Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

19.12.2025 року представник ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СУПЕРІУМ» Вишневська О. І. звернулась до суду через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість в загальному розмірі 65 855,42 грн.; стягнути судові витрати у розмірі 2422, 40 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.09.2020 між [PERSON] та АТ «УКРСИББАНК» було укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №96822596000. Відповідно до п. 1.1. договору підписуючи цей договір позичальник погоджується з викладеними у правилах споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» з можливістю відкриття і розрахунково касового обслуговування карткових рахунків, які розміщені для ознайомлення на сайті. Відповідно до п. 2.1. договору банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору. 24.01.2022 між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Суперіум» укладено договір факторингу № 2401, відповідно до умов якого АТ «Укрсиббанк» передало ТОВ «ФК «Суперіум» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Суперіум» прийняло належні АТ «Укрсиббанк» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно вказаного реєстру, ТОВ «ФК «Суперіум» набуло право грошової вимоги до відповідача в розмірі 65 855,42 грн, а саме: заборгованість за основним боргом 49 712,59 грн, заборгованість за відсотками 16 142,83 грн. 22.10.2024 [PERSON] було направлено вимогу про усунення порушень основного зобов`язання, де повідомлено що 24.01.2022 відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором №96822596000 від 30.09.2020 до ТОВ «ФК «Суперіум» та про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором №96822596000 від 30.09.2020 в розмірі 65 855,42 грн. Таким чином, ТОВ «ФК «Суперіум» наділено правом грошової вимоги до відповідача на загальну суму 65 855,42 грн. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду з цією позовною заявою за захистом своїх прав та законних інтересів. Ухвалою суду від 07.01.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (викликом) сторін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи міститься клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оцінюючи характер процесу, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача проти заочного розгляду справи, що відповідатиме ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 30.09.2020 року [PERSON] звернувся до АТ «Укрсиббанк» із анкетою-заявою на надання споживчого кредиту, згідно якої, просив надати кредит у розмірі 49900,00 грн. Згідно п.1.2. Договору-анкети, банк встановлює ліміт овердрафту (надає кредит) на картковому рахунку клієнта, а клієнт зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за кредит на умовах, визначених договором та правилами. Відповідно до п.2.1. Договору, було встановлено ліміт кредитування у розмірі 49900 гривень. Строк дії ліміту кредитування з дати укладання договору по 05.10.2022 року . Пунктом 2.1.4 Договору встановлено, що відсоткова ставка на суму кредитної заборгованості з операціями з отримання готівки становить 55 % річних, для безготівкових операцій 55 % річних, процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, протягом пільгового періоду, річних становить 0,00%, пільговий період для погашення заборгованості 56 днів. У постанові КЦС ВС від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18 зазначено, що виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості. Згідно постанови КЦС ВС від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18, банківська виписка з особового рахунку клієнта банку може слугувати документом, який підтверджує проведення банком касових операцій, за умови зазначення в ній інформації про проведення банком таких операцій, сум і дат операцій та заповнення обов`язкових реквізитів. АТ «Укрсиббанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору. Відповідач [PERSON] не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином у порушення умов кредитного договору, а також ст.509, 526, 530 ЦК України зобов`язання за вказаним договором не виконав. 24.01.2022 між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Суперіум» укладено Договір факторингу № 2401, відповідно до умов якого АТ «Укрсиббанк» передало ТОВ «ФК «Суперіум» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Суперіум» прийняло належні АТ «Укрсиббанк» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно вказаного реєстру, ТОВ «ФК «Суперіум» набуло право грошової вимоги до відповідача в розмірі 65 855,42 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 49 712,59 грн, заборгованість за відсотками 16 142,83 грн 22.10.2024 [PERSON] було направлено вимогу про усунення порушень основного зобов`язання, де повідомлено що 24.01.2022 відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором №96822596000 від 30.09.2020 до ТОВ «ФК «Суперіум» та про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором 96822596000 від 30.09.2020 в розмірі 65 855,42 грн. Проте, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання за вищевказаним кредитним договором. Отже, ТОВ «ФК «Суперіум» набуло статусу кредитора за кредитним договором № №96822596000 від 30.09.2020. Таким чином дані спірні правовідносини виникли з кредитного договору і позивач доводить в суді, що має місце неналежне виконання зобов`язань боржником. Згідно ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики. Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч.2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно положень ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Частиною 1 ст.1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та визначає до стягнення з відповідача на користь позивача 65 855,42 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 49 712,59 грн, заборгованість за відсотками 16 142,83 грн З урахуванням вимог ч. 1ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved