Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Томашевська О.А. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 08.07.2025 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики у простій формі, оформивши боргову розписку, яка була написана власноруч останньою. Згідно з розпискою відповідачка отримала від позивача у борг грошові кошти у сумі 2 000, 00 доларів США, які зобов`язалась повернути у строк до 01.08.2025 року без відсотків. Разом з тим, як особисто зазначила в розписці [PERSON] , у разі недотримання обов`язку з повернення боргу вона зобов`язується виплатити пеню в розмірі 1 % від позиченою суми за кожен тиждень простроченої виплати. Однак, ані у встановлений в договорі позики строк, ані станом на день подання даної позовної заяви [PERSON] позичені кошти не повернула, пеню не сплатила. При цьому відповідачка добровільно відмовляється повертати зазначені кошти, на мирне врегулювання спірних відносин не погоджується, на зв`язок не виходить. Водночас, оскільки відповідачка не повернула кошти позивачу, окрім основної суми боргу і передбаченої договором пені, вона згідно із ч. 2 ст. 625 ЦПК України зобов`язана сплатити 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення. З огляду на таке, представник позивача просила стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивачки заборгованість за договором позики від 08.07.2025 року в розмірі 2 212, 00 доларів США, з яких сума боргу становить 2 000 доларів США; 3% річних від простроченої суми становлять 12 доларів США, пеня за прострочення виконання грошового зобов`язання становить 200 доларів США, та моральну шкоду в сумі 10 000, 00 гривень, а також понесені судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 968, 96 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 15 000 грн. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Томашевська О.А. в судове засідання не з`явились, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи в їх відсутність, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, вразі неявки відповідача не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, відомостей про поважність причин неявки суду не надала,у зв`язку з чим зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши подані письмові докази, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 08 липня 2025 року відповідач [PERSON] отримала в борг від позивача [PERSON] грошові кошти у розмірі 2 000 доларів США, при цьому зобов`язалась повернутиїх в строк до 01.08.2025 року без відсотків, що підтверджується власноруч написаною відповідачем розпискою (а.с. 79). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Частина 1 ст. 1049 ЦК України визначає, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Судом встановлено, що розписка від 08.07.2025 року містить умову про отримання грошових коштів у борг, дату отримання коштів та зобов`язання їх повернути у визначений в ній строк. У відповідності до ч. 1-3 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Станом на дату розгляду справи оригінал розписки від 08.07.2025 року наданий суду та знаходиться в матеріалах даної цивільної справи, що за правилами ст. 545 ЦК України свідчить про невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення суми боргу. Отже, зазначена розписка є належним доказом, що підтверджують боргове зобов`язання, а правовідносини, які виникли між сторонами, є правовідносинами, що виникли з договору позики. З матеріалів справи вбачається, що остаточний строк повернення позики згідно розписки від 08.07.2025 року визначений до 01.08.2025 року. Відповідно до ст. 629 ЦКУкраїни договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Після закінчення строку повернення суми боргу, тобто до 01.08.2025 року, відповідачка борг не повернула, чим порушила умови договору позики від 08.07.2025 року. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими та сума боргу за договором позики в розмірі 2 000 доларів США підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки. Щодо вимоги представника позиваки [PERSON] про стягнення з відповідачки пені та 3% річних від простроченої суми згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. З розписки від 08.07.2025 року випливає, що відповідачка [PERSON] зобов`язалась у випадку недотримання свого обов`язку з повернення коштів до 01.08.2025 року виплатити позивачці пеню в розмірі 1% від запозиченої суми за кожен тиждень прострочення. Також ч. 2 ст. 625 ЦПК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (Розділ доповнено пунктом 18 згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року на території України уведено воєнний стан, який останній раз продовжений Указом Президента України від 12.01.2026 № 40/2026 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 03лютого 2026 року строком на 90 діб. Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідачки не підлягає стягненню пеня в розмірі 200 доларів США, а також 3% річних в сумі 12 доларів США, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Щодо стягнення моральної шкоди слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Судом було встановлено, що відповідачка [PERSON] не повернула позивачці [PERSON] борг у домовлений між ними строк, чим викликала у останньої негативні емоції, хвилювання, переживання та моральні страждання, та, як наслідок, спричинила моральну шкоду, яка, на думку суду, має бути відповідачкою відшкодована. Визначаючи розмір суми, яка підлягає стягненню на користь позивачки на відшкодування моральної шкоди, суд керується засадами розумності, виваженості і справедливості, враховує характер і обсяг душевних страждань, які зазнала позивачка у зв`язку з неповерненням належних їй грошових коштів, та вважає, що сума в 10 000 грн. буде належною сатисфакцією, співмірною спричиненій їй моральній шкоді. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню. Крім того, представник позивача у позовній заяві просила суд стягнути з відповідача на користь позивачки понесені витрати на правову допомогу. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, окрім іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача;у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витратучасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, представником позивача на підтвердження судових витрат, понесених позивачем на оплату вище вказаних витрат, було подано наступні докази:копію договору про надання правової допомоги № 245-3009-25 від 30.09.2025 року, укладеного між [PERSON] та Адвокатським бюро «Оксани Томашевської», актом здачі послуг з надання правової допомоги, рахунком фактурою (а.с. 21-26). При цьому враховуючи пропорційність витрат на професійну правничу допомогу до розміру задоволених судом вимог позивача, суд дійшов висновку про необхідність часткового стягнення на користь позивачки [PERSON] понесених нею витрат на професійну правничу допомогу адвоката, стягнувши їх у сумі 13 695, 88 грн. з позивача, виходячи з розрахунку: 98 327, 2 грн. (2 000 доларів США у гривнях по курсу НБУ станом на дату винесення судового рішення + 10 000 гривень - розмір задоволених позовних вимог) х15 000 грн. (розмір понесених витрат на правничу допомогу) / 107 689, 88 грн. (2 212 доларів США у гривнях по курсу НБУ станом на дату винесення судового рішення + 10 000 гривень -розмір заявлених позовних вимог).. Оскільки позов [PERSON] задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивачки на відшкодування витрат по сплаті судового збору 884, 72 грн., виходячи з розрахунку: 98 327, 2 грн. (2 000 доларів США у гривнях по курсу НБУ станом на дату винесення судового рішення + 10 000 гривень - розмір задоволених позовних вимог) х968, 96 грн. (сума сплаченого судового збору) / 107 689, 88 грн. (2 212 доларів США у гривнях по курсу НБУ станом на дату винесення судового рішення + 10 000 гривень - розмір заявлених позовних вимог). На підстав викладеного, ст.ст. 22, 23, 524, 526, 527, 533, 536, 1046-1048, 1167 ЦК України та

Outcome: partial