Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідачів У вересні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, враховуючи уточнені вимоги, до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] померла [PERSON] , синами якої є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (останній помер [INFO] ). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з квартири [ADDRESS] , що належала спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право на нерухоме майно від 12 лютого 2007 року серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області (далі Виконавчий комітет Лубенської міської ради). Спадкоємцем цього спадкового майна є діти [PERSON] : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Не погодившись з тим, що [PERSON] належала на праві власності квартира [ADDRESS] , [PERSON] звернувся до суду з позовом, за результатом розгляду якого ухвалено рішення від 22 лютого 2010 року у справі № 2-282/2010, яким визнано недійсним свідоцтво про право власності серії [NUMBER] , видане 12 грудня 2007 року Виконавчим комітетом Лубенської міської ради на ім`я [PERSON] , на спірну квартиру; визнано за [PERSON] право власності на 13/30 частини цієї квартири. Під час розгляду справи № 2-282-2010 судом встановлено, що [PERSON] (батько сторін у цій справі) та його дружина [PERSON] , перебуваючи у шлюбі, придбали у Будівельно-житловому кооперативі «Спутник» квартиру [ADDRESS] , за яку кошти сплатили. При таких обставинах [PERSON] та [PERSON] як подружжя мали по 1/2 частині в указаній квартирі, яка їм належала на праві власності. [INFO] помер [PERSON] , який заповів все своє майно сину [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом, на яку має право [PERSON] та по закону на яку мали право дружина померлого та його діти. [PERSON] після смерті батька [PERSON] прийняв спадщину, переоформивши на себе автомобіль ГАЗ-21, його мати [PERSON] (дружина [PERSON] ) також прийняла спадщину, залишившись проживати у спірній квартирі. [PERSON] на час смерті її чоловіка [PERSON] досягла пенсійного віку, була непрацездатною. [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] право власності на спірну квартиру повністю оформила на себе, що підтверджується свідоцтвом від 12 лютого 2007 року серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Лубенської міської ради. Суд вважав, що зазначене свідоцтво, яке посвідчує право власності на квартиру, є незаконним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки на час оформлення права власності на квартиру був заповіт на ім`я [PERSON] , який частково прийняв спадщину та мав частку у спірній квартирі. [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] . При таких обставинах [PERSON] належить 13/30 частини спірної квартири, а за його матір`ю [PERSON] залишилось 17/30 частини цієї квартири, на яку має право за заповітом [PERSON] . Після смерті [PERSON] 16 вересня 2009 року відкрито спадкову справу № 309/2009 на підставі заяв про прийняття спадщини від синів [PERSON] та [PERSON] . Згідно з довідкою, виданою ЖБК «Спутник» від 14 червня 2024 року разом зі спадкодавцем ( [PERSON] ) був зареєстрований її син [PERSON] , який є спадкоємцем за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Другої лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г. К. 08 травня 2009 року за реєстровим номером 1-973. Інші заяви про прийняття спадщини (відмову від спадщини) відсутні. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно квартиру [ADDRESS] , після смерті матері, оскільки не подано правовстановлюючі документи на цю квартиру, не можливо встановити склад спадкового майна. Водночас позивач звернув увагу, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 лютого 2010 року у справі № 2-282/2010, яке набрало законної сили, визначено частку спірної квартири, яка належала [PERSON] , проте не була зареєстрована за останньою у визначений законом спосіб. Отже, [PERSON] має право на 17/30 частин квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . На підставі викладеного [PERSON] просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Другої лубенської державної нотаріальної контори Полтавської області Іщенко Г. К. 08 травня 2009 року за реєстровим номером 1-973, право власності на 17/30 частин квартири [ADDRESS] , що за життя належала [PERSON] , яка померла [INFO] . У поданій до суду письмовій заяві [PERSON] вказував, що не заперечує щодо позовних вимог. У судовому засіданні [PERSON] зазначив, що не заперечує щодо задоволення позову. Представник позивача адвокат Лисенко А. Ф. підтримав заявлені у справі вимоги з підстав, викладених у позові. [PERSON] у судовому засіданні вказував, що погоджується з доводами свого представника, просив позов задовольнити. Рух справи 25 вересня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 вересня 2025 року справу № 539/4868/25 передано судді Пилипчуку М. М. Згідно з відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру особу [PERSON] не знайдено. На виконання вимог частини шостої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд 26 вересня 2025 року звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів. Згідно з відповіддю Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, яка надійшла на адресу суду, інформація щодо місця проживання [PERSON] відсутня. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 жовтня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 18 листопада 2025 року, витребувано у Лубенської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 309/2009, заведеної на майно померлої [INFO] [PERSON] , надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, позивачу відповіді на відзив, відповідачу заперечення на відповідь на відзив, роз`яснено третій особі право подати письмові пояснення щодо позову або відзиву. 05 листопада 2025 року до суду надійшла копія спадкової справи після смерті [PERSON] . У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача та третьої особи 18 листопада 2025 року підготовче судове засідання відкладено на 09 грудня 2025 року. У підготовчому судовому засіданні 09 грудня 2025 року [PERSON] повідомив суду, що [PERSON] проходить військову службу, підготовче судове засідання відкладено на 24 грудня 2025 року для з`ясування (перевірки) інформації щодо перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. 23 грудня 2025 року до суду від [PERSON] надійшла заява, в якій останній просив проводити розгляд справи без його участі, вказував, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 грудня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про залучення співвідповідача, залучено як співвідповідача [PERSON] . Зобов`язано [PERSON] протягом двох днів після отримання копії цієї ухвали подати до суду уточнену позовну заяву із залученим співвідповідачем та докази надсилання копії уточненої позовної заяви всім учасникам справи. Підготовче судове засідання відкладено на 26 січня 2026 року. 25 грудня 2025 року [PERSON] звернувся до суду уточненою позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. 26 січня 2026 року підготовче судове засідання відкладено на 02 лютого 2026 року, а у подальшому на 18 лютого 2026 року. 05 лютого 2026 року представник позивача подав до суду нову редакції позовної заяви за доказами її направлення відповідачам. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 лютого 2026 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 12 березня 2026 року. Відповідно до частини першої статті 244 ЦПК України ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 13 березня 2025 року. Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, під час якого у них народилися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Державний нотаріус Другої лубенської державної нотаріальної контори 08 травня 2009 року посвідчила заповіт, який зареєстровано в реєстрі за № 1-973, за змістом якого [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] у віці 73 роки. [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Згідно з довідкою ЖБК «Супутник» від 24 вересня 2025 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 лютого 2010 року у справі 2-282/2010, яке набрало законної сили, визнано недійсним свідоцтво про право власності серії [NUMBER] , видане 12 лютого 2007 року Виконавчим комітетом Лубенської міської ради на ім`я [PERSON] , на квартиру [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 13/30 частин квартири [ADDRESS] . Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 лютого 2010 року у справі 2-282/2010 встановлено, що [PERSON] та його дружина [PERSON] , перебуваючи у шлюбі придбали в Будівельно-житловому кооперативі «Спутник» квартиру [ADDRESS] , за яку кошти сплатили. [PERSON] та [PERSON] як подружжя мали право по 1/2 частини в квартирі [ADDRESS] , яка їм належала на праві власності. [INFO] помер [PERSON] , який заповів все своє майно сину [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом, на яку має право [PERSON] та по закону на яку мали право дружина померлого та його діти. [PERSON] після смерті батька прийняв спадщину переоформивши на себе автомобіль ГАЗ-21, [PERSON] також прийняла спадщину, залишившись проживати у спірній квартирі. [PERSON] на час смерті її чоловіка [PERSON] досягла пенсійного віку, була непрацездатна. [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] . [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] право власності на спірну квартиру повністю оформила на себе, що підтверджується свідоцтвом від 12 лютого 2007 року серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Лубенської міської ради. Вказане свідоцтво, що посвідчує право власності на квартиру, є незаконним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки на час оформлення права власності на квартиру був заповіт на ім`я [PERSON] , який частково прийняв спадщину та мав частку в спірній квартирі. [PERSON] належить 13/30 частини спірної квартири, а за його матір`ю ( [PERSON] ) залишилось 17/30 частин, на яку має право за заповітом [PERSON] . Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 грудня 2016 року у справі № 539/1326/16-ц, яке набрало законної сили, задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS] . Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 грудня 2016 року у справі № 539/1326/16-ц встановлено, що [PERSON] є власником 13/30 частин квартири [ADDRESS] , своє право власності на 13/30 частин цієї квартири зареєстрував 09 листопада 2016 року. [PERSON] прийняв спадщину на 17/30 частини квартири [ADDRESS] , що відкрилася після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28 липня 2025 року право власності на 13/30 частин квартири [ADDRESS] 09 листопада 2016 року зареєстровано за [PERSON] . Державний нотаріус Лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г. К. 02 грудня 2024 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON] , оскільки не можливо встановити склад спадкового майна. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України). Тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України свідчить, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою. Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності тощо). По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює собою і визнання права відсутнім (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22). Згідно з частиною першою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (частини перша та друга статті 1236 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Встановлено, що [PERSON] 08 травня 2009 року склала заповіт, відповідно до якого заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом буде мати право, [PERSON] . Заповіт посвідчений державним нотаріусом Другої лубенської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 1-973. За приписами частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач просив визнати за ним у порядку спадкування за заповітом право власності на 17/30 частин спірної квартири. Судовими рішеннями в інших справах, які набрали законної сили, встановлено, що [PERSON] належало 17/30 частин квартири [ADDRESS] , а [PERSON] прийняв спадщину на ці 17/30 частин спірної квартири, що відкрилася після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Водночас нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті матері, оскільки не було подано належних правовстановлюючих документів, [PERSON] за життя не зареєструвала належним чином право власності на 17/30 частин квартири [ADDRESS] . За загальним правилом право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини (постанова Верховного Суду від 17 квітня 2024 року у справі № 183/1672/22). Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Отже, [PERSON] прийняв спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , яка складається з 17/30 частин квартири [ADDRESS] . Відповідно до частини першої статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Встановлено, що постановою державного нотаріуса Лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г. К. від 02 грудня 2024 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON] , оскільки не можливо встановити скла спадкового майна, оскільки не можливо встановити склад спадкового майна. У постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19 вказано, що «у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Оскільки позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину до спірного майна, то права спадкоємця підлягають захисту у судовому порядку. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 квітня 2024 року у справі № 346/2744/21 виклав висновок про те, що «законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права». Суд враховує, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Висновки за результатами розгляду позовних вимог Оскільки позивач позбавлений можливості визнати право власності на 17/30 частин квартири [ADDRESS] , що входить до складу спадщини після смерті його матері, у позасудовому порядку, суд вважає, що заявлені у справі вимоги є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні. У матеріалах справи відсутні докази, що задоволення позову суперечить закону та порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved