Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] 24.03.2025 звернулася до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до Споживчого товариства «Сузір`я Будова», Споживчого товариства «Сузір`я Плюс», за участі третіх осіб: Товариства з обмеженою відповідальністю «УВГП-Система», Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони України, та просить: - визнати за [PERSON] право власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] 01.3074881.4645379.20240711.83.0000.51) за адресою: місто Одеса, проспект Лесі Українки, 19-Г. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.08.2016 між ТОВ «УВГП-Система» та СТ «Сузір`я Будова» та ТОВ «Баубуд» укладено договір про спільну діяльність №1/Г-19. 29 січня 2018 року між тими ж Сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору про спільну діяльність №1/Г-19, якою передбачено, що Сторона-2 виконує всі необхідні фактичні і юридичні дії для досягнення мети за Договором, зокрема: від власного імені з метою залучення коштів для забезпечення будівництва Об`єкту має право укладати договори асоційованого членства, договори пайової участі у будівництві, інвестиційні договори (у випадках не заборонених законодавством), договори купівлі-продажу майнових прав, за якими передавати права на об`єкти (квартири, нежитлові приміщення, трансформаторні підстанції, комори, місця у паркінгу) третім особам». Із аналізу змісту Договору вбачається, що СТ «СУЗІР`Я БУДОВА» здійснювало фінансування будівництва за рахунок залучених коштів своїх асоційованих членів, а по суті інвесторів. На підставі даного Договору СТ «СУЗІР`Я БУДОВА» було укладено ряд Договорів із пайовиками, зокрема, 23 березня 2018 року між СТ «СУЗІР`Я БУДОВА» (Товариство) з однієї сторони та [PERSON] (Пайовик) з іншої сторони, було укладено Договір асоційованого членства в споживчому товаристві № 4/321. На виконання умов Договору, Позивачем було оплачено вартість частки. Із змісту укладеного правочину вбачається, що Договір асоційованого членства в споживчому товаристві має змішану правову природу. Уклавши Договір асоційованого членства в споживчому товаристві, СТ «СУЗІР`Я БУДОВА» не лише засвідчило вступ Позивача у члени кооперативу, а і засвідчило набуття Позивачем майнових прав на Об`єкт нерухомості: однокімнатну квартиру будівельний номер [ADDRESS] , загальною площею 48, 6 кв.м. Інвестор після виконання умов інвестування набуває майнові права (тотожні праву власності) на цей об`єкт і після завершення будівництва об`єкта нерухомості набуває права власності на об`єкт інвестування як первісний власник шляхом проведення державної реєстрації речових прав на зазначений об`єкт за собою, про що вказано в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року по справі № 359/5719/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року по справі № 344/16879/15-ц. При виконанні Договору про спільну діяльність №1/Г-19, ТОВ «УВГП-СИСТЕМА», СПОЖИВЧИМ ТОВАРИСТВОМ «СУЗІР`Я БУДОВА» та ТОВ «БАУБУД» діяли спільно з метою будівництва житлового будинку та в результаті спільних дій були породжені інші правовідносини між СТ «СУЗІР`Я БУДОВА» та пайовиками фізичними особами. Позивачка набула майнові права на квартиру з моменту виплати коштів паю. Однак, 11.03.2024 СТ «СУЗІР`Я БУДОВА» направило позивачу лист у якому повідомило, що Договір про спільну діяльність було припинено, у зв`язку з неможливістю його виконання через зміну умов, що виникли із рішення суду у справі №916/1674/18 щодо збільшення частки відшкодування перед контрагентом по договору пайової участі у будівництві та неможливістю виконання Споживчим товариством «СУЗІР`Я БУДОВА» збільшення частки у зв`язку з тим, що Споживче товариство «СУЗІР`Я БУДОВА» є неприбутковою організацією, яка існує на внески членів та асоційованих членів, чого недостатньо для здійснення будівництва квартир за додатковими вимогами Міністерства оборони України. Повідомлено, що право Споживчого товариства «СУЗІР`Я БУДОВА» на подальше використання земельної ділянки за адресою [ADDRESS] скасовано та про неможливість передання об`єкту вказаного в договорі асоційованого членства. Споживче товариство запропонувало розірвати договір та повернути кошти, однак без жодної індексації або ж укласти новий договір з іншим товариством з доплатою. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав, отже, СТ «СУЗІР`Я БУДОВА» виступає боржником у зобов`язанні з будівництва та подальшої передачі права власності на нерухомість перед Позивачем. Відповідач не визнає майнові права позивача на квартиру, тому наявні підстави для звернення до суду. Відповідачі, які входять в умовну групу Будова, обізнані із усіма правочинами, що укладались пайовиками, із тим, що будівництво здійснено за рахунок коштів інвесторів фізичних осіб та свідомо, замість того, щоб замінити СТ «СУЗІР?Я БУДОВА» на СТ «Сузір`я плюс», як сторону в Договорах із Позивачем, намагаються змінити суттєві умови договору в односторонньому порядку. Позивачу нічого не відомо про те, що всі учасники процесу будівництва домовилися про перепідписання угод та договорів із зазначенням оновлення строків та умов. Безпосередньо пайовиків, зокрема Позивача, за рахунок яких збудована 4 секція будинку ніхто до перемови не залучав. Правочин вчинений між сторонами не може створювати обов`язки для третіх осіб. Позивачу стало відомо, що будинок, а саме "будівництво житлових будинків з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом за адресою: [ADDRESS] , І черга будівництва (ІV пусковий комплекс)" був введений в експлуатацію, що підтверджує видача сертифіката про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів ІУ123241004661 від 18.10.2024. Однак, СТ «СУЗІР`Я БУДОВА» та СТ «СУЗІР`Я ПЛЮС» не визнають прав позивача, не повідомили Пайовика про здачу будинку та не передали нерухомість за актами приймання-передачі, через що позивач не може оформити правоустановлюючі документи на своє майно. Позивачка повідомляє, що номер її квартири був змінений з 321 на 324, про що свідчить співставлення додатку №3 до Договору асоційованого членства та сертифікату про прийняття в експлуатацію. Ухвалою Приморського районного суду від 25.03.2025 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 29.04.2025. Заяву про забезпечення позову залишено без задоволення. До суду 14.04.2025 надійшли пояснення від ТОВ «УВГП-Система» в особі представника Дімарського Д.Л. у яких просять відмовити у задоволення позову. Пояснення третьої особи обґрунтовані тим, що ТОВ «УВГП-Система» бере участь у будівництві за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, 19-21 на підставі Договору №227/УПБ-70Д від 25.11.2004 про будівництво житла у порядку пайової участі для військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей, укладеного між ТОВ «УВГП-Система» та Південним Управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України. Новостворене нерухоме майно - багатоквартирний будинок за адресою: [ADDRESS] належить забудовнику - Південному УКБ МОУ, як первісному інвестору (власнику). Південним УКБ МОУ для досягнення мети договору №227/УПБ-70Д від 25.11.2004 в якості інвестиції внесено право на здійснення будівництва на земельній ділянці, належної йому на праві постійного користування. Тобто, в даному випадку інвестицією Південного УКБ МОУ в будівництво об`єкта за адресою: [ADDRESS] є вказане право, яке має майнову цінність, оскільки дозоляє створення на належній йому земельній ділянці нового об`єкту нерухомості. До суду 14.04.2025 надійшов відзив від представника СТ «Сузір`я Будова» - Новак Л.А., згідно якого просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] (з тексту відзиву вбачається помилка допущена в резолютивній частині відзиву, адже позивачем правильно вказано [PERSON] ). На обґрунтування відзиву зазначено, що за позивачем, яка є членом споживчого товариства, не можуть бути визнані майнові права, які відсутні у складі майна самого споживчого товариства. У СТ «Сузір`я Будова» відсутні майнові права на квартиру щодо якої подано позов. СТ «Сузір`я Будова» з 25.01.2024 не є учасником будівництва житлових будинків за адресою: [ADDRESS] , оскільки Договір про спільну діяльність було розірвано. СТ «Сузір`я Будова» було отримано лист від ТОВ «УВГП-Система» від 25.08.2023 з посиланням на судове справу №916/1674/18 про необхідність збільшення з боку СТ «Сузір`я будова» фінансування за Договором про спільну діяльність та можливість передачі до СТ «Сузір`я Будова» всіх об`єктів нерухомості в об`єкті будівництва за адресою: [ADDRESS] лише у випадках збільшення фінансування. СТ «Сузір`я Будова» згоду щодо збільшення фінансування від асоційованих членів не отримало, у зв`язку з чим договір було розірвано. Завершення будівництва будинку здійснювалося іншими особами з залученням додаткових коштів. Відповідач повідомив позивача про неможливість виконання укладеного договору і запропонував розірвання договору та повернення сплачених коштів. Відповідач вважає обраний позивачем спосіб захисту неефективним та вказує, що відсутнє порушене відповідачем право, яке б належало позивачу, за захистом якого вона звернулась до суду. За своєю правовою природою договір асоційованого членства не є договором інвестування. Представник СТ «Сузір`я Плюс» - Черевко О.В. 16.04.2025 подав до суду відзив, яким просить відмовити у задоволенні позову, оскільки СТ «Сузір`я Плюс» не є стороною договору асоційованого членства та не має жодного правовідношення, які склалися між позивачем та СТ «Сузір`я Будова». У зв`язку з тим, що СТ «Сузір`я Плюс» є неналежним відповідачем по справі. До суду 28.04.2025 представник позивача Петрова А.М. подала додаткові пояснення на пояснення ТОВ «УВГП-Система» у яких вказала, що не залежно від того, які умови будівництва суд визнав законними в межах справи №916/1674/18, Позивач як була так і залишається інвестором у будівництві, оскільки безпосередньо за її кошти побудовано однокімнатну квартиру [ADDRESS] . 28.04.2025 представник позивача Петрова А.М. подала до суду відповідь на відзив СТ «Сузір`я Плюс» у якій відзначає, що СТ «Сузір`я Плюс» є належним відповідачем, адже не визнає право власності позивача та отримало право добудови 4-ої секції будинку та паркінгу ЖК «Чотири Сезони» за адресою: м.Одеса, Гагаріна, 19-21. 28.04.2025 представник позивача Петрова А.М. подала до суду тотожну відповідь на відзив СТ «Сузір`я Плюс». У підготовчому засіданні 29.04.2025 проведеному за участі представника позивача Петрової А.М. та представника СТ «Сузір`я Будова» Новак Л.А., було прийнято відзиви та пояснення третьої особи, прийнято пояснення позивача та відповідь на відзив, дублюючу відповідь на відзив залишено без розгляду за заявою представника позивача. З метою надання часу представнику позивача на ознайомлення з відзивом СТ «Сузір`я Будова» та подання відповіді на відзив, у засіданні оголошено перерву до 20.05.2025. У підготовчому засіданні 20.05.2025 проведеному за участі представника позивача Петрової А.М. та представника СТ «Сузір`я Будова» Новак Л.А., представник позивача повідомила, що не отримала досі відзиву, у зв`язку з засідання було відкладено на 03.07.2025. До суду 26.05.2025 надійшла відповідь на відзив СТ «Сузір`я Будова» від представника позивача Петрової А.М., у якій вказано, що уклавши Договір асоційовано членства в споживчому товаристві СТ «СУЗІР`Я БУДОВА» не лише засвідчило вступ Позивача у члени кооперативу, а і засвідчило набуття нею майнових прав на нерухоме майно, що буде побудоване. Моментом виникнення у Позивача майнових прав є момент сплати паю за нерухоме майно. Із позовною заявою надано платіжні документи, що підтверджують виплату паю, тому доводи Відповідача в цій частині є необґрунтованими. Також судовою практикою, зокрема постановою Великої Палати Верховного суду від 14.12.2021 у справі №344/16879/15-ц, спростовано доводи відповідача при укладення Договору квартири ще не існувало та про неефективність способу захисту. Площа, яка була побудована на кошти фізичних осіб інвесторів і як вбачається, площа побудованого на момент підписання Акту приймання-передачі будівництва житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за адресою: [ADDRESS] , І черга будівництва (IV пусковий комплекс) становить 32 862,1 м2. Із зазначеного вбачається, що на момент «передачі робіт» за Актом №1 прийому-передачі будівельно-монтажних робіт до Договору про спільну діяльність №1/Г -19 від 29.08.2016 СТ «СУЗІР`Я БУДОВА» передало вже повністю побудований об`єкт. Квартира Позивача була фізично побудовані за її рахунок. Верховний суд відмовляючи касаційного провадження у справі №916/1674/18 констатував, що постанова апеляційного суду не містить посилань, які б стосувалися прав, інтересів чи обов`язків скаржника, тому рішення по справі №916/1674/18 не мало впливу на обов`язки відповідача, особливо, з урахування того, що саме ТОВ «УВГП-Система» має виконувати свої обов`язки по передачі більшої кількості квартири військовослужбовцям, а не СТ «Сузір`я Будова». Позивач вказує, що відповідач відкрито заявляє про те, що будівництво здійснено за коши фізичних осіб, адже вказує «Фінансування будівництва групи житлових будинків за адресою: [ADDRESS] , здійснювалось СТ «Сузір`я Будова» шляхом залучення внесків, паїв асоційованих членів». У зв`язку з неявкою учасників справи у підготовче засідання 03.07.2025 та подання однойменного клопотання представником позивача, розгляд справи відкладено на 05.08.2025. У підготовчому засіданні 05.08.2025 розгляд справи відкладено на 23.09.2025, у зв`язку з неявкою учасників справи. Ухвалою від 17.09.2025 забезпечено проведення підготовчого засідання в режимі відеоконференції за участі представника позивача. У підготовчому засіданні 23.09.2025 проведеному за участі представника позивача Петрової А.М., яка брала участь у засіданні в режимі відеоконференції, представник позивача просила надати час для подання заяви щодо залучення двох відповідачів, клопотання було задоволено, розгляд справи відкладено на 15.10.2025. У підготовчому засіданні 15.10.2025 проведеному за участі представника позивача Петрової А.М., яка брала участь у засіданні в режимі відеоконференції, та представника СТ «Сузір`я Будова» - Новак Л.А., задоволено клопотання представника позивача та залучено ТОВ «УВГП-Система» у якості співвідповідача, з метою надання часу співвідповідача на подання відзиву, у засіданні оголошено перерву до 18.11.2025. До суду 03.11.2025 надійшов відзив ТОВ «УВГП-Система», яким відповідач заперечує проти позову. На обґрунтування відзиву відзначено, що пред`являючи позову до ТОВ «УВГП-Система» позивач не обґрунтовує наявність прав позивача з боку товариства. Надалі обґрунтування відзиву співпадають з обґрунтуванням письмових пояснень поданих ТОВ «УВГП-Система» як третьою особою. До суду 05.11.2025 від представника позивача Петрової А.М. надійшла відповідь на відзив у якій вказує, що ТОВ «УВГП-Система» розпорядилось об`єктом будівництва 4-ий будинок та паркінг ЖК Чотири сезони за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна 19-21 та передало його СТ Сузір`я Плюс, а площі цього будівництва обіцяні за п. 5.2.2. СТ Сузір`я Плюс для забезпечення житлом членів та асоційованих членів СТ Сузір`я Плюс. Вчинення даного правочину, щодо розпорядження майновими правами інвесторів, зокрема, Позивача і є порушенням права власності Позивача на даний об`єкт нерухомості саме ТОВ УВГП-Система. Надалі обґрунтування відповіді на відзив такі ж самі як і в додаткових поясненнях на пояснення ТОВ «УВГП-Система», поданих як третьою особою. Додатково представник позивача вказує, що Господарським судом Одеської області 01.04.2025 прийнято рішення у справі №916/4929/24, яким визнано недійсним договір про спільну діяльність, однак договори асоційованого членства недійсними не визнавалися. Визнання недійсним Договору про спільну діяльність № 1/Г-19 від 29.08.2016 має наслідки для осіб, які є сторонами цього правочину: Товариства з обмеженою відповідальністю "УВГП-СИСТЕМА", Споживчого товариства "СУЗІР`Я БУДОВА", Товариства з обмеженою відповідальністю "БАУБУД" в частині, що стосується прав та обов`язків за цим договором. Двостороння реституція застосовано до договору також застосовується до додаткових угод, а тому, розпорядження ТОВ «УВГП-Система» об`єктом нерухомості є незаконною. У підготовчому засіданні 18.11.2025 проведеному за участі представника позивача Петрової А.М., яка брала участь у засіданні в режимі відеоконференції, та представника СТ «Сузір`я Будова» - Новак Л.А., було прийнято відзив та відповідь на відзив. В результаті проведеного підготовчого засідання було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 12.01.2026. У судовому засіданні 12.01.2026 проведеному за участі представника позивача Петрової А.М., яка брала участь у засіданні в режимі відеоконференції, та представника СТ «Сузір`я Будова» - Новак Л.А., представник позивача почала надавати вступне слово, проте у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в місті Одеса, розгляд справи було відкладено на 29.01.2026. У судовому засіданні 29.01.2026 проведеному за участі представника позивача Петрової А.М., яка брала участь у засіданні в режимі відеоконференції, та представника СТ «Сузір`я Будова» - Новак Л.А., представник позивача продовжила надання вступного слова, просила задовольнити позову. Представник СТ «Сузір`я Будова» надала вступне слово, просила відмовити у задоволення позову. Суд перейшов до стадії дослідження доказів, у зв`язку з закінченням часу для розгляд справи було оголошено перерву до 12.03.2026. У судовому засіданні 12.03.2026 представника позивача Петрова А.М., яка брала участь у засіданні в режимі відеоконференції, просила задовольнити позов. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Згідно ч.1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. У судовому засіданні 12.03.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та оголосив, що проголошення судового рішення відбудеться 24.03.2026 о 11:45 год. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов наступних висновків. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 (провадження № 14-8цс21) вказала, що у разі виконання інвестором власних інвестиційних зобов`язань після завершення будівництва об`єкта інвестування відповідно до вимог закону майнові права інвестора трансформуються у право власності, яке підлягає державній реєстрації за інвестором як первісним власником. Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року №344/16879/15-ц виснувала, що у випадку, коли об`єкт нерухомості вже збудований та введений в експлуатацію, проте інвестором (покупцем) не отримані правовстановлюючі документи у зв`язку із порушенням продавцем за договором (інвестування, купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно) взятих на себе договірних зобов`язань щодо передання всіх необхідних документів для оформлення права власності на квартиру, вартість якої сплачена покупцем в повному обсязі, та у разі невизнання продавцем первісного права власності на новостворений об`єкт інвестування, ефективним способом захисту такого права є звернення до суду з вимогою про визнання права власності на проінвестоване (оплачене) ним майно відповідно до положень статті 392 ЦК України. Позивач як інвестор щодо майна яке здане в експлуатацію обрала ефективний спосіб захисту прав, адже не відбулася реєстрація права власності щодо об`єктів нерухомого майна, які є предметом спору, у зв`язку з чим доводи відповідача в цій частині є безпідставними. Судом встановлено, що споживче товариство «Сузір`я Будова» є споживчим житлово-будівельним кооперативом створеним його засновниками на добровільних засадах для організації будівництва житла, його експлуатації та надання інших послуг з метою задоволення споживчих потреб його членів в житлі та його експлуатації (п.1.1., 2.2 Статуту СТ «Сузір`я Будова» затвердженого рішенням Установчих зборів членів від 17.03.2016) (т.1 а.с.38-40). 23 березня 2018 року Споживче товариство «Сузір`я Будова» з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони уклали договір асоційованого членства в споживчому товаристві №4/321, яким передбачено, що: - відповідно до Статуту Товариства та цього Договору Товариство приймає Пайовика в асоційовані члени Товариства. Пайовик при підписанні даного Договору ознайомився з положеннями Статуту та згоден їх реалізовувати; - Пайовик зобов?язується прийняти участь в реалізації статутних цілей і завдань Товариства шляхом внесення в повному обсязі своєї Частки в Товариство, з метою забезпечення Товариством будівництва Будинку за рахунок внесеного Пайовиком паю, а також прийняти на себе в розмірі Цільового внеску частину витрат, пов?язаних з утриманням Товариства і реалізацією статутних цілей і завдань, на умовах цього Договору, а Товариство зобов?язується забезпечити будівництво Будинку, і, після здачі Будинку в експлуатацію, передати Пайовикові закріплену за ним квартиру, за умови виконання Пайовиком зобов?язань за цим Договором. Розмір Частки, зазначений в пункті 2.1, є остаточним і включає в себе витрати Товариства на забезпечення будівництва Будинку та виконання всіх необхідних дій для завершення будівництва Будинку та здачі його в експлуатацію (Пай), а також, витрати на утримання Товариства та реалізацію їм заданих цілей і завдань (Цільовий Внесок), крім випадків, зазначених у п.2.8 цього Договору; - Пайовик уповноважує Товариство виконати такі дії: - реалізувати статутні цілі і завдання відповідно до Статуту Товариства; - забезпечити будівництво Будинку; - розпорядитися внесеною ним Часткою відповідно до умов цього Договору та Статутом Товариства; - характеристика Квартири закріплюється в Додатку №1 («Специфікація») до даного Договору, який є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до п.2.1 Договору №4/321 від 23.03.2018, Пайовик в порядку і на умовах, передбачених цим Договором, зобов`язується внести Частку в розмірі еквівалентному 45 169 доларів США, що на момент укладення Договору становить 1 185 840 грн. Пунктом 4.2 Договору №4/321 від 23.03.2018 закріплено, що товариство зобов`язане, зокрема: - забезпечити будівництвом Будинку в строк ІІІ квартал 2021 року; - закріпити квартиру за Пайовиком за умови виконання п.2.1., 2.2, 2.3 цього Договору, тобто внесення Частки; - після здачі Будинку в експлуатацію письмово повідомити Пайовика про готовність Товариства передати квартиру у володіння Пайовика в необхідності підписати Акт прийому-передачі квартири; - протягом 7 календарних днів з моменту підписання Сторонами Акту прийому-передачі Квартири до повної сплати [PERSON] надати Пайовикові довідку про повну виплату паю, яка буде підставою для оформлення Пайовиком права власності на належну йому квартиру (т.1 а.с.13-15). Додатком №1 до Договору асоційованого членства в споживчому товаристві №4/321 від 23 березня 2018 року закріплена специфікація Квартири, яка знаходиться в будинку: [ADDRESS] , в 4 секції, на 23 поверху, будівельний номер 321, загальна площа квартири 48,6 кв.м., кількість кімнат 1 (т.1 а.с.15 на звороті). Квитанціями до прибуткового касового ордеру підтверджується внесення [PERSON] грошової суми у розмірі 1 153 819 грн на виконання договору №4/321 від 23.03.2018 (т.1 а.с.17-19). Земельна ділянка площею 2,9225 за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням: для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України належить Державі в особі органу державної влади Одеська обласна державна адміністрація, про що свідчить інформаційна довідка від 12.05.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (т.1 а.с.49). Правокористувачем земельної ділянки площею 2,9225 га за адресою: [ADDRESS] є Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони України, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 12.12.2016 (т.1 а.с.63). Дозвіл на виконання будівельних робіт отримано замовником Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України 14.08.2018 щодо IV пускового комплексі (т.1 а.с.67). 25 листопада 2004 року між товариством з обмеженою відповідальністю «УВГП-Система» (пайовик) та Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України (замовник) укладено договір №227/УПБ-70Д про будівництво житла в порядку пайової участі для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей, відповідно до п.2.1 якого, предметом цього Договору є фінансування та будівництво «Пайовиком» в повному обсязі, згідно одержаної у встановленому законом порядку проектно-кошторисної документації на будівництво групи житлових будинків з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями, підземними паркінгами, обладнанням, інженерними мережами та спорудами, орієнтованою загальною площею 35 тис.кв.м. на земельній ділянці орієнтовною площею 2,5 га в [ADDRESS] (військове містечко № [NUMBER] ). Згідно п.3.1 Договору №227/УПБ-70Д від 25.11.2004, Пайовик здійснює в повному обсязі фінансування будівництва об`єкту на умовах, передбачених дійсним Договором. Замовник вносить свою пайову участь у будівництво у вигляді виконання обов`язків, надання послуг, передбачених в п.4.1 Договору. Пунктом 3.4 Договору №227/УПБ-70Д від 25.11.2004, розподіл Об`єкту між сторонами здійснюється наступним чином: замовнику: 20% від загальної площі житла Об`єкту, що на момент укладення угоди орієнтовно складає 7 000 кв.м.; пайовику: 80% від загальної площі житла Об`єкту, що на момент укладення угоди орієнтовно складає 28 000 кв.м., а також кінцеву будівельну продукцію, визначену проектно-кошторисною документацією, а саме будинок (секції), 100% вбудовано-прибудованих нежитлових приміщень, підземні паркінги, обладнання, інженерні мережі та споруди. Пунктом 3.7 Договору №227/УПБ-70Д від 25.11.2004, пайовик має право надавати замовнику квартири в інших новозбудованих житлових будинках в м.Одесі в обсязі частки замовника, визначеної в п.3.4 Договору в термін до кінця 2007 року (т.1 а.с.35-36). 02 грудня 2005 року між товариством з обмеженою відповідальністю «УВГП-Система» (пайовик) та Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України (замовник) укладено додаткову угоду №1/70СП до договору №227/УПБ-70Д, згідно якої з метою скорочення термінів забезпечення житлом військовослужбовців та членів їх сімей та враховуючи те, що завершення будівництва об`єкту (м.Одеса, проспект Гагаріна 19-21) передбаченого чергами на 2007-2008 р., сторони домовились про те, що пайовик передає в 2005 році замовнику за його згодою готові квартири в інших будинках (т.1 а.с.36 на звороті). 25 грудня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «УВГП-Система» (пайовик) та Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України (замовник) укладено додаткову угоду №2/70СП до договору №227/УПБ-70Д, умовами якої змінили терміни будівництва та інші умови. Зокрема, пункт 3.7 Договору викладено в наступній редакції: «Пайовик достроково передає Замовнику квартири відповідно до п. 3.4. Договору загальною площею 7 008,20 кв.м., у т.ч. 30 квартир загальною орієнтовною площею 2 568,5 кв.м. у [ADDRESS] , згідно додатку №1 до цієї додаткової угоди у строк до 20.12.200 р., 74 квартири в [ADDRESS] орієнтовною площею 4 439,7 кв.м. згідно додатку №2 до цієї додаткової угоди, за погодженням КЕВ м.Одеси у строк до 20.12.2009 р...» (т.1 а.с.37). Додатком до додаткової угоди №2/70СП від 25.12.2008 є адресний перелік квартир, якими затверджено квартири в будинку [ADDRESS] та в будинку [ADDRESS] , які передаються замовнику на виконання додаткової угоди до договору №227/УПБ-70Д від 25.11.2004, відповідно до якого загальна площа становить 7 008,2 кв.м. (т.1 а.с.37 на звороті). Однак, додаткова угода № 3/70 СП від 16.10.2015 до договору №227/УПБ-70 Д від 25.11.2004 про будівництво житла в порядку пайової участі для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей, укладена між Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України та Товариством з обмеженою відповідальністю «УВГП-Система» визнано недійсною з моменту вчинення постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 31 серпня 2022 року у справі № 916/1674/18, яка залишена без змін постановою Верховного суду від 14 грудня 2022 року. Під час дії додаткової угоди №3/СП від 16.10.2015, яка в подальшому була визнана недійсною, а саме 29 серпня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «УВГП-Система», споживчим товариством «Сузір`я Будова» та товариством з обмеженою відповідальністю «Баубуд» укладено договір про спільну діяльність №1/Г-19, відповідно до п.1.1 якого сторони уклали цей Договір про спільну господарську діяльність з метою будівництва групи житлових будинків з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями, підземними паркінгами, обладнаннями, інженерними мережами та спорудами, орієнтовною загальною площею квартир 85 000 кв.м. за адресою: м.Одеса, проспект Гагаріна, 19-21. Для досягнення мети за Договором Сторони зобов`язуються спільно та узгоджено здійснювати необхідні фактичні і юридичні дії. Договором передбачено, що зі сторони ТОВ «УВГП-Система» внеском в спільну діяльність є право на забудову земельної ділянки, всі необхідні документи. Зі сторони СТ «Сузір`я Будова» внеском у спільну діяльність є грошові кошти у сумі 679 796 000 грн, а також професійні знання, навички і вміння, ділова репутація і ділові зв`язки. Зі сторони ТОВ «Баубуд» внеском в спільну діяльність є професійні навички і вміння, ділова репутація і ділові зв`язки, проведення вивчення ринку з питань обрання генерального підрядника (т.1 а.с.32-33). 29 січня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «УВГП-Система», споживчим товариством «Сузір`я Будова» та товариством з обмеженою відповідальністю «Баубуд» укладено додаткову угоду №2 до Договору про спільну діяльність №1/Г-19, якою зокрема, пункт 3.2.1 викладено в наступній редакції: Сторона-2 виконує всі необхідні фактичні і юридичні дії для досягнення мети за Договором, зокрема: від власного імені з метою залучення коштів для забезпечення будівництва Об`єкту має право укладати договори асоційованого членства, договори пайової участі у будівництві, інвестиційні договори (у випадках не заборонених законодавством), договори купівлі-продажу майнових прав, за якими передавати права на об`єкти (квартири нежитлові приміщення, трансформаторні підстанціє, комори, місця у паркінгу) третім особам (а.с.33 на звороті). Між товариством з обмеженою відповідальністю «УВГП-Система», споживчим товариством «Сузір`я Будова» та товариством з обмеженою відповідальністю «Баубуд» 26 листопада 2019 року укладено додаткову угоду №2 до Договору про спільну діяльність №1/Г-19, якою зокрема внесено зміни у внесок СТ «Сузір`я Будова» який складає 680 000 000 грн і отримання СТ «Сузір`я Будова» 100 % квартир, а також залишок площі прибудованих та допоміжних приміщень за вирахуванням частки ТОВ «УВГП-Система», згідно п.5.2.1 та 100% місць у паркінгу в повному обсязі (т.1 а.с.33 на звороті). 11 грудня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «УВГП-Система» та споживчим товариством «Сузір`я Будова» укладено додаткову угоду №3 до Договору про спільну діяльність №1/Г-19, згідно якої внесено зміни до договору №1/Г-19 від 29.08.2016, зокрема, в частині можливості одностороннього розірвання договору у випадку суттєвого порушення умов договору (т.1 а.с.84). ТОВ «УВГП-Система» листом від 25.08.2023 повідомила СТ «Сузір`я Будова», що за результатом розгляду судової справи №916/1674/18 Міністерство оборони України отримало право за умовами Договору 227/УПБ-70Д від 25.11.2004 на 17 000 кв.м. житла в об`єкті будівництва за адресою: [ADDRESS] . На теперішній час Міністерство оборони має права на те ж саме нерухоме майно, на яке передбачені права СТ «Сузір`я Будова». З урахуванням частково проведених розрахунків, площа житла, що має бути передана Міністерству оборони України в об`єкті будівництва за адресою: [ADDRESS] становить 11 019,34 кв.м. квартир, тому є неможливим розподіл результатів спільної діяльності між ТОВ «УВГП-Система» та СТ «Сузір`я Будова» згідно Договору про спільну діяльність №1/Г-19 від 29.08.2016, зокрема, передача СТ «Сузір`я Будова» 100% квартир (т.1 а.с.93). 25 січня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «УВГП-Система» та споживчим товариством «Сузір`я Будова» укладено додаткову угоду №4 до Договору про спільну діяльність №1/Г-19, згідно якої сторони дійшли до згоди розірвати договір з 25 січня 2024 року. СТ «Сузір`я Будова» зобов`язане передати виконані роботи Генеральним підрядником ТОВ «УГВП-Система» в строк до 29.02.2024 (т.1 а.с.85). 01 березня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «УВГП-Система» та споживчим товариством «Сузір`я Будова» укладено додаткову угоду №5 до Договору про спільну діяльність №1/Г-19, згідно якої передача виконаних робіт перенесена до 01 березня 2024 року (т.1 а.с.86). Як наслідок, 01 березня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «УВГП-Система» та споживчим товариством «Сузір`я Будова» підписано акт №1 прийому-передачі будівельно-монтажних робіт до Договору про спільну діяльність №1/Г-19 від 29.08.2016 «Будівництво житлових будинків з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом за адресою: [ADDRESS] , І черга будівництва (IV та V пускові комплекси)» (т.1 а.с.87). Втім, рішенням Господарського суду Одеської області від 01 квітня 2025 року у справі №916/4928/24, яке набрало законної сили 18 червня 2025 року, позов Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України задоволено. Договір про спільну діяльність №1/Г-19 від 29.08.2016, укладений між ТОВ «УВГП-Системи», СТ «Сузір`я Будова» та ТОВ «Баубуд» визнано недійсним з моменту укладення. Застосовано наслідки недійсності правочину та визнано відсутнім передбачені Договором про спільну діяльність №1/Г-19 від 29.08.2016 права у ТОВ УВГП-Системи», СТ «Сузір`я Будова» та ТОВ «Баубуд» щодо об`єктів будівництва та збудованих об`єктів на земельній ділянці по [ADDRESS] . ТОВ «УГВП-Система» 26 січня 2024 року уклала договір про спільну діяльність №1/Г-19 з споживчим товариством «Сузір`я Плюс» (т.1 а.с.11-12). 18 жовтня 2024 року Державна інспекція архітектури та містобудування України видала сертифікат №ІУ123241004661, яким засвідчила відповідність закінченого будівництва об`єкта проектній документації та підтвердила готовність до експлуатації будівництва житлових будинків з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом за адресою: [ADDRESS] черга будівництва (ІV пусковий комплекс). Така інформація наявна в публічному доступі, зокрема, викладена на сайті Порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва за посиланнями: https://e-construction.gov.ua/document_detail/doc_id=3471489480664286356/optype=100 15 липня 2025 року між Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України як замовником будівництва та товариством з обмеженою відповідальністю «УВГП-Система» як пайовиком укладено акт приймання передачі майнових прав замовник передав пайовику майнові права на об`єкти нерухомості в 4 пусковому комплексі у якому відсутня квартири [ADDRESS] чи №324 (додаток містить в системі «Електронний суд», додаток до заяви від 28.07.2025). Додані до позову додатки як проєкти договорів не приймаються до уваги, адже ніким не підписані. Отже, позивач вважає, що за нею слід визнати права власності на квартиру в IV пусковому комплексі, який зданий в експлуатацію, на підставі укладеного договору асоційованого членства в споживчому товаристві «Сузір`я Будова», в той час як СТ «Сузір`я Будова» вказує на неможливість виконання вимог договору, у зв`язку з визнанням недійсним договору про спільну діяльність на підставі якого СТ «Сузір`я Будова» здійснювало свою діяльність на об`єкті за адресою: [ADDRESS] ). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). У статті 626 ЦК України закріплено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (частина третя статті 626 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У частині першій статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Правовідносини сторін договору асоційованого членства в споживчому товаристві, який окрім, членських правовідносин містить положення про інвестиційні зобов`язання регулюються законами України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та «Про інвестиційну діяльність». Інвестор має право володіти, користуватися, розпоряджатися об`єктом і результатом інвестицій (об`єктами інвестиційної діяльності може бути будь-яке майно, а також майнові права). Інвестор має право на придбання необхідного йому майна у громадян і юридичних осіб безпосередньо або через посередників за цінами і на умовах, що визначаються за домовленістю сторін, якщо це не суперечить законодавству України, без обмеження за обсягом і номенклатурою (частина перша статті 4, частини п`ята та шоста статті 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність»). У статті 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» визначено, що об`єкт інвестування - це квартира або приміщення соціально-побутового призначення (вбудовані в житлові будинки або окремо розташовані нежитлові приміщення, гаражний бокс, машиномісце тощо) в об`єкті будівництва, яке після завершення будівництва стає окремим майном. Згідно зі статтею 177 ЦК України до об`єктів цивільних прав належать речі, майнові права та інше. Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України). За правилами статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування). Майнове право є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право є обмеженим речовим правом, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. У статті 190 ЦК України визначено, що майно є особливим об`єктом, яким вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Окремо вказано, що майнові права є неспоживчою річчю та визнаються речовими правами. Отже, у ЦК України визначення майнового права немає, оскільки у статті 190 ЦК України лише зазначено, що майнові права є неспоживчою річчю і визнаються речовими правами. При цьому не викликає сумніву, що майнові права є об`єктом цивільних правовідносин. Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (абзац третій частини другої статті 3 Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-ІІІ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність»). Концепція поняття «майно» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а отже і «майном» (пункт 98 рішення Європейського суду з прав людини щодо прийнятності заяви у справі «Броньовські проти Польщі» («Broniowski v. Poland»), заява № 31443/96; пункт 22 рішення від 10 березня 2011 року у справі «Сук проти України», заява № 10972/05). Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Таким чином, майнове право - це обумовлене право на набуття в майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права. Вказане свідчить про те, що громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте ними на законних підставах право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. СТ «Сузір`я Будова» в п.1.2 договору укладеного з позивачкою, який визначає предмет договору асоційованого членства у споживчому товаристві зобов`язалося забезпечити будівництво будинку і після його здачі в експлуатацію передати пайовику закріплену за ним квартиру, за умови виконання пайовиком зобов`язання за договором. [PERSON] сплатила внесок за договором, що не заперечується відповідачем, проте, на переконання суду позивач не може набути право власності на об`єкт нерухомості, адже внаслідок визнання недійсним договору про спільну діяльність №1/Г-19 укладеного між ТОВ «УВГП-Система» та СТ «Сузір`я Будова» 29.08.2018, СТ «Сузір`я Будова» не набуло жодних прав щодо результатів будівництва будинку за адресою: [ADDRESS] , а, тому, на час розгляду справи у СТ «Сузір`я Будова» відсутні повноваження щодо розпорядження об`єктом будівництва та в подальшому приміщеннями у будинку [ADDRESS] . Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як зазначено у статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає, зокрема, з договорів та інших правочинів, має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилом статті 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У частині першій статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина друга статті 328 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Згідно з частиною другою статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Після завершення будівництва та введення будинку в експлуатацію квартира як окремий об`єкт цивільних правовідносин ще не існує і набуває юридично статусу об`єкта цивільних правовідносин лише після державної реєстрації, здійсненої відповідно до закону (постанова Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 521/19092/17). У статті 2 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 цього Закону). Реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 зроблено висновок, що нормами законодавства встановлено первинний спосіб набуття права власності на річ, на яку раніше не було і не могло бути встановлено право власності інших осіб. Саме інвестор як особа, за кошти якої на підставі договору був споруджений об`єкт інвестування, є особою, якою набувається первісне право власності на новостворений об`єкт інвестування. Державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийнято в експлуатацію у встановленому порядку. В іншому випадку інвестор не зможе визнати право власності на квартиру до введення будинку в експлуатацію. Згідно із частиною четвертою статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Отже, інвестор після виконання умов інвестування набуває майнові права (тотожні праву власності) на цей об`єкт і після завершення будівництва об`єкта нерухомості набуває права власності на об`єкт інвестування як первісний власник шляхом проведення державної реєстрації речових прав на зазначений об`єкт за собою. Право власності на нерухоме майно виникає з моменту прийняття його в експлуатацію, якщо таке передбачено законом чи договором, а повноцінним об`єктом у розумінні ЦК України такий об`єкт стає після його державної реєстрації. Захист прав на новостворене майно, прийняте в експлуатацію, у разі невизнання відповідачем прав позивача на спірне майно здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, то захист здійснюється на загальних засадах цивільного законодавства. Отже, інвестор після виконання умов інвестування набуває майнові права (тотожні праву власності) на цей об`єкт і після завершення будівництва об`єкта нерухомості набуває права власності на об`єкт інвестування як первісний власник шляхом проведення державної реєстрації речових прав на зазначений об`єкт за собою. Суд погоджується з доводами позивача про те, що [PERSON] є інвестором, однак право власності на приміщення у об`єкті будівництва за адресою: [ADDRESS] , не набуте нею, адже СТ «Сузір`я Будова» не набуло права розпоряджатися майновими правами вищевказаного об`єкту будівництва, внаслідок визнання недійсним договору про спільну діяльність №1/Г-19 від 29.08.2016. При тому, суд звертає увагу на те, що договір асоційованого членства укладений між позивачем та СТ «Сузір`я Будова» не містить визначення конкретного об`єкту нерухомого майна, характеристика нежитлових приміщень визначена тільки у додатках №1 до Договорів «Специфікація». Згідно ст.876 ЦК України власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбаченого законом або договором. Забудовником (замовником) будівництва за адресою: [ADDRESS] є Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони України. Генеральним підрядником будівництва є КП «Будова». СТ «Сузір`я Будова» не було забудовником та не набуло права на спільну діяльність на об`єкті будівництва. [PERSON] сплатила кошти на виконання договору асоційованого членства у споживчому товаристві на рахунок СТ "Сузір`я Будова", однак доказів того, що ці кошти передані далі від СТ «Сузір`я Будова» до ТОВ «УВГП-Система» і від ТОВ «УВГП-Система» до забудовника (замовника) чи генерального підрядника саме на інвестування будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] суду представлено не було. У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , адже, як вказувалося вище, СТ «Сузір`я Будова» відсутнє право розпоряджатися майновими правами щодо об`єктів нерухомого майна. Інші доводи представника позивача не спростовують висновків суду вказаних вище, а, тому, не приймаються до уваги. Окрім того, суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі при розгляді справи №761/23904/19 вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі іншої особи, як належного співвідповідача, за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті, є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду від 20 січня 2021 року у справі№ 203/2/19 (провадження № 61-6983св20). Визначення відповідачів, предмет спору та підстави позову є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів і обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується останнім під час розгляду справи. Визначення складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням потрібного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Сторони - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), авідповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник).При цьому відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої, в принципі, можливо було б задовольнити позовні вимоги. З огляду на зміст наведених норм захисту в судовому порядку підлягають порушене право й охоронювані законом інтереси саме від відповідача (аналогічний висновок викладено в пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17). Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. пункт 8.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 року у справі № 910/15792/20). За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача (наведену правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі № 910/7122/17). На переконання суду, визначені [PERSON] відповідачі: СТ «Сузір`я Будова», СТ «Сузір`я Плюс», ТОВ «УВГП-Система» є неналежним відповідачами та порушення прав та інтересів позивача з боку вказаних відповідачів судом не встановлено, оскільки лише Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони України як замовник будівництва є особою за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Акт приймання-передачі, за яким замовник будівництва Південне управління капітального будівництва МОУ не передав ТОВ «УВГП-Система» майнових прав на квартиру ані №321 ані №324 свідчить про те, що квартира, яка є предметом позову, залишилася у розпорядженні Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України, яке залучено до участі у справі в якості третьої особи. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово вказував, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії"). Також, Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З огляду на вищевикладене, відсутні підстави наводити доводи іншим аргументам учасників справи.

Outcome: dismissed