Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідача борг за кредитним договором № 14207-06/2025 від 06.06.2025, що укладений між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] у розмірі 15480,00 грн, з яких: 4500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 3645,00 грн сума заборгованості за відсотками; 7335,00 грн сума заборгованості за штрафом та судові витрати. стислий виклад позиції сторін В обґрунтування позову позивач покликався на те, що 06.06.2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», ЄДРПОУ 44022416 та [PERSON] було укладено кредитний договір № 14207-06/2025, який підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, про що свідчить п. 8 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. 29.10.2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 29102025, у відповідності до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СТАРФАЙНЕНСГРУП» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 29102025 від 29.10.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 15480,00 грн. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 29.10.2025 Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 14207-06/2025 в розмірі 15480,00 грн. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитними договорами, позивач просив суд стягнути кредитну заборгованість, а також понесені судові витрати по справі 2662,40 грн судового збору. Відповідач [PERSON] у поданому відзиві позов визнав частково в частині основного боргу та відсотків нарахованих до моменту мобілізації та заперечив проти стягнення пені, штрафів в розмірі 7335,00 грн та відсотків нарахованих після 02.07.2025. В обґрунтування покликався на те, що з 02.07.2025 він призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період і на даний час проходить військову службу у лавах ЗСУ, а тому на підставі п. 15 ст. 14 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей проценти за користування кредитом, з часу його мобілізації нараховуватись не повинні. Також, згідно цієї ж норми Закону будь-яке нарахування штрафних санкцій та відсотків є незаконним. Тому просив відмовити позивачу в стягнення пені та штрафів у розмірі 7335,00 грн та в частині стягнення відсотків, що були нараховані після дати його мобілізації - 02.07.2025, зобов`язавши позивача надати уточнений розрахунок за період до призову його на військову службу. У відповіді на відзив позивач додатково покликався на те, що відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості перед позивачем, а законодавство не передбачає скасування нарахування відсотків за користування кредитними коштами в період Військового стану. Для припинення нарахування відсотків за користування позикою відповідач, як військовослужбовець зобов`язаний був повідомити Первісного кредитора про свій статус та надати відповідні підтверджуючі документи для призупинення нарахування процентів за користування коштами на підставі умов укладеного договору і як наслідок отримати документ, що підтверджує призупинення нарахування відсотків. Інших передбачених ЦПК України заяв по суті справи від її учасників до суду не надходило. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі Ухвалою судді від 06.02.2026 відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. 19.02.2026, згідно відмітки Укрпошти, відповідач надіслав суду відзив, який отримано судом 24.02.2026. 03.03.2026 позивачем подано відповідь на відзив. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Слід вказати, що хоча п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦК України передбачає обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, однак з поданого відзиву відповідачем [PERSON] , який перебуває в складі Збройних Сил України, суд вбачає, що такий висловив свої заперечення щодо позову, просив відмовити в його частині, а отже прагне продовжити розгляд справи. Тому суд враховує таку позицію відповідача, беручи до уваги позицію ВП ВС, що викладена в постанові від 12 листопада 2025 року у справі № 754/947/22, та не вбачає необхідності зупиняти про вадження в справі. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергу, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно з ч. 2, 3 та 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав ТОВ «ФК «ЄАПБ» за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, а також причетність до порушення таких його прав відповідача [PERSON] , встановив наступне. Релевантні норми і джерела права, застосовані судом при ухваленні рішення. Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У свою чергу системний аналіз статей 524-526, 533-535 ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Порушенням зобов`язання, як встановлено у ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно ч. 1 ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В силу ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів Суд установив, що 06.06.2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», ЄДРПОУ 44022416 та [PERSON] було укладено договір фінансового кредиту № 14207-06/2025 (а.с. 6-10), який підписано електронним підписом Позичальника [NUMBER] , відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача. Відповідно до п. 1.1. цього кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 4500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, комісію за видачу кредиту та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Згідно п. 1.2. сторони домовились, що: тип кредиту: кредит; мета отримання кредиту: на власні потреби Клієнта, не пов`язані з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; кредит надається строком на 120 днів; дата надання кредиту 06.06.2025; наданий кредит Клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування, відповідно до графіку платежів; кінцева дата погашення кредиту 03.10.2025. Згідно п. 1.4. договору сторони дійшли згоди, що за користування кредитом Товариством нараховуються проценти в розмірі 0.90% в день на залишок заборгованості, що є платою за користування кредитом та комісія за видачу кредиту в сумі 450,00 грн (що складає 10,00% від суми кредиту); тип процентної ставки: фіксована; тип комісії одноразова комісія (нараховується одноразово при видачі Кредиту в дату видачі Кредиту, якщо умови цього Договору передбачають сплату комісії за видачу Кредиту); розмір процентів та Комісії, встановлений цим пунктом Договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору; сутність комісії - плата за надання кредиту, комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні, зазначена комісія включається до складу загальної вартості кредиту. Відповідно до п. 4.1. договору денна процентна ставка складає 0,98% та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього Договору; орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом на дату укладення цього Договору складає 2572,74%; орієнтовна загальна вартість кредиту станом на дату укладення цього Договору складає 9810,00 грн; загальні витрати по кредиту складають 5310.00 грн Згідно п. 1.6. - кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5168 - 74xx - xxxx - 3261 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за вказаними реквізитами. Відповідно до п. 3.1. договору - сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом та комісія за видачу кредиту здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, в дату платежу, який є невід`ємною частиною цього Договору. П. 5.3. договору визначено, що у випадку прострочення Клієнтом сплати платежів відповідно до термінів, встановлених в Графіку платежів, Товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу: в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості - на наступний день після терміну сплати, встановленого в Графіку платежу, за відповідний розрахунковий (платіжний) період, та до дати погашення заборгованості, з урахуванням обмежень, встановленим чинним законодавством України. Відповідні дані щодо строку розміру кредиту, процентів, строків погашення відображено в графіку платежів до договору (додаток № 1) відповідно до якого відповідач погашає кредит шляхом внесення 4-ох платежів - 05.07.2025 - 1665,00 грн, 04.08.2025 і 03.09.2025 - по 1215 грн, 03.10.2025 - 5715,00 грн (а.с. 11). Договір та додаток № 1 до нього підписано відповідачем електронним підписом одноразовим цифровим ідентифікатором Y538. Слід зазначити, що відповідач в поданому відзиві не заперечує факт укладення такого договору та викладені в ньому умови. Надання для ознайомлення та підписання [PERSON] паспорту споживчого кредиту (а.с. 12-13) суд вважає виконанням первинним кредитором свого переддоговірного зобов`язання, що встановлене Законом України «Про споживче кредитування». ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» надало [PERSON] грошові кошти в сумі 4500,00 гривень, шляхом перерахування коштів ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» на маска картку [NUMBER] надану [PERSON] , що підтверджено листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» № 3426_251230091727 від 30-12-2025, з якого вбачається, що ТОВ УПР, яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, на підставі договору на переказ коштів ФК-П-2022/02-3 від 2022-02-22 з ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП", 06.06.2025 о 17:30:10 було здійснено переказ на суму 4500,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 764701738, призначення платежу: зарахування 4500 грн на карту [NUMBER] (а.с. 16). Факт отримання коштів в розмірі 4500,00 грн за кредитом відповідач не заперечує. Підсумовуючи наведене суд зазначає, що підписання договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідає Закону України «Про електронну комерцію». Слід зазначити що кредитний договір містить узгоджені сторонами такого положення щодо встановлення розміру кредиту, порядку нарахування процентів, комісії, штрафів. При цьому суд враховує, що в договорі зазначено особисті дані [PERSON] , РНОКПП, реквізити паспорту, номери телефонів, номер картки, домашня адреса. Суд вважає, що зазначені дані могли бути повідомлені лише особисто позичальником при укладенні кредитного договору. Доказів зворотнього матеріали справи не містять. З таких доказів, які суд вважає належними та допустимими, суд доходить висновку про укладення кредитного договору та умови такого, а також перерахування кредитних коштів. При цьому суд зауважує, що кошти [PERSON] були перераховані 06.06.2025, що підтверджує отримання відповідачем таких на виконання умов кредитного договору на карту, номер якої ним зазначено особисто в договорі. 29.10.2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 29102025 (а.с. 21-25), у відповідності до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників, відповідно до умов якого: - фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та платежі, право на одержання яких належить клієнту (п. 1.1); - перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованостей та є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2). Сторонами договору факторингу 29.10.2025 підписано Акт прийому-передачі реєстру боржників за Договором факторингу № 29102025 від 29.10.2025 (а.с. 26). Згідно платіжної інструкції від 31.10.2025 № 168 ТОВ «ФК «ЄАПБ» перерахувало ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» 5245008,05 грн плати за відступлення права вимоги за договором факторингу № 29102025 від 29.10.2025 (а.с. 27). Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 29.10.2025 (а.с. 28) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 14207-06/2025 в розмірі 15480,00 грн, з яких: 4500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 3645,00 грн сума заборгованості за відсотками; 7335,00 грн сума заборгованості за штрафом. Таким чином вказаними доказами, які суд вважає належними і допустимими, підтверджено факт набуття позивачем ТОВ «ФК«ЄАПБ» права вимоги до відповідача за договором № 14207-06/2025. З розрахунку заборгованості (а.с. 17-18) вбачається розмір заборгованості [PERSON] за договором № 14207-06/2025 в розмірі 15480,00 грн, з яких: 4500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 3645,00 грн сума заборгованості за відсотками; 7335,00 грн сума заборгованості за штрафом. Також з розрахунку вбачається, що відповідач 08.07.2025 сплатив 3330,00 грн на погашення заборгованості за кредитом, які було зараховано - 1215,00 грн - за відсотками, 450,00 грн - за комісією, 1665,00 - за штрафом. Суд з правильністю такого розрахунку погоджується, однак вказує таке. Так суд вважає, що позивач довів те, що суму заборгованості за тілом кредиту, що отримав відповідач, в сумі 4500,00 грн ним не повернуто, а отже таку слід стягнути з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення штрафу в розмірі 7335,00 грн суд виходить з того, що відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (див. постанови від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)). Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу. Така обставина є загальновідомою. Оскільки штрафи за кредитним договором нараховані в період дії воєнного стану то відповідач звільняється від обов`язку їх сплати на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Викладення Законом України від 22 листопада 2023 року №3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» пункту 6 розділу ІV Закону №1734-VIII у новій редакції не змінює визначене ЦК України правове регулювання звільнення позичальників від сплати на користь кредитодавців неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором у період воєнного стану. Тому в стягненні штрафів в розмірі 7335,00 грн слід відмовити. Крім того, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач вносив кошти на погашення заборгованості по кредиту та 1665,00 грн були зарахованими на оплату штрафу. Оскільки суд дійшов висновку, що нарахування штрафів за даним кредитним договором було безпідставним, то цих 1665,00 грн слід врахувати як погашення інших платежів за кредитом. Окремо слід вказати, що 10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин 1, 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22). Таким чином, виходячи з наведеного, така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в тому числі і в судовому порядку). Включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту, а також подальше витребування нарахованої комісії позивачем з відповідача, суд вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства. Таким чином суд вважає обґрунтованим нарахування комісії, яка, виходячи з розрахунку, відповідачем сплачена в повному обсязі. Щодо заборгованості за процентами. Відповідачем до відзиву долучено довідку [INFO] від 16.02.2026, за змістом якої [PERSON] призваний по мобілізації з 02.07.2025 та копію військового квитка, яким підтверджується така інформація. Отже судом встановлено, з вказаних вище доказів, які є належними та допустимими, що [PERSON] є військовослужбовцем, який призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період з 02.07.2025 по даний час. Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Відповідно до «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Суд вказує, що та обставина, що на даний час триває особливий період є загальновідомою та доказуванню не підлягає. Таким чином, оскільки даний кредитний договір не відноситься до кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, то з часу мобілізації відповідача проценти за таким договором не повинні були нараховуватись. Покликання позивача на те, що для ненарахування процентів відповідач повинен був надати кредитору перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142 суд відхиляє, зазначає, що Застосування приписів п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед банківською установою, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність банку (кредитної установи) щодо наявності в особи спеціального статусу. Таким чином суд доходить висновку, що після мобілізації відповідача до ЗСУ, з 02.07.2025 нарахування процентів за кредитним договором є безпідставним. Суд не вбачає необхідності задовольняти клопотання відповідача, зазначене ним у відзиві, про зобов`язання позивача надати розрахунок заборгованості за період до моменту його призову, оскільки долучений до позову розрахунок є зрозумілим та дозволяє виділити такі періоди і необхідні суми. Крім того відповідач міг самостійно здійснити контррозрахунок і надати такий суду. Таким чином, як це вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, в період з 06.06.2025 по 01.07.2025 (включно), тобто до моменту мобілізації до ЗСУ відповідача, за кредитом нараховано 1053,00 грн процентів та саме з такої суми суд виходить при прийнятті рішення. Отже суд встановив, що відповідач, належним чином не виконуючи своїх зобов`язань щодо погашення тіла кредиту та інших платежів допустив заборгованість перед позивачем в сумі 6003,00 грн, яка складається з 4500,00 заборгованості за тілом кредиту, 450,00 грн за комісією, 1053,00 грн за процентами (до моменту мобілізації відповідача до ЗСУ). 08.07.2026 ним було сплачено 3330,00 грн, з яких було повністю погашено борг за комісією в сумі 450,00 грн, а також частково інші платежі по кредиту. Таким чином залишок заборгованості за кредитом становить 2673,00 грн (6003-3330), і саме цю суму слід стягнути з відповідача на користь позивача, задоволивши позов частково. Суд повторно вказує, що нарахування неустойки виді штрафу за п. 5.3. кредитного договору, відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного стану є безпідставним. Розподіл судових витрат Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При зверненні до суду ТОВ «ФК «ЄАПБ» було сплачено 2662,40 грн судового збору, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією (а.с. 5). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог. Отже сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно, в розмірі 459,73 грн (2673,00/15480,00х2662,40). Доказів понесення інших витрат сторонами не надано.

Outcome: partial