Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ) звернулася з позовом до ГУ ПФУ в Черкаській області (адреса: м. Черкаси, вул. Смілянська, 23) про визнання права власності на спадкове майно. Позивач свої вимоги мотивувала тим, що вона є донькою [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Позивачка зазначає, що 25.11.2024 року вона звернулася до Третьої черкаської державної нотаріальної контори із заявою про відкриття спадщини після смерті [PERSON] , та було відкрито спадкову справу № 73311081 (номер у нотаріуса 255/2024), заведену 25.11.2024 згідно Витягу № 79275118. Після спливу 6 місячного строку [PERSON] звернулась до Третьої черкаської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на недоотриману пенсію, однак ,їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю довідки про склад сім`ї та неможливості встановити осіб, які прописані із спадкодавцем на момент смерті. Крім того, адвокат Гаврилов Д.О. звертався із адвокатським запитом до ГУ ПФУ в Черкаській області з проханням надати інформацію про розмір недоотриманої пенсії [PERSON] , але відповідь не надійшла. Позивачка вказує, що вона є спадкоємцем померлої [PERSON] за законом, оскільки у встановлений законодавством строк подала заяву про прийняття спадщини. Отже, за життя [PERSON] не виплачено недоотриману пенсію. Позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію померлої матері/пенсіонера [PERSON] . Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.11.2025 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку загального провадження з проведенням підготовчого засідання. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.12.2025 року зобов`язано нотаріуса Третьої черкаської державної нотаріальної контори направити до суду, належним чином завірену, копію спадкової справи яка відкрита після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.01.2026 залучено до участі в справі в якості співвідповідача Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.02.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Закрито провадження в частині позовних вимог [PERSON] до Головного управління ПФУ в Черкаській області про стягнення недоотриманої пенсії померлої матері [PERSON] у зв`язку з відмовою позивача від позову. 20.11.2025 року від відповідача Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не визнає позовну вимоги позивача та просить відмовити в їх задоволенні повністю посилаючись на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не наділене повноваженнями щодо самостійного розпорядження коштами фонду. 27.01.2026 року від відповідача Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не визнає позовну вимоги позивача та просить відмовити в їх задоволенні повністю посилаючись на те, що можливість виплати сум пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, врегульовано положеннями ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за умови надання свідоцтва про право на спадщину, де спадковим майном зазначено пенсію померлого пенсіонера. На сьогоднішній день позивачка із заявою про виплату недоотриманої пенсії за померлого пенсіонера не зверталася і жодного рішення не приймалося. На даний час відсутні будь-які правові підстави для задоволення позовних вимог позивачки. В судове засідання позивач та її представник адвокат Гаврилов Д.О. не з`явилися, надали до суду клопотання про розгляд справи в їх відсутність. Позовні вимоги підтримують в частині визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом померлої матері позивачки [PERSON] . Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, скерували до суду відзив на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні установлено, що [PERSON] , [INFO] являється донькою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження [NUMBER] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . Після смерті [PERSON] , її донька [PERSON] [INFO] звернулась до Третьої черкаської державної нотаріальної контори із заявою про відкриття спадщини після смерті матері. Згідно витягу № 79275118 від 25.11.2024 встановлено, що Третьою черкаською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 73311081 (номер у нотаріуса 255/2024), заведену 25.11.2024. З матеріалів справи встановлено, що позивач зверталася до нотаріуса Третьої черкаської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію, що належала [PERSON] . Однак, нотаріус своєю постановою від 04.07.2025 р. відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію, оскільки у нотаріуса відсутня можливість встановити останнє місце проживання спадкодавця, неможливість встановити хто був прописаний разом з померлою за однією адресою на момент смерті, а отже і встановити коло спадкоємців, у нотаріуса відсутня можливість видати свідоцтво про право на спадщину. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що: - цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Відповідно до частини першої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Положення частини третьої статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення", де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) вказано, що "підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України". Тому припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець [PERSON] , відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом. Подібні правові висновки зроблені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) надано правовий висновок, у якому зазначено, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Варто зауважити, що відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги підлягають до задоволення в межах тих, в яких вони заявлені. Постільки позивач є інвалідом 2 групи та вона звільнена від сплати судового збору, суд вважає стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

Outcome: approved