Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

19 червня 2025 року представник банку звернувся з вищевказаним позовом до Хаджибейського районного суду м. Одеси, до відповідача, який зареєстрований на території Одеського району Одеської області. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 24 червня 2025 року цивільну справу передано за підсудністю до Овідіопольського районного суду Одеської області. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 липня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. В обґрунтуванні своїх позовних вимог представник позивача зазначив, що 15 серпня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» та відповідачкою був укладений кредитний договір № 474855876, згідно якого відповідачка отримала кредит в розмірі 12000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, строком визначений на умовах договору. Товариство свої зобов`язання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується електронним підписом у договорі. Відповідачка свої зобов`язання по кредитному договору не виконує. В подальшому 29 травня 2025 року між товариством та позивачем був укладений Договір факторингу б/н, згідно якого відступлене право грошової вимоги до відповідачки за вищевказаним кредитним договором . В зв`язку з чим просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 50954,40 грн. та судові витрати. В ході судового розгляду представник позивача не з`явився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їх нього представника та не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідачка до суду відзив в порядку ст. 178 ЦПК України не направила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 15 серпня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» та відповідачкою [PERSON] , [INFO] (код [NUMBER] ) був укладений кредитний договір № 474855876, згідно умово якого відповідачка отримала кредит в розмірі 12000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом, строком визначений на умовах договору. Товариство свої зобов`язання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується електронним підписом у договорі. Відповідачка свої зобов`язання по кредитному договору не виконує. В подальшому 29 травня 2025 року між товариством та позивачем був укладений Договір факторингу б/н, згідно якого відступлене право грошової вимоги до відповідачки за вищевказаним кредитним договором. Станом на 19 червня 2025 року сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором №474855876 від 15.08.2021 року складає: - заборгованість по тілу кредиту 12000,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 38954,40 грн., а всього 50954,40 грн. Заперечення щодо розміру заборгованість за вищевказаним договором з боку відповідачки до суду не направила. Розмір заборгованості за кредитним договором судом перевірений, складений вірно. Виходячи з вищевказаного суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь товариства заборгованість за кредитним договором від 15.08.2021 року в розмірі 50954,40 грн. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 2422,40 грн.(а.с.9), суд прийшов до висновку що позов є обґрунтований, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на корись банка в повному обсягу. Крім того з боку позивача були здійснені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. Заяви з боку відповідачки про зменшення вищевказаних витрат до суду не надійшло , а тому відповідно до ст. 137, 141 ЦПК України з відповідачки на користь товариства підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу в повному обсягу.

Outcome: approved