Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним з позовом про відшкодування шкоди, яка обґрунтована тим, що 01.12.2024 року о 12:10 год. у м. Луцьку по вул. Ківерцівська, 85, водій DAEWOO Lanos, д.р.н. [NUMBER] , - [PERSON] , не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Mercedes-Benz GLS 450 d 4MATIC [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. 19.12.2024 року постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Автомобіль Mercedes-Benz GLS 450 d 4MATIC [NUMBER] був застрахований ТДВ «Експрес Страхування» за договором добровільного страхування транспортного засобу КАСКО № 777.24.06661 від 05.09.2024 р. року. 02.12.2024 р. до ТДВ «Експрес Страхування» звернувся страхувальник із заявою про виплату страхового відшкодування на рахунок СТО - ПАТ «Волинь-Авто» для відновлюваного ремонту автомобіля. Відповідно до рахунку-фактури №VA00000063 від 10.01.2025 р. вартість відновлювального ремонту автомобілем Mercedes-Benz GLS 450 d 4MATIC [NUMBER] складає: 735578,65 грн. За наслідком отримання необхідних документів, ТДВ «Експрес Страхування» прийняло рішення про визнання дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 01.12.2024 року о 12:10 год. у м.Луцьку по вул. Ківерцівська, 85, за участю автомобіля DAEWOO Lanos, др.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок якої було пошкоджено автомобіль Mercedes-Benz GLS 450 d 4MATIC [NUMBER] - страховим випадком та сплатило страхове відшкодування в загальній сумі 735578,65 грн. У зв`язку з чим просить стягнути з [PERSON] на користь відшкодування шкоди у розмірі 735578,65 грн. та сплачений судовий збір в сумі 8827,20 грн. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Не погодившись з позовом представник відповідача подала до суду відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що [PERSON] є учасником бойових дій, і частина коштів у розмірі страхової суми (160 000 грн) повинна бути відшкодована саме МТСБУ. Відповідача не було повідомлено про час і місце складання акту огляду №4452 від 02.12.2024, що суперечить п. 5.2 Методики. Це позбавило його права бути присутнім та ставить під сумнів об`єктивність огляду. До акту не додано фото. Фото з матеріалів поліції свідчать про менші пошкодження, ніж зазначено в дефектній відомості. У рахунку-фактурі №VA00000063 включені роботи та запчастини, яких немає в акті огляду (на суму 4 572,10 грн). Є дублювання та поділ одних і тих самих операцій (двері, антикорозійна обробка тощо), що може свідчити про штучне збільшення вартості. У рахунку-фактурі №VA00000063 боковина (артикул 1676304005) вартує 247677,38 грн, що явно перевищує ринкову вартість даної запчастини згідно з публічними відомостями, розміщеними на спеціалізованих ресурсах орієнтовно на 60000,00 грн, що може свідчити про завищення вартості ремонту та недобросовісне формування суми відшкодування. 27.10.2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник просив залучити в якості відповідача МТСБУ, стягнути з МТСБУ на користь ТзДВ «Експрес Страхування» відшкодування шкоди в сумі 160000 грн., стягнути з [PERSON] на користь ТзДВ «Експрес Страхування» відшкодування шкоди в сумі 575578,65 грн. та сплачений судовий збір в сумі 8827,20 грн. Відповідь на відзив мотивована тим, що відповідно до відповіді МТСБУ від 20.03.2025, МТСБУ не отримувало заяв чи інформації про наявності у відповідача статусу УБД. Окрім того 13.02.2025 до відповідача через Viber на тел. [NUMBER] було надіслано претензію, відповідь на яку не отримано. Наявність у відповідача статусу УБД має важливе значення та надає пільги встановлені законодавством України. Щодо вартості ремонту та обсягу пошкоджень, посилання відповідача на Методику товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ є безпідставним, оскільки страхове відшкодування здійснювалося не на підставі полісу ОСЦПВ, а на підставі договору КАСКО № 777.24.06661 від 05.09.2024 року. Відповідно до пункту 13 зазначеного договору, пріоритетним при визначенні розміру страхового відшкодування є розрахунок СТО. Однак позивачем у свою чергу для внутрішній перевірки було також замовлено додатковий звіт №68/25 про визначення вартості відновлюваного ремонту Mercedes-Benz GLS 450 d 4MATIC AC3671HP, відповідно до якого вартість відновлюваного ремонту склала 839902,85 грн. Тобто вартість ремонту відповідно до звіту, більше фактичного ремонту практично на 100000,00 грн. Зауваження відповідача щодо нібито повторення робіт у рахунку є необґрунтованими. Заміна деталі транспортного засобу є технічно неможливою без попереднього демонтажу пошкодженої деталі. Також є безпідставними посилання на сайти з продажу вживаних або неоригінальних запчастин, оскільки ремонт нового преміального автомобіля здійснювався з використанням оригінальних деталей. До матеріалів справи надано акт виконаних робіт №3HVA50328 від 05.03.2025р., якій підтверджує дійсну вартість ремонту ТЗ. Тому відповідачем не надано жодного доказу якій би спростовував вартість відновлюваного ремонту пошкодженого ТЗ. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.10.2025 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України. 19.01.2026 року представником позивача надано заяву, в якій просить прийняти часткову відмову від позовних вимог в частині стягнення відшкодування шкоди з МТСБУ в розмірі 160000 грн., у зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки на рахунок позивача 22.12.2025 року надійшло 160000 грн. відшкодування від МТСБУ. В судовому засіданні представник позивача просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві. Представник МТСБУ в судове засідання не з`явився, прочас та день розгляду справи повідомлялися належним чином. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія [NUMBER] , ТОВ «Хімзахід» є власником автомобіля «Mercedes-Benz GLS 450 d, державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , чорного кольору (а.с.17-18). 05.09.2024 року між ТДВ «Експрес Страхування» та ТОВ «Хімзахід» було укладено Договір страхування наземних транспортних засобів програма страхування «VIP» №777.24.06661, на транспортний засіб Mercedes-Benz GLS 450 d 4MATIC, реєстраційний номер [NUMBER] , строк дії договору з 05.09.2024 по 04.10.2025. (а.с.8-12) [PERSON] 01.12.2024 року о 12:10 год. у м. Луцьку по вул. Ківерцівська, 85, керуючи транспортним засобом ЗАЗ Daewoo, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Mercedes-Benz GLS 450D, який рухався в попутному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим було порушено вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.12.2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.(а.с.21-23) 02.12.2024 року [PERSON] , який був водієм на момент ДТП, звернувся до ТДВ «Експрес Страхування» із повідомленням про подію від Страхувальника по договору КАСКО №777.24.06661 від 05.09.2024 р.(а.с.14-15). На підтвердження пошкодження представником позивача надано фотографії пошкодженого транспортного засобу Mercedes-Benz GLS 450D, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.120-151, 180). З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого «Mercedes-Benz GLS 450D», державний номерний знак [NUMBER] 02.12.2024 року проведено його огляд, про що складено Акт огляду транспортного засобу №4452 та Акт огляду транспортного засобу №3671 (а.с.25-26, 114). Відповідно до звіту №68/25 про оцінку автомобіля Mercedes-Benz GLS 450 d, реєстраційний номер [NUMBER] , складеного 09.01.2025 року ТОВ АТ «Експерт-Сервіс», вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz GLS 450 d, реєстраційний номер [NUMBER] складає 839902,57 грн(а.с.111-113). Ремонтна калькуляція №3671 від 09.01.2025, щодо колісного транспортного засобу (Mercedes-Benz GLS 450 d 4MATIC, реєстраційний номер [NUMBER] , містить перелік та вартість ремонтних робіт та запасних частин та вартість ремонту у розмірі 839902,57 грн з ПДВ. (а.с.116-118). На підтвердження проведення відновлювальних робіт, позивачем долучено: рахунок-фактура №VA00000063 від 29.01.2025 на суму 735578,65 грн. (а.с.27-28) Згідно акту наданих послуг ПАТ «Волинь-Авто» №3НVA50328 від 20.03.2025 року вартість наданих послуг та запчастин - 735578,65 грн з ПДВ (а.с.19-21). Виплачене страхове відшкодування на користь ТОВ «Хімзахід» склало 735578,65 грн., що підтверджується страховим актом 3.24.06142-1 та платіжною інструкцією від 22.01.2025 року №3087670 (а.с.13, 30). [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується дублікатом посвідчення серії [NUMBER] (а.с.74). Приписами п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з положеннями ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). За приписами ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України). Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту в т. ч. є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди. Частина 1 ст.22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як зазначено в першому абзаці п. 4 Постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 (далі Постанови), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Поряд з цим, згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено заборону експлуатації транспортного засобу на території України без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно наведених положень, до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. Відповідно до ст.980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну. Таким чином, Цивільний кодекс України передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес - це нове право, що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу. Згідно з пунктом 27 постанови Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191ЦК), а також статтею 38Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27Закону України "Про страхування"встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не має права вимагати від завдавача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику у зв`язку з порушенням умов договору страхування. Проценти, неустойка виплачуються страховиком через несвоєчасне виконання ним власного зобов`язання перед страхувальником (стаття 992ЦК) і не можуть бути стягнуті у порядку суброгації з особи, винної в завданні шкоди. Також у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515ЦКсуброгація застосовується лише до майнового страхування. Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13, вбачається, що «у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За цією нормою страхувальник, який отримав майнову шкоду в деліктному правовідношенні набув право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги почав спливати у момент заподіяння шкоди, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача із залишком строку позовної давності, оскільки відповідно до статті 262ЦКУкраїни заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. У спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. При цьому строк позовної давності у страховому зобов`язанні є загальним (три роки) та його перебіг починається від дня настання страхового випадку. Отже, від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат та у межах загального строку позовної давності переходить право вимоги до особи, яка відповідальна за завдані страхувальнику збитки. За таких обставин, які свідчать про перехід до страховика права вимоги, а не набуття ним такого права правильним і обґрунтованим є застосування до спірних правовідносин статей 257, 262, 512, 993 ЦК України, а не частини шостої статті 261, статті 1191 ЦК України, оскільки стаття 1191ЦК України застосовується до деліктних правовідносин, а стаття 993ЦК України - до договірних». Також згідно положень ст. 27 Закону України "Про страхування" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно п. 13.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій, постраждалі учасники революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю І групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Частиною першою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частинами першою-четвертою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Згідно ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як установлено судом та убачається з матеріалів справи, після виплати страхового відшкодування потерпілій стороні у ДТП за договором добровільного страхування транспортних засобів (юридичні особи) № 202.22.2687200 від 09.06.2022 до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] на підставі ст.993ЦК України в порядку суброгації. З матеріалів справи вбачається, що після залучення МТСБУ співвідповідачем позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути 160000 грн із МТСБУ, а решту 575578,65 грн - із [PERSON] ; у подальшому МТСБУ 22.12.2025 сплатило позивачу 160000 грн, після чого представник позивача заявив про часткову відмову від позову до МТСБУ у зв`язку з відсутністю предмета спору. За змістом частини третьої статті 142 ЦПК України, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат із відповідача; сама ж така вимога про відмову від позову тягне закриття провадження у відповідній частині. Тому суд доходить висновку, що відмова позивача від позовних вимог до МТСБУ в частині стягнення 160000 грн підлягає прийняттю, а провадження у справі в цій частині - закриттю. Стосовно позовних вимог до [PERSON] суд виходить із наступного. Постанова Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.12.2024, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду в цивільній справі в питанні, чи мали місце відповідні дії та чи вчинені вони саме [PERSON] . Отже, вина відповідача у спричиненні ДТП є встановленою та повторному доказуванню не підлягає. Доводи сторони відповідача про завищення вартості ремонту є необґрунтованими, оскільки позивачем на підтвердження своїх вимог надано рахунок, акт огляду, звіт оцінювача, ремонтну калькуляцію, акт виконаних робіт та платіжні документи, які в сукупності підтверджують як характер пошкоджень, так і фактичне здійснення ремонту та його оплату. Натомість, належних та допустимих доказів на спростування визначеної вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Mercedes-Benz GLS 450 d 4MATIC [NUMBER] у розмірі 735578,65 грн суду не надано. Заперечення відповідача щодо окремих позицій рахунку, посилання на інтернет-ресурси із цінами на запчастини та припущення про завищення вартості ремонту самі по собі не спростовують належних письмових доказів позивача, оскільки не підтверджені висновком судової експертизи чи іншим належним і допустимим доказом. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводи представника відповідача про неможливість сплати суми відшкодування у зв`язку з скрутним матеріальним становищем [PERSON] суд оцінює критично. Відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України суд може, але не зобов`язаний, зменшити розмір відшкодування шкоди залежно від матеріального становища фізичної особи, яка її завдала. Однак саме по собі посилання на невисокий дохід без подання належних і допустимих доказів, які б у сукупності підтверджували скрутне матеріальне становище, відсутність іншого майна, доходів та об`єктивну неможливість виконання обов`язку, не є достатньою підставою для зменшення розміру відшкодування. При цьому за загальним правилом ст. 1166 ЦК України шкода відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Що стосується інших тверджень представника відповідача, викладених у письмових запереченнях на позов, то суд оцінює їх критично та до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються установленими фактичними обставинами, наведеними висновками суду та наявними в матеріалах справи доказами. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що загальний розмір шкоди, яка була відшкодована позивачем і в межах якої до нього перейшло право вимоги, становить 735578,65 грн. З цієї суми 160000 грн добровільно сплачено МТСБУ після пред`явлення позову. Отже, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню різниця, тобто 575578,65 грн., а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 8827 грн 20 коп. Позовні вимоги фактично задоволено на загальну суму 735578 грн 65 коп., з яких 575578 грн 65 коп. підлягає стягненню з [PERSON] , а 160000 грн відшкодовано МТСБУ після подання позову. З урахуванням пропорційності задоволених вимог судовий збір підлягає стягненню: з [PERSON] - 6906 грн 26 коп., з Моторного (транспортного) страхового бюро України - 1920 грн 94 коп. Разом з тим, оскільки Моторне (транспортне) страхове бюро України після залучення його до участі у справі добровільно відшкодувало позивачу суму 160000 грн., та позивач відмовився від позову в цій частині, суд вважає за необхідне відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, якою передбачено, що у разі відмови від позову позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого за подання позову в цій частині, повернути позивачу 50% сплаченого судового збору 960,47 грн, з МТСБУ стягнути - 960,47 грн. судового збору.

Outcome: approved