Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

У листопаді 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті послуги з управління, утримання будинків та прибудинкових територій, а також за наймання житлового приміщення за період з листопада 2021 року по вересень 2025 року в сумі 59544,25 грн. Як на підставу позовних вимог вказано, що КЖЕП ММР «Зоря» здійснює управління та утримання гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 29.10.2021 позивач уклав з відповідачем договір найму житлового приміщення та передав у тимчасове користування житлову кімнату №434. Між сторонами встановлені зобов`язальні правовідносини щодо оплати послуг з управління, утримання будинків та прибудинкових територій, а також щодо оплати найму житлового приміщення. Однак відповідач не сплачує кошти за надані послуги та наймання житла, що призвело до утворення та зростання заборгованості. У період з листопада 2021 року по вересень 2025 року у відповідача утворилась заборгованість з найму житла та компенсації комунальних послуг у розмірі 59544,25 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у вказаному розмірі та судові витрати. Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 26.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою реєстрації та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Відповідно до рішення Миколаївської міської ради від 20.05.2021 №4/372 гуртожиток за адресою: [ADDRESS] , належить до комунальної власності Миколаївської міської ради. вказані обставини також підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформаційна довідка №453449059 від 25.11.2025. Розпорядженням Управлінням комунального майна Миколаївської міської ради №215р від 06.10.2021 вищевказаний гуртожиток закріплено за КЖЕП ММР «Зоря» на праві господарського відання. 29.10.2021 між [PERSON] та КЖЕП ММР «Зоря» було укладено Договір найму житлового приміщення №26/21-ОР (далі Договір), відповідно до пункту 1.1 якого КЖЕП ММР «Зоря» передало відповідачу та членам його родини у тимчасове користування, строком на один рік, житлову кімнату № [NUMBER] , площею 17,1+2,6 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно із пунктом 2.2.6 Договору наймач зобов`язується вносити щомісяця плату за наймання житлового приміщення, надані житлово-комунальні послуги у розмірі та порядку, що встановлені пунктом 4 договору. Відповідно до пункту 3.3.1 Договору наймодавець має право вимагати від наймача своєчасно вносити плату за наймання житлового приміщення, за послугу управління будинком та компенсувати наймодавцю вартість спожитих комунальних послуг у розмірі та порядку, що встановлені розділом 4 договору. В свою чергу, питання розміру плати за найм житлового приміщення регулюється пунктом 4 Договору. Згідно із пунктом 6.1 Договору цей договір набирає чинності з 01.11.2021 та діє до 31.10.2022. У випадку якщо передбачені пунктом 6.3 підстави для розірвання договору відсутні, його дія продовжується на наступний рік. Факт передачі житлового приміщення вищевказаної кімнати відповідачу підтверджується актом прийому-передачі житлового приміщення, який є Додатком №1 до Договору. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади міста Миколаєва про реєстрацію особи №16.27-515412-2025 від 26.11.2025 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З огляду на несплату [PERSON] за спожиті послуги з управління, утримання будинків та прибудинкових територій, а також за наймання житлового приміщення, у останнього утворилася заборгованість за період з листопада 2021 року по вересень 2025 року в сумі 59544,25 грн., що підтверджено розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Відповідно до статей 1, 3 ЦК України, 2, 4, 12-13, 367 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Згідно із пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначеноіндивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У відповідності до положень частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідачів оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 № 45, передбачено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Положеннями статей 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За вимогами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Наданий позивачем розрахунок заборгованості свідчить про те, що відповідач не в повному обсязі проводив оплату за послуги з проживання в гуртожитку, який знаходиться на балансі позивача, та який несе витрати по його утриманню, а тому позовні вимоги є обґрунтованими. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач своєчасно та в повному обсязі оплату за проживання у гуртожитку не проводив, у зв`язку з чим за період з листопада 2021 року по вересень 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 59544,25 грн., позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн., суд приходить до наступного. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За приписами частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні Європейського суду "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу надано: - копію договору №22-19 АБ про надання правової допомоги від 16.12.2022, згідно п. 5.1. якого клієнт протягом 5 календарних днів за днем підписання акту надання послуг сплачує кошти, що зазначені у рахунку; - копії Додаткової угоди №1 від 16.12.2022 та Додаткової угоди №3 від 01.11.2025; - акт наданих послуг №25/17 від 25.11.2025; - копію ордера на надання правничої (правової) допомоги; - копію свідоцтва про зайняття адвокатської діяльністю. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. В той же час при оцінці розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, суд застосовує ряд критеріїв - дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність, а також складність справи, значення справи для сторін і т.п. Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Згідно висновків Верховного Суду у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі її витрати на адвоката, якщо

Outcome: approved