Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

07 жовтня 2025 року [PERSON] через свого представника адвоката Каплуна О.Б. звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської облісті із позовною заявою до Великодальницької сільської ради Одеського району Одеської області, третя особа без самостійних вимог Приватний нотаріус Могила Марина Михайлівна про надання додаткового строку для прийняття спадщини. В обгрунтування позову посилався зокрема на те, що позивач не одноразово звертався із заявою про прийняття спадщини до Приватного нотариуса: Могили Марини Михайлівни, щодо відкриття спадщини, але йому було відмовленно. Позивач вважає поважними причини пропуску строку на подання заяви для прийяття спадщини посилаючись на те, що на похорон батька він не встигав приїхати, оскільки проживає за тисячу кілометрів в Рівненській області. Ухвалою суду від 23 жовтня 2025 року було залучено до участі у справі [PERSON] , як третю особу. 17.12.2025 року представником [PERSON] адвокатом Семеновою Н.С. були подані пояснення третьої особи щодо позову у яких було зазначено, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю. Зокрема посилалися на те, що позивач всупереч вимогам законодавства не надав суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, позивач не довів наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню цієї заяви у встановлений законом строк. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Третя особа: Приватний нотаріус Могила Марина Михайлівна у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомляла. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з`явилася, через свого представника надала заяву, у якій просила провести слухання справи у її відсутність. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено,що позивач [PERSON] , [INFO] є сином померлого [PERSON] . Спадкодавець - [PERSON] помер [INFO] . 01.04.2025 року приватним нотаріусом Могилою М.М. заведено спадкову справу № 32/2025 року, після смерті [PERSON] . Строк на подання заяви про прийняття спадщини сплив 18 травня 2025 року. Позивач зазначає, що неодноразово звертався із заявою про прийняття спадщини до Приватного нотариуса: Могили Марини Михайлівни, щодо відкриття спадщини, але йому було відмовленно. Суд не приймає до уваги зазначені доводи, так як позивачем не було долучено жодних доказів на підтвердження його звернення до приватного нотаріуса Могили М.М. із заявою про прийняття спадщини як у встановлений законом строк, так і з пропуском такого строку. Суд також не приймає до уваги доводи, викладені в позовній заяві про те, що «позивач на похорон батька вне встигав приїхати, оскільки проживає за тисячу кілометрів в Рівненській області», так як вони не можуть бути розцінені як поважні причини пропуску строку на прийняття спадщини. Належного та допустимого доказу причин непереборної сили, які заважали позивачу подати заяву приватному нотаріусу, саме в період від дня відкриття спадщини до спливу строку на подання заяви про її прийняття, а саме до 18 травня 2025 року, матеріали справи не містять. Окрім того, під час оголошеного воєнного стану, відправлення правосуддя в Україні не зупинялося. Нотаріуси теж продовжували та продовжують надавати нотаріальні послуги. Позивачем не надані докази, що мало місце непереборні події, які не надавали можливість позивачу оформити та надіслати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Більш того, позивач мав можливість надіслати заяву про прийняття спадщини засобами поштового зв`язку, навіть без засвідчення справжності підпису. Процедура подання заяви про прийняття спадщини визначена пунктом 3 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, відповідно до пункту 3.5, якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним способом (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Отже, позивач не був позбавлений можливості подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини через засоби поштового зв`язку, що узгоджується із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі № 332/3796/19(провадження № 61-10896св21). Доказів, які б свідчили про наявність перешкод для подання такої заяви, обставин, що створювали об`єктивні та непереборні труднощі для позивача щодо подання такої заяви матеріали справи не містять. Отже, позивачем не доведено, що пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини відбувся з поважних причин. Безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента верховенства права та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а саме відповідача по справі. Відповідно до статей 1216,1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання положень закону тощо, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16(провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19) Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Подібний висновок викладений Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17 Згідно усталеної практики Верховного Суду, у разі, якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи спори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суди мають враховувати, що прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини потрібними є волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Підставою для визначення судом додаткового строку для подання заяви є виключно наявність поважних причин, тобто таких, які безумовно унеможливлювали вчинення особою дій по прийняттю спадщини. Такі причини та обставини мають існувати об`єктивно, тобто незалежно від особистих уявлень спадкоємця чи сприйняття ним певних фактів. Встановлений законом шестимісячний строк є цілком розумним та достатнім для вчинення спадкоємцем юридично значимих дій щодо прийняття спадщини, а тому причини, які об`єктивно унеможливлювали вчинення дій щодо прийняття спадщини, мають існувати протягом усього цього строку, або принаймні його істотної частини з такими наслідками, щоб протягом решти строку спадкоємець об`єктивно не мав змоги реалізувати своє право на прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна першорядно стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Відповідно до статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивач не надав суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, не довів наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню цієї заяви у встановлений законом строк, тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed