Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

03 квітня 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради, третя особа Друга Київська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтувала тим, що померла [INFO] [PERSON] склала заповіт на її, [PERSON] , користь, а саме на 1/3 частини у праві власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Заповіт був зареєстрований в реєстрі за №92, посвідчений секретарем виконавчого комітету Чорнянської сільської ради Красноокнянського району Одеської області Твардієвичем З.В.. Про існування цього заповіту [PERSON] дізналась у жовтні 2024 року шляхом отримання телефонограми старости Чернянського старостинського округу Окнянського округу Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області. За даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі 378737490 від 15.10.2024 року до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис - заповіт (номер у спадковому реєстрі 731289962) номер в реєстрі нотаріальних дій 92. Позивачка також зазначає, що заповіт №92 від 22.12.2011 року було внесено Одеською регіональною філією державного підприємства «Національні інформаційні системи» до Спадкового реєстру тільки 15.10.2024 року після проведеної інвентаризації справ Красноокнянського району Одеської області та 15.10.2024 року повідомлено її про наявність такого заповіту. Інші спадкоємці з запитами на отримання копії заповіту не звертались, а позивачка, отримавши повідомлення про заповіт [PERSON] на її користь, одразу ж звернулась до Другої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак 18.12.2024 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропущенням строку на прийняття спадщини, а тому єдиним способом захисту її права на спадкування за заповітом є визначення додаткового строку для прийняття спадщини. У позовній заяві також йдеться про те, що позивачці на праві власності належить 2/3 частки у праві власності на ту ж квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , оскільки вона з 2002 по 2018 рік, здійснювала догляд за особами з інвалідністю - [PERSON] та [PERSON] , які і заповіли їй 2/3 частки цієї ж квартири. З 2018 року і по теперішній час здійснює догляд за своїм братом [PERSON] , відповідно проживає разом із ним за адресою: [ADDRESS] . Посилаючись на те, що вона, [PERSON] , не змогла вчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки вона до 15.10.2024 року не знала про існування заповіту, а також здійснювала догляд за важкохворими, які потребували цілодобового догляду. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 квітня 2025 року відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 50). Ухвалою суду від 16.07.2025 року судом було витребувано з Другої київської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] . У судовому засіданні 12.03.2026 року позивачка [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві, просила задовольнити. [PERSON] підтвердила, що у спадкодавиці [PERSON] була дочка [PERSON] , однак померла не підтримувала спосіб життя дочки, у них були розбіжності у поглядах саме цим і пояснює причини за яких [PERSON] 22.12.2011 року склала заповіт на неї. Чому [PERSON] не повідомила її [PERSON] про заповіт пояснити позивачка не змогла. Позивачка підтвердила, що [PERSON] постійно проживала в місті Бровари де і померла, а незадовго до смерті проживала в Одеській області оскільки здійснювала догляд за хворим, і сама захворіла на тяжку хворобу, що стала причиною її смерті. Крім того, [PERSON] після смерті [PERSON] пропонувала її дочці [PERSON] разом продати квартиру [ADDRESS] та розподілити гроші від продажу квартири відповідно до того, хто якою часткою володіє, однак [PERSON] зі сплином часу залишила квартиру і де вона проживає наразі позивачці невідомо. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, своїм правом надіслати до суду відзив не скористався. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , котра на день смерті була зареєстрована за адресою - [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 17 лютого 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с.22). 22.12.2011 року [PERSON] , котра народилася [INFO] у місті Києві, що постійно проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким належну їй 1/3 частини квартири, за адресою [ADDRESS] , заповідала [PERSON] , [INFO] . (а.с. 23). Як видно зі змісту зазначеного вище заповіту, він був зареєстрований в реєстрі за №92, посвідчений секретарем виконавчого комітету Чорнянської сільської ради Красноокнянського району Одеської області Твардієвичем З.В.. Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивачка [PERSON] стверджувала, що про заповіт померлої [INFO] [PERSON] вона дізналася тільки у жовтні 2024 року шляхом отримання телефонограми старости Чернянського старостинського округу Окнянського округу Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області. Решта 2/3 частини квартири [ADDRESS] належать позивачці [PERSON] . За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до частини 2 статті 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а правилами частини 1 статті 1270 цього ж Кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На заяву [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Костенко Л.Ю. прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропущенням нею строку на прийняття спадщини. (а.с.26). За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, що зазначено у ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст. 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення позивачці додаткового строку для прийняття спадщини, судом отримано від Другої київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №349/2018 від 22.05.2018 року після померлої [INFO] [PERSON] .(а.с.66-89). За даними матеріалів спадкової справи №349/2018 до майна померлої [PERSON] , встановлено що спадкова справа почата 22.05.2018 року за заявою [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Як видно зі змісту заяви [PERSON] про прийняття спадщини, [PERSON] заявляла, що [INFO] померла її мати [PERSON] , 1957 року народження, яка постійно проживала та була зареєстрована на день смерті за адресою: [ADDRESS] (а.с.68). Отже, за даними матеріалів спадкової справи №349/2018 до майна померлої [PERSON] , заявниця про прийняття спадщини [PERSON] та померла [INFO] спадкодавиця [PERSON] , станом на 17.02.2012 року були обидві зареєстровані та проживали за адресою: [ADDRESS] (а.с. 74 зв., 66,23). Відповідно до правил частини 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Наразі, з аналізу частини 3 статті 1268 ЦК України та встановлених судом обставин, що спадкодавиця [PERSON] та її дочка [PERSON] , котра 22.05.2018 року заявила про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [INFO] [PERSON] , на день смерті останньої були зареєстровані та проживали за однією адресою, у строк протягом шести місяців з моменту смерті [PERSON] , її дочка [PERSON] не заявила про відмову від спадщини, то останню треба вважати такою, що прийняла спадщину після смерті її матері - [PERSON] . Частиною 2 статті 1272 ЦК України передбачено, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивачка не зверталася до спадкоємиці майна померлої [PERSON] - [PERSON] з заявою про надання згоди на прийняття нею спадщини за заповітом. Звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що розглядається судом, [PERSON] позивається до Київської міської ради, однак остання, за встановлених судом обставин і про які зазначено судом вище, не є належним відповідачем. З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити. Понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed