Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Позовні вимоги. АТ «Акцент-Банк» звернулося до Галицького районного суду м. Львова із зазначеною позовною заявою, в якій просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 12032,98 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 05.03.2023 року відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зазначив, що свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами, втім відповідач, порушивши умови договору, заборгованість за кредитом не погасив. У зв`язку з викладеним станом на 19.11.2025 року у [PERSON] наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 12032,98 грн., яку просить суд стягнути з відповідача. Рух справи в суді. Акціонерне товариство "Акцент-Банк" звернулось до Франківського районного суду м. Львова із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 05.01.2026 року позовну заяву Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості було скеровано до Галицького районного суду м. Львова для розгляду за підсудністю. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 09.02.2026 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Повідомлення відповідача здійснювалось шляхом надсилання копії позову та ухвали про відкриття провадження на адресу останнього відомого місця проживання. Однак останній правом на подання відзиву не скористався. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлені судом фактичні обставини справи. 05.03.2023 року відповідач шляхом підписання в електронному вигляді Анкети-заяви, заяви щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком та Паспорту споживчого кредиту приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» з метою укладення кредитного договору та отримання кредитної картки з встановленим кредитним лімітом 0 грн, який у подальшому, з ініціативи клієнта, було збільшено до 8800 грн. На підставі вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк» відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40.8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Повернення кредиту повинно було здійснюватися шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором. Згідно з пунктом 13 заяви щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, підписуючи простим/удосконаленим або власноручним цифровим електронним підписом цю заяву, відповідач підтвердив та погодився, що до укладення цієї угоди, він ознайомився з актуальними Умовами та правилами надання банківських послуг АТ "А-БАНК", що розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua/terms, та до укладення цієї угоди ознайомлений з інформацією, яка розміщується на вебсайті та доступна за посиланням www.a-bank.com.ua, в повному об`ємі, відповідно до ч.2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Судом встановлено, що відповідач використав кредитні кошти, надані АТ «Акцент-Банк», що підтверджується випискою за картковим рахунком. Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» передбачено обов`язок позичальника погашати заборгованість із сплати кредиту, відсотків за користування ним, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом. Пунктом 2.1.1.4.2 Умов банку надано право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за кредитним договором. Згідно з Тарифами користування кредитною карткою «Зелена» розмір обов`язкового щомісячного платежу 5% від заборгованості до 01 лютого 2022 року та 4% від заборгованості на кінець минулого місяця з 01 лютого 2022 року; базова процентна ставка на залишок заборгованості в місяць (після закінчення пільгового періоду) 3,7% до 01 жовтня 2020 року та 3,4% після; розмір прострочених зобов`язань по кредиту: подвійна процентна ставка, що діє в тарифі, нараховується з 1-го дня виникнення зобов`язання на суму загальної заборгованості. Суд встановив, що відповідач не виконав взяті на себе за кредитним договором зобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування, у зв`язку з чим, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 19.11.2025 року у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 12032,98 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 8703,91 грн; заборгованості по відсоткам у розмірі 3329,07 грн. Вказаний розрахунок відповідачем не спростований, доказів повного виконання відповідачем зобов`язань за договором про надання банківських послуг суду не надано. Мотиви прийняття рішення судом. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судовим розглядом було встановлено, що вказаний кредитний договір відповідачем не оспорювався, недійсним в судовому порядку не визнавався, а відтак є чинним і підлягає до виконання його сторонами. [PERSON] під час укладення кредитного договору, ознайомився з його текстом та змістом в цілому, підтвердив, що ознайомився з актуальними Умовами та правилами надання банківських послуг АТ "А-БАНК". Таким чином, відповідачу банком була надана уся інформація, що надається кредитодавцем споживачу відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Оскільки, кредитний договір був підписаний відповідачем без будь-яких застережень, суд приходить до висновку, що останній погодився з його умовами та зобов`язався виконувати їх. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надана банком виписка за рахунком позичальника, у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, у повному обсязі підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено довідці-розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц. Враховуючи, що на підставі наданих позивачем доказів установлено, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за укладеним з банком кредитним договором щодо повернення отриманих коштів не виконує, суд дійшов висновку про задоволення позову. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved