Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої пожежею та просила стягнути з [PERSON] на її користь 155 106,65 грн. за майнову шкоду, що була завдана приміщенню квартири [ADDRESS] , внаслідок пожежі у квартирі [ADDRESS] , та яка належить відповідачеві на праві приватної власності; стягнути з [PERSON] на її користь 161 808,25 грн. за відновлювальний ремонт приміщення квартири [ADDRESS] , внаслідок пожежі у квартирі [ADDRESS] , та яка належить відповідачеві на праві приватної власності; стягнути з [PERSON] на її користь 20 000 грн. моральної шкоди, яка була спричинена пошкодженням квартири [ADDRESS] ; судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.01.2025 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.03.2025 року було витребувано від Вінницького міського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) відомості про те, чи надавалися [PERSON] послуги соціального працівника щодо забезпечення догляду; якщо так, то на якій підставі. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.03.2025 року було викликано у судове засідання свідків [PERSON] (командир відділення ДПРЧ-1 (м. Вінниця) 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Вінницькій області) та [PERSON] ; призначено у справі судову пожежно-технічну експертизу та судову оціночно-будівельну експертизу; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.05.2025 року було зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.08.2025 року було поновлено провадження у справі. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.08.2025 року було витребувано з Відділення поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області належним чином засвідчену копію протоколу огляду місця події від 27.08.2024 року, пояснень свідків чи очевидців, якщо вони містять описи пошкоджень щодо квартири [ADDRESS] , з матеріалів кримінального провадження № 12024020030000443; зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.02.2026 року було поновлено провадження у справі. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.03.2026 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої пожежею, у частині позовних вимог про стягнення майнової шкоди у розмірі 155 106,65 грн. було закрито у зв`язку з відмовою від позову. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Шишковська А.Б. позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, та просила їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник адвокат Задарко Ю.М. позов не визнали та просили відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві та запереченні. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, показання допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] , оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини на підставі наданих доказів. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (т. 1, а.с. 7-12). Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (т. 1, а.с. 13, 45-47). 27 серпня 2024 року близько 20:20 год. у квартирі [ADDRESS] виникла пожежа, внаслідок якої було пошкоджено і сусідню квартиру [ADDRESS] , а саме: кіптява на стелі площею 49,3 кв.м, кіптява на стінах площею 79,5 кв.м, що підтверджується Актом про пожежу від 27.08.2024 року та довідкою Вінницького районного управління ГУ ДСНС України у Вінницькій області № 47-24-01-5071/47-33 від 05.09.2024 року (т. 1, а.с. 18-19). Згідно з висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 26.11.2024 року № ОС-506, вартість відновлювального ремонту приміщень квартири [ADDRESS] , необхідність проведення якого виникла внаслідок пожежі у квартирі [ADDRESS] , що сталася 28.08.2024 року, становить 161 808,25 грн.; розмір майнової шкоди, що завдана приміщенням квартири [ADDRESS] внаслідок пожежі у квартирі [ADDRESS] , що сталася 28.08.2024 року, становить 155 106,65 грн. (т. 1, а.с. 15-17). Причинно-наслідковий зв`язок між вказаною пожежею та спричиненою шкодою внаслідок потрапляння кіптяви до квартири [ADDRESS] вбачається з Висновку експерта від 16.01.2026 року № КСЕ-19/102-25/13859. Відповідно до статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 15.11.2019 року у справі № 907/327/18, для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини; за відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає; таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди; шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом; протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків; причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. Крім того, Верховний Суд України у постанові від 03.06.2015 року, справа №6-305цс15 висловив правову позицію, за якою цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі статті 1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в заподіянні шкоди. Згідно з постановою Верховного Суду від 05 січня 2024 року № 757/75448/17-ц, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить протиправність дій, наявність шкоди та її розмір й причинно-наслідковий зв`язок. Постановою про закриття кримінального провадження № 12024020030000443 від 30.09.2024 року встановлено, що причиною виникнення пожежі є необережність під час куріння. Отже, пожежа виникла не внаслідок несправності будь-яких електричних приладів, інженерного обладнання, проводки, розеток або будь-якого іншого порушення власником нерухомого майна (квартири) відповідачем [PERSON] Правил пожежної безпеки в Україні. Під час пожежі від токсичної дії монооксиду вуглецю загинув [PERSON] (батько відповідача [PERSON] ), який був попереднім власником квартирі та після дарування квартири дочці продовжував бути зареєстрованим у квартирі та проживати у ній, де і курив (палив). Дійсно, [PERSON] був особою IV групи рухової активності, однак недієздатним у встановленому порядку він не визнавався, відповідач [PERSON] його опікуном не призначалася, а також він отримував соціальні послуги вдома, що підтверджується повідомленням Вінницького міського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) від 04.03.2025 року № 292. При цьому, як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження № 12024020030000443 від 30.09.2024 року, при судово-медичній експертизі крові трупа [PERSON] , 1959 року народження, методом газово-рідинної хроматографії, наявність метилового, етилового спиртів, а також пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено, тобто на час події пожежі [PERSON] був тверезим. Отже, встановлення особи, дії якої спричинили пожежу, свідчать про відсутність вини власника квартири відповідача [PERSON] . Такий висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 19 березня 2025 року у справі № 200/20064/15-ц (щодо пожежі не з вини власника). Окрім того, у постанові Верховного Суду від 24 червня 2019 року у справі № 902/435/18 зроблено висновок щодо відповідальності власника за пожежу, яка виникла під час паління саме невстановленою особою. При цьому, суд зауважує, що нерухоме майно (квартира) не є джерелом підвищеної небезпеки (у розумінні ст. 1187 ЦК України), а тому відповідальність власника незалежно від його вини не настає. Отже, на переконання суду, матеріали справи не містять належних, достатніх, допустимих та достовірних доказів наявності у діях/бездіяльності відповідача [PERSON] складу цивільно-правового правопорушення (зокрема, її вини та протиправності дій), що є підставою для відшкодування завданої позивачеві [PERSON] матеріальної та моральної шкоди, хоча наявність шкоди, її розмір й причинно-наслідковий зв`язок позивачем [PERSON] доведено. Окрім того, суд зауважує, що відповідачем [PERSON] жодного майна після смерті [PERSON] успадковано не було, а тому положення ст. 1282 ЦК України також не можуть бути застосовані. Таким чином, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої пожежею слід відмовити. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed