Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом про розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем 06.06.2025 у Лозівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 123. Послалася на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходженням поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства. У них різні погляди на життя і часто виникали сварки. З вини обох сторін сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливим. Тривалий час сторони разом не мешкають. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.12.2025 справу направлено за підсудністю до Слобідського районного суду міста Харкова. 13.01.2026 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказану справу передано до провадження судді Слобідського районного суду міста Харкова Щепелевої Г.М. Ухвалою суду від 15.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з?явилася, надала заяву до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з?явився, засобами електронної пошти до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною ч. 4 ст. 77 ЦПК України передбачено, що суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що сторони 06 червня 2025 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Лозівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 123. Від шлюбу сторони дітей не мають. Як зазначено в позовній заяві подружжя проживає окремо, сім`я розпалася остаточно і відновлена бути не може. За ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи вищевказані обставини суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв`язку з чим позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про повернення дошлюбного прізвища суд відмічає наступне. Відповідно до ч.2 ст.26 ЦПК України у справах наказного та окремого провадження особами, які беруть участь у справі, є заявники, інші заінтересовані особи, їхні представники. Згідно ч.1 ст.234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Згідно ч.8 ст.235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Цивільна справа про розірвання шлюбу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, розглядається в порядку позовного провадження, тому відсутні підстави для застосування судом ч.8 ст.235 ЦПК України, тобто положення про окреме провадження. До того ж, відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, зміна шлюбного прізвища на дошлюбне або залишення на шлюбному прізвище залежить виключно від волевиявлення особи яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне. Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про зміну прізвища позивачу на дошлюбне та роз`яснює, що зміна прізвища проводиться відповідно до «Порядку розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 р. №915 та «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за №55/18793. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією № 29 від 06.12.2025. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 та 142 ЦПК України, а саме у зв`язку з визнанням позову до початку розгляду справи по суті суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, решту стягує з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial