Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» Кириченко О.М. 13.10.2025 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 2032554317 від 14.08.2020 року в розмірі 23 108,68 грн., судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. Уточнивши позовні вимоги 17.02.2026 року, представник ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» зазначає, що 14.08.2020 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 2032554317 (надалі - Кредитний договір), згідно якого відповідач отримав від банку споживчий кредит, який зобов`язувався повернути, а також сплатити відсотки за користування ним та інші платежі, визначені Кредитним договором. Позивач свої обов`язки за вказаним Договором виконав, натомість відповідач зобов`язання належним чином не виконує і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ». 24.03.2023 року АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» уклали Договір факторингу № 24/03/23, за яким ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 2032554317 від 14.08.2020 року. На даний час відповідач свої зобов`язання за після коригування складових боргу, позивач зменшив позовні вимоги та просить стягнути з [PERSON] . Договором належним чином так і не виконує, заборгованість не погашає, у зв`язку з чим, на свою користь суму заборгованості за Кредитним договором № 2032554317 від 14.08.2020 року в розмірі 19 664,94 грн., з яких: 14 155,08 грн. заборгованість по тілу кредиту, 5 509,86 грн. заборгованість по відсоткам, а також стягнути 2 422,40 грн. судового збору та 5 000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04.11.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» Кириченко О.М. в судове засідання не з`явилась, про місце і час розгляду справи судом повідомлена належним чином, в позовній заяві зазначала про проведення розгляду справи у її відсутності, позов підтримує. В заяві про зменшення позовних вимог від 17.02.2026 року зазначила, що заяву підтримує, і просить задовольнити її в межах уточнених позовних вимог. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник адвокат Громик І.М. не з`явилися, про місце і час розгляду справи судом повідомлені належним чином, направили суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, уточнені позовні вимоги в розмірі 19 664,94 грн. визнають та при розподілі судових витрат просять застосувати вимоги ч.1 ст.142 ЦПК України. В Додаткових поясненнях у справі просили суд відмовити позивачу у стягненні витрат на правову допомогу. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.08.2020 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 2032554317. Також до матеріалів справи надано Паспорт споживчого кредиту, в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови. Відповідно до наданого первісним кредитором Розрахунку заборгованості за період з 14.08.2020 року по 24.03.2023 року, наявна заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 2032554317 від 14.08.2020 року в розмірі 23 108,68 грн. Згідно з Випискою з карткового рахунку відповідач користувався кредитним лімітом, однак не виконував належно взяті на себе зобов`язання, в зв`язку з чим виникла заборгованість, в розмірі 23 108,68 грн. 24.03.2023 року АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» уклали Договір факторингу № 24/03/23, згідно якого ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 2032554317 від 14.08.2020 року. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 24/03/23 від 24.03.2023 року, ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі 23 108,68 грн., з яких: 14 155,08 грн. - заборгованість за основним боргом та 8 953,60 грн. - заборгованість за відсотками. Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором. 17.02.2026 року позивач після коригування складових боргу, відмовився від частини нарахованих відсотків в розмірі 3 443,74 грн. та просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості за Кредитним договором № 2032554317 від 14.08.2020 року в розмірі 19 664,94 грн., з яких: 14 155,08 грн. заборгованість по тілу кредиту, 5 509,86 грн. заборгованість по відсоткам, а також 2 422,40 грн. судового збору та 5 000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Відповідно до вимог ст.ст.526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.13 та ст.81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд зазначає, що відповідно до вимог ст.ст.512, 514, 516, 1077,1080, 1084 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні може відбуватися внаслідок відступлення права вимоги, правонаступництва чи інших підстав, установлених законом, і не потребує згоди боржника, якщо інше не передбачено договором або законом. За Договором факторингу новий кредитор набуває права первісного кредитора в тому обсязі та на тих умовах, які існували на момент переходу прав. Отже, позивач правомірно набув право вимоги до [PERSON] щодо виконання зобов`язання. В свою чергу, [PERSON] користувався кредитними коштами та виконував свої зобов`язання за кредитом неналежним чином, що підтверджується Розрахунком заборгованості, Випискою з карткового рахунку, а також його письмовою заявою про визнання уточнених позовних вимог. У зв`язку із тим, що відповідач отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначені в Кредитному договорі, суд приходить до висновку про необхідність задоволення уточнених позовних вимог щодо стягнення із [PERSON] заборгованості в розмірі 19 664,94 грн., з яких: 14 155,08 грн. заборгованість по тілу кредиту, 5 509,86 грн. заборгованість по відсоткам. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд, відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Відповідно до вимог ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] на користь ТОВ ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» слід стягнути 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1 211,20 грн. та повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1 211,20 грн. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що ч.1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За змістом ст.ст.137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування гонорару за надання правничої допомоги суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (справа № 12-171гс19). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Отже, виходячи з наведених правових положень, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. На підтвердження отримання професійної правничої допомоги позивачем надано Договір про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, додаткова угода від 01.09.2025 року. В матеріалах справи наявні Додаткові пояснення представника відповідача [PERSON] адвоката Громика І.М., в яких останній просив відмовити в задоволенні вимог представника позивача щодо стягнення з його довірителя витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн., оскільки вказані витрати є неспівмірними і не доведеними, всупереч вимогам ч.2 ст.95 ЦПК України, адже позивач не надав суду належних і допустимих доказів понесення таких витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial