Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши в позові про те, що 27.12.2018 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено електронний договір про надання кредитних коштів в рамках встановленого кредитного ліміту №032/5767030-СК, шляхом підписання заяви-договору про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таском банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, згідно умов якого їй було встановлено кредитний ліміт 21600,00 грн., тип процентної ставки фіксована; пільгова процентна ставка за користування кредитом - 0,00001%, базова процентна ставка 39,6% річних; строк кредитування 12 місяців; реальна річна процентна ставка 40,43%, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, штрафи 100 грн. за кожен факт порушення зобов`язання. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Проте відповідач порушив умови договору та не повернув в повному обсязі кредит, а також не виконав інші грошові зобов`язання. За договором факторингу №НІ/11/25-Ф від 02.12.2024 року, АТ «Таскомбанк» відступило право вимоги за кредитним договором №032/5767030-СК від 27.12.2018 року, на користь ТОВ «ФК «Еліт фінанс», а відповідно ТОВ «ФК «Еліт фінанс» набуло права вимоги, згідно реєстру прав вимоги до договору факторингу № НІ/11/25-Ф від 02.12.2024 року, в тому числі до [PERSON] . Згідно з Реєстром прав вимоги до договору факторингу № НІ/11/25-Ф від 02.12.2024 року у ТОВ «ФК «Еліт фінанс» виникло право вимоги щодо боржника [PERSON] на суму 37430,34 грн. Станом на 02.12.2024 року, загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором становить 37430,34 грн., з яких: 21600,00 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту; 12641,17 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 3189,17 грн. залишок заборгованості по комісіям. З урахуванням вищезазначеного, позивач просить стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт фінанс» заборгованість та судові витрати. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 05.01.2026 року було відкрито провадження у справі та призначено перше судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу в порядку спрощеного провадження, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, в разі неявки відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, її представник адвокат Гаврилов Д.О. позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі, з підстав, зазначених у долученому до матеріалів справи відзиві на позов. Враховуючи, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його у даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. У судовому засіданні встановлено, що 27.12.2018 року [PERSON] уклала з АТ «Таскомбанк» електронний договір про надання кредитних коштів в рамках встановленого кредитного ліміту №032/5767030-СК, шляхом підписання заяви-договору про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таском банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, згідно умов якого їй було встановлено кредитний ліміт 21600,00 грн., тип процентної ставки фіксована; пільгова процентна ставка за користування кредитом0,00001%, базова процентна ставка 39,6% річних; строк кредитування 12 місяців; реальна річна процентна ставка 40,43%, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, штрафи 100 грн. за кожен факт порушення зобов`язання (а.с. 5). За договором факторингу №НІ/11/25-Ф від 02.12.2024 року, АТ «Таскомбанк» відступило право вимоги за кредитним договором №032/5767030-СК від 27.12.2018 року, на користь ТОВ «ФК «Еліт фінанс», а відповідно ТОВ «ФК «Еліт фінанс» набуло права вимоги, згідно реєстру прав вимоги до договору факторингу № НІ/11/25-Ф від 02.12.2024 року, в тому числі до [PERSON] (а.с. 8-12). Згідно платіжної інструкції №5738 від 02.12.2024 року ТОВ «ФК «Еліт фінанс», здійснило транзакцію по перерахуванню на користь АТ «Таскомбанк» 3017203,93 грн., призначення платежу «за право вимоги за договором факторингу №НІ/11/25-Ф від 02.12.2024 року» (а.с. 14). Згідно розрахунку розмір заборгованості за договором №032/5767030-СК від 27.12.2018 року станом на 02.02.2024 року становить 37430,34 грн., з яких: 21600,00 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту; 12641,17 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 3189,17 грн. залишок заборгованості по комісіям. (а.с. 14). Разом з тим, представником позивача подано відзив на позовну заяву, в якому з позовом не погодився перш за все по причині: - пропуску трирічного строку позовної давності, що протирічить ст. 267 ЦК України. При тому, що розмір кредиту в 10000,00 грн. на день укладення кредитного договору, не зрозумілим є розмір заборгованості, оскільки в долученому до матеріалів справи розрахунку заборгованості, не вбачається, з чого складається заявлена до стягнення сума 37430,34 грн. В той же час, згідно того ж розрахунку, доданого до матеріалів позовної заяви видно, що [PERSON] з 21.01.2019 року по 01.03.2023 року сплачено: 39011,28 грн. основного боргу; 28981,95 грн. відсотків, а саме тіло кредиту повністю сплачено, тобто всього сплачено відповідачем на користь позивача 67993,23 грн. Щодо нарахування відсотків, згідно розрахунку заборгованості, позивачем здійснювались нарахування відсотків за користування кредитним лімітом в розмірі 39,60% за період з 27.12.2018 по 31.01.2019 та 43,20%; за період з 01.02.2019 року по 30.01.2024 року, проте в жодних, із доданих до позовної заяви документах, не зазначено такий відсоток, що дає підстави вважати самовільне встановлення відсотків за користування коштами в розмірі 39,60 та 43,20%. В долученій до матеріалів справи заяві на приєднання, відсоткової ставки - 43,20% взагалі не зазначено, є ставка 40,43% , яка застосовується в разі невиконання зобов`язань щодо повернення кредиту. Крім того, вважав, що стороною позивача не дотримано форму укладення кредитного договору. Згідно висновку, викладеному в Постанові Верховного суду України №6-16цс15 від11.03.2015 року, Умови та Правила надання банківських послуг, які не містять підпису відповідача та не мають дати їх складення позивачем, в судовій практиці застосування ст. 207 ЦК України не можна вважати складовою частиною, укладеного між сторонами договору, оскільки такий документ не може без сумніву підтверджувати, що саме ці умови розумів позичальник, підписуючи заяву-анкету. За офіційним тлумаченням ч. 4 ст. 42 Конституції України в рішенні Конституційного суду України №1-12/2013 від 11.07.2013 року, участь в договорі споживача послуг, як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин і свободи договору, зокрема в договорах про надання кредиту, з огляду на що споживач послуг банку приєднується лише до тих умов, з якими він ознайомлений, а банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші (а.с. 110-141). Просив відмовити за недоведеністю та не обгрунтованістю в задоволенні позову в повному обсязі та стягнути з позивача понесені судові витрати в розмірі 7000,00 грн. 17.02.2026 року представник позивача не погодившись із доводами наведеними у відзиві подав до суду відповідь на відзив, в якому наполягав на задоволенні позову в повному обсязі, з підстав викладених в неї (а.с. 149-152). При розгляді даної заяви судом застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначає представник позивача, загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором складає 37430,34 грн. Судом встановлено, що відповідно умов кредитного договору, відповідачу було встановлено кредитний ліміт 21600,00 грн., на строк 12 місяців, на умовах строковості, зворотності, платності, позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування кредитом. При цьому в матеріалах справи відсутні докази, що Банк виконав свої зобов`язання за договором, а відповідач цей факт заперечує. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Статтею 83 ЦПК України передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. Ч.1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 22, 25 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та ст. 13 ЗУ «Про електронну комерцію», ініціювання переказу за допомогою електронних платіжних засобів має оформлюватися відповідними документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, що визначаються правилами платіжних систем. Ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Національний банк України має право встановлювати інші види розрахункових документів. Відповідно до п. 1.6 Кредитних договорів кредит надається клієнту в безготівковій формі в національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про встановлення кредитного ліміту. Мотиви суду Вирішуючи питання щодо позовних вимог, суд дійшов до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Представник відповідача не визнає суму боргу у розмірі 37430,34 гривень, обґрунтовуючи це обставинами, наведеними у відзиві на позовну заяву (а.с. 110-134). Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526,527,530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року по справі №161/16891/15-ц. Відповідно до п.62 п.63. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити:1) назву документа (форми); 2) дату складання;3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи;4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Проте в матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі і достатні докази встановлення кредитного ліміту чи то зарахування кредитних коштів позичальнику, відповідно до вимог ст.ст. 526, 1054, 1088 ЦК України, відтак суду не доведено, що позичальник мав доступ до кредитних коштів і міг користуватися ними в строк, в розмірі та на умовах, встановлених договором. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК ««Еліт фінанс» до [PERSON] слід відмовити, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження поданих позовних вимог. Розподіл судових витрат. Щодо оплати витрат на правову допомогу, понесених стороною відповідача, суд дійшов до наступного: Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: dismissed