необхідно їй для належного оформлення документів та прийняття спадщини, іншим чином зареєструвати смерть не може, оскільки свідоцтво про смерть видане окупаційною владою. Представник заінтересованої особи - Дунаєвецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, письмові пояснення щодо заяви у визначений судом строк не подав, однак начальник відділу направила до суду заяву про розгляд справи без участі представника, щодо вирішення справи покладаються на розсуд суду. Суд, заслухавши думку представника заявниці, дослідивши матеріали справи, оцінивши фактичні обставини та докази, які мають значення для розгляду справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Заявниця стверджує, що її мати [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] на тимчасово окупованій території України - в с-ще Якимівка Якимівського району Запорізької області. На підтвердження факту смерті заявницею додано документ, складений російською мовою від 20 січня 2026 року та виданий "Територіальним відділом РАЦС Якимівського району Управління РАЦС Запорізької області" - "довідку про смерть" № С-00031, на підставі якої вчинено запис акту № 170269900000400018004 та видано "свідоцтво про смерть" серії [NUMBER] . Причиною смерті вказано набряк мозку (інфаркт мозку неуточнений) та гіпертонічну хворобу. Після смерті матері заявниця має намір реалізувати свої спадкові права, однак оскільки свідоцтво про смерть [PERSON] видане органом, який створений та діє у порядку, не передбаченому законами України, в зв`язку з чим є недійсним і не створює правових наслідків, [PERSON] не має можливості провести реєстрацію смерті [PERSON] відповідно до вимог чинного законодавства України саме через відсутність документів про смерть, виданих за встановленою формою компетентними органами України. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" т имчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Наказом Міністерства розвитку громад та територій від 28 лютого 2025 року № 376, з наступними змінами, затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Вказаний перелік періодично оновлюється. Відповідно до зазначеного Переліку Якимівська селищна територіальна громада Запорізької області віднесена до територій, які тимчасово окуповані Російською Федерацією. Згідно з ч. 2, 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Таким чином, будь-які акти (рішення, документи), видані органами на тимчасово окупованій території, створеними у не передбаченому законом порядку, є незаконними та не створюють правових наслідків. Згідно зі ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу III "Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні", затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] не може надати документи про смерть матері [PERSON] за формою, встановленою Міністерством охорони здоров`я України, оскільки остання померла на тимчасово окупованій території України - в с-ще Якимівка Мелітопольського (колишнього Якимівського) району Запорізької області, де тимчасово не видаються документи за формою, визначеною компетентними органами України. За таких обставин суд доходить висновку, що компетентний орган державної реєстрації актів цивільного стану України не має можливості без судового рішення зареєструвати смерть [PERSON] у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5. Встановлення даного факту необхідно заявниці для реєстрації смерті [PERSON] відповідно до вимог чинного законодавства України, з метою подальшого оформлення спадщини. Іншого порядку для встановлення цього факту немає. Крім того, свідок [PERSON] до судового засідання подала до суду письмові пояснення, у яких вказала, що померла [PERSON] є її бабусею, а встановлення заявленого факту необхідне її матері - заявниці [PERSON] для оформлення належних документів та прийняття спадщини. Підтвердила, що [PERSON] дійсно проживала в с-ще Якимівка Якимівського району Запорізької області, населений пункт наразі окупований, а тому документи про смерть були видані російською владою. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Питання щодо можливості використання наданих заявницею доказів у справі про встановлення факту смерті особи на окупованій території України суд вирішує таким чином. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Питання про окуповані території у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані як "намібійські винятки": документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів". Вказаний висновок знайшов своє підтвердження у практиці Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема"Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and others v. Moldova and Russia"). Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Таким чином, зважаючи на подані заявницею документи, суд дійшов висновку, що факт смерті знайшов своє підтвердження під час судового розгляду, а тому заяву слід задовольнити частково та встановити факт, що [PERSON] померла [INFO] на тимчасово окупованій території України - в с-ще Якимівка Мелітопольського (колишнього Якимівського) району Запорізької області. Разом з цим, суд зазначає, що встановлення причини смерті особи не належить до компетенції суду, і встановлюється фахівцями в області медицини, у зв`язку із чим, заяву [PERSON] в цій частині слід залишити без задоволення. Згідно із положеннями ч. 4 ст. 317 ЦПК України Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. У відповідності до ч. 21 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники - у справах за заявами про встановлення факту народження або смерті, поданих у зв`язку із воєнним станом, надзвичайним станом, збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру. Таким чином, оскільки заявниця [PERSON] на підставі вказаної норми закону звільнена від сплати судового збору, судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Outcome: partial