Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

ТОВ «Іннова-Нова» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 04.04.2025 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у кредит №7692470425 в письмовій формі у вигляді електронного документа. Згідно умов кредитного договору, відповідачка 04.04.2025 року отримала кредит у розмірі 6800,00 грн., шляхом переказу на її банківську картку. Сторонами визначено відсоткову ставку за користування кредитом, суми, які підлягають сплаті та графік погашення сум за кредитом. Всупереч умовам кредитного договору, відповідачка не виконала взятих на себе зобов`язань та не повернула вчасно суму кредиту, нараховані відсотки та інші суми у строки, передбачені кредитним договором. У вересні 2025 року ТОВ «Іннова Фінанс» було перейменовано на ТОВ «Іннова-Нова». Таким чином відповідачка [PERSON] станом на 20.11.2025 року має непогашену заборгованість перед ТОВ «Іннова-Нова» за кредитним договором №7692470425 від 04.04.2025 року в загальній сумі 31518,00 грн., з яких: 6800,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 11118,00 грн. заборгованості за простроченими процентами, 13600,00 грн. заборгованості по пені. Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з відповідача вищевказану заборгованість та суму понесених ним судових витрат. В судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглянути справу без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідачці [PERSON] направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами та було запропоновано подати відзив, однак відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, відзиву на позовну заяву не подавав. Згідно з відміткою укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою», що в силу п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється, за заявою представника відповідача у зв`язку із відсутністю позивача. Суд, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 04.04.2025 року між ТОВ «Іннова-Нова» та [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у кредит №7692470425, відповідно до умов якого товариство надало відповідачці грошові кошти в сумі 6800 гривень на платіжну картку, що підтверджується матеріалами справи, на умовах строковості, зворотності, платності, а остання зобов`язалася повернути кошти та сплатити проценти, нараховані за користування кредитом. Укладення договору оформлено відповідачкою у встановлений спосіб шляхом заповнення всіх полів анкети - заявки на отримання позики на офіційному сайті позивача, після ознайомлення з умовами типового договору, ідентифікації відповідача та використання ним електронного підпису. Договір позики було укладено в електронній формі, який разом з паспортом споживчого кредиту підписано електронним підписом позичальника. Укладаючи договір про надання грошових коштів у кредит №7692470425від 04.04.2025 року [PERSON] та ТОВ «Іннова-Нова» вчинили дії визначені ст.ст. 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачка підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, інших сум, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення такого договору, на умовах договору. У вересні 2025 року ТОВ «Іннова Фінанс» було перейменовано на ТОВ «Іннова-Нова», що підтверджується матеріалами справи. Станом на день подачі позову до суду відповідачка борг не повернула. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 20.11.2025 року має непогашену заборгованість перед ТОВ «Іннова-Нова» за кредитним договором №7692470425 від 04.04.2025 року в загальномурозмірі31518,00 грн., з яких: 6800,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 11118,00 грн. заборгованості за простроченими процентами, 13600,00 грн. заборгованості по пені. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України договори є обов`язковими для виконання сторонами. В силу ст. 1049 та ст. 1048 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві кредит (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором) у строк та в порядку, що встановлені договором. Також суд звертає увагу, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених зазначеним вище кредитним договором, а також не спростовує факту наявності простроченої заборгованості та не надає альтернативного розрахунку суми заборгованості, презумпція правомірності якого не спростована. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги. При цьому кредитний договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є таким, що відповідає волевиявленню сторін. Отже, судом встановлено, що [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконала, а тому позивач вправі звернутись до суду із відповідним позовом. Визначаючи розмір заборгованості відповідачки суд виходить із наступного. Доказів, які б спростовували правильність складеного позивачем розрахунку заборгованості або його часткового погашення не надала, підстав для звільнення відповідачки від обов`язку з повернення використаних нею кредитних коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. У зв`язку із наведеним слід стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором станом на 20.11.2025 р. у розмірі 31518,00 грн., з яких: 6800,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 11118,00 грн. заборгованості за простроченими процентами, 13600,00 грн. заборгованості по пені. За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрату у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, сплачених під час подачі позовної заяви в електронному виді.

Outcome: approved