Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Міністерства оборони України, [INFO] , третя особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Заява мотивована тим, що позивачка [PERSON] з 2016 року проживала разом із [PERSON] однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. За твердженням позивачки, у період спільного проживання вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, здійснювали спільні витрати та набували майно в інтересах сім`ї. Позивачка зазначає, що з 24 лютого 2022 року [PERSON] проходив військову службу у складі Збройних Сил України у військовій частині [NUMBER] . 21 серпня 2022 року їй було повідомлено про загибель [PERSON] [INFO] внаслідок артилерійського обстрілу під час виконання бойового завдання під час захисту Батьківщини в селі Долина Донецької області. Як зазначає позивачка, з 2016 року і до дня смерті [PERSON] проживав разом із нею за адресою: [ADDRESS] , у домоволодінні, яке належить позивачці на праві власності, де вони вели спільне господарство та займалися благоустроєм житла. Позивачка також зазначає, що вона була повідомлена територіальним центром комплектування та соціальної підтримки про загибель [PERSON] , а також здійснила організацію його поховання. Крім того, позивачка посилається на те, що під час спільного проживання вони спільно придбали транспортний засіб Fiat Doblo, який був зареєстрований на [PERSON] , а також у період їхніх відносин [PERSON] було отримано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку. Позивачка зазначає, що ні вона, ні [PERSON] у період спільного проживання не перебували в інших зареєстрованих шлюбах. Також позивачка вказує, що раніше зверталася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю в порядку окремого провадження, однак ухвалою суду від 01 серпня 2024 року заяву було залишено без розгляду з роз`ясненням права звернутися до суду з відповідним позовом. У зв`язку з викладеним позивачка просить суд встановити факт проживання її та [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 2016 року по [INFO] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.10.2024 справа прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Також, цією ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. Від представника відповідача Міністерства оборони України Григорчука Сергія Андрійовича 04.11.2024 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтовано тим, що Міністерство оборони України позовні вимоги не визнає та зазначає, що у даній справі воно є неналежним відповідачем. Представник відповідача посилається на положення статті 19 Конституції України, відповідно до яких органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. У відзиві також зазначено, що відповідно до статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а суд розглядає справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи. Крім того, представник відповідача звертає увагу на положення статей 15, 16 ЦК України щодо права особи на судовий захист, а також статті 51 ЦПК України, якою передбачено можливість залучення співвідповідача або заміни неналежного відповідача належним. На думку відповідача, Міністерство оборони України не є учасником спірних правовідносин щодо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, у зв`язку з чим не повинно відповідати за заявленими позовними вимогами. При цьому представник відповідача зазначає, що відповідно до наказу Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 45 повноваження щодо ведення обліку загиблих військовослужбовців та осіб, які можуть звернутися за отриманням одноразової грошової допомоги, а також щодо представництва інтересів Міністерства оборони України у судових справах, пов`язаних із визначенням кола осіб, яким виплачується така допомога, покладено на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. У відзиві також зазначено, що [INFO] не є стороною у даній справі. Крім того, представник відповідача посилається на правові висновки Великої Палати Верховного Суду щодо наслідків пред`явлення позову до неналежного відповідача та зазначає, що встановлення належності відповідача та обґрунтованості позову є обов`язком суду під час розгляду справи. Також у відзиві вказано на принцип jura novit curia, відповідно до якого суд самостійно здійснює правову кваліфікацію правовідносин сторін та застосовує норми права до встановлених обставин справи. У зв`язку з викладеним представник Міністерства оборони України просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у частині, що стосується Міністерства оборони України, та зазначає, що розгляд справи може відбуватися без участі його представник. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.04.2025 задоволено заяву судді Ан О.В. про самовідвід у цій цивільній справі та справу передано для повторного автоматизованого розподілу справи між суддями у порядку встановленому 33 ЦПК України. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2025 визначено Головуючого суддю В. В. Горбатюка. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.04.2025 цивільну справу прийнято до провадження судді Вінницького міського суду Вінницької області Горбатюка В.В. Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 15.05.2025 суд постановив здійснити перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Міністерства оборони України, [INFO] , третя особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 05.06.2025 постановлено залучити до участі у справі як співвідповідача [INFO] та визначено співвідповідачу строк для подання відзиву. Через підсистему ЄСЦ "Електронний суд" 04.07.2025 від відповідача [INFO] надійшов відзив на позовну заяву. Відзив мотивовано тим, що [PERSON] у зв`язку із введенням 24 лютого 2022 року воєнного стану проходив військову службу у Збройних Силах України у складі військової частини [NUMBER] та загинув під час виконання бойового завдання. У відзиві також вказано, що справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав осіб, підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, зокрема відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Крім того, представник відповідача посилається на положення законодавства, що регулює питання соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, зокрема Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», а також постанову Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, якими передбачено виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця членам його сім`ї. У відзиві зазначено, що відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» право на отримання такої допомоги мають, зокрема, жінка або чоловік, які проживали із загиблим однією сім`єю без реєстрації шлюбу, за умови встановлення такого факту судом. Разом з тим представник відповідача звертає увагу, що для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно встановити сукупність обставин, зокрема спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків, ведення спільного господарства, спільного бюджету та здійснення спільних витрат. На думку відповідача, сам по собі факт спільного проживання або перебування у близьких стосунках не є достатньою підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Також представник відповідача вказав, що надані позивачкою докази, зокрема документи щодо організації поховання, проведення поминального обіду, а також документи щодо місця проживання, не свідчать самі по собі про наявність між сторонами фактичних шлюбних відносин. Крім того, у відзиві зазначив про відсутність доказів ведення позивачкою та [PERSON] спільного бюджету, здійснення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, а також інших обставин, які могли б свідчити про наявність між ними усталених сімейних відносин. У зв`язку з викладеним представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 6 серпня 2025 року постановлено витребувати з [INFO] ( [ADDRESS] ) належним чином засвідчені копії особової справи сержанта [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 3 вересня 2025 року постановлено витребувати з [INFO] ( [ADDRESS] ) належним чином засвідчені копії особової справи сержанта [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] . У судовому засіданні 11.11.2025 суд постановив закрити підготовчий розгляд та призначити справу до розгляду по суті без винесення окремого процесуального документу із внесенням до протоколу судового засідання. Позивачка у судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги, встановити факт проживання її та [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 2016 року по [INFO] . [PERSON] , допитана як свідок, повідомила, що нею було придбано будинок у [ADDRESS] . У той час батьки померлого проживали у [ADDRESS] . Зазначила, що вони з померлим були знайомі тривалий час, оскільки разом працювали. З 2016 року між ними склалися відносини як між чоловіком та жінкою, і з цього часу вони почали проживати разом однією сім`єю до моменту мобілізації померлого до лав Збройних Сил України. Пояснила, що за час спільного проживання вони вели спільний побут та господарство. У літній період проживали у селі Цвіжин, перебуваючи як у її будинку по [ADDRESS] , так і у будинку померлого по [ADDRESS] . У зимовий період проживали у місті Вінниці у її квартирі по [ADDRESS] . Також зазначила, що під час спільного проживання вони купували різні побутові речі та техніку, зокрема бензопилу, хлібопічку та інші речі, здійснювали спільні поїздки до друзів, разом святкували свята у колі родини та друзів. Пояснила, що померлий займався обробітком земельної ділянки та багато працював на землі, у зв`язку з чим більшу частину літнього періоду вони проводили у селі Цвіжин. Також зазначила, що вони мали спільний бюджет та вели спільне господарство. Представник позивача просив задовольнити позов із підстав викладених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову. Відповідачка [PERSON] повідомила, що є дочкою померлого [PERSON] . Зазначила, що їй не відомо про проживання батька разом із позивачкою. Разом з тим пояснила, що з батьком підтримувала стосунки періодично та зустрічалася з ним зрідка. Зокрема зазначила, що вони зустрічалися у 2015 році, у січні 2016 року на похороні бабусі, а також у 2022 році після його мобілізації. Повідомила, що у період з 2016 по 2022 роки вони не зустрічалися. Також зазначила, що батько не зустрічався з членами її сім`ї. Відповідач [PERSON] допитаний як свідок повідомив, що у 2016 році його батько познайомив його з [PERSON] та представив її як свою другу половинку. Зазначив, що знайомство відбулося у селі Цвіжин. Пояснив, що у період з 2016 по 2022 роки він приблизно один раз на місяць приїжджав до батька як у село Цвіжин, так і до [ADDRESS] де батько проживав разом із позивачкою. Повідомив, що позивачка проживала з його батьком як чоловік із дружиною. Також зазначив, що вперше приїздив до батька у [ADDRESS] , де він проживав разом з позивачкою, у 2017 році - на Пасху. Представник відповідача Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відзиві просив розгляду справи здійснювати за відсутності представника відповідача. Представник відповідача [INFO] у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань не подавав. Представник третьої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці 19.02.2026 у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, у якій просив розгляд справи проводити за відсутності представника третьої особи. Не заперечував проти вирішення справи на розсуд суду. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що є сусідкою позивачки та проживає по [ADDRESS] . Пояснила, що добре знала померлого та їй відомо, що він проживав разом із позивачкою як чоловік і дружина. Зазначила, що [PERSON] і [PERSON] вели спільне господарство, працювали як біля будинку позивачки по [ADDRESS] , так і біля будинку померлого по [ADDRESS] . Також повідомила, що поховання померлого організовувала позивачка, та зазначила, що їй відомо, що позивачка із померлим мали спільний бюджет. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що є сином позивачки. Пояснив, що з 2016 року позивачка проживала разом із [PERSON] як чоловік та дружина, вони вели спільний бюджет та спільне господарство, проживали як у селі Цвіжин, так і у місті Вінниці. Також повідомив, що проходив військову службу у період з 2021 року по травень 2024 року. Під час проходження ним військової служби [PERSON] передавав йому свої особисті речі для проходження служби. Свідок [PERSON] повідомила, що є матір`ю позивачки. Пояснила, що з 2016 року позивачка проживала разом із [PERSON] як чоловік та дружина. Зазначила, що [PERSON] мав намір одружитися з її донькою після звільнення з військової служби. Повідомила, що вони проживали як у [ADDRESS] . Також пояснила, що будинок у [ADDRESS] , складається з двох частин: в одній частині проживає вона, а в іншій проживала позивачка разом із [PERSON] . Під час проживання [PERSON] допомагав по господарству та, зокрема допомагав виконувати ремонтні роботи у її частині будинку. Також зазначила, що під час спільного проживання позивачка та померлий вели спільне господарство, мали спільний бюджет та купували побутову техніку і речі для дому. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання № 40441 від 03.09.2020, виданої департаментом адміністративних послуг, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до сповіщення сім`ї №4287, виданого [INFO] 21 серпня 2022 року, [PERSON] сповіщено про те, що її чоловік, сержант [PERSON] , [INFO] , військовослужбовець [NUMBER] , загинув внаслідок артилерійського обстрілу при виконанні бойового завдання під час захисту батьківщини [INFO] . Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №36229 від 22.07.2022 [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Місцем смерті зазначено: Україна, Донецька область, населений пункт Долина. У свідоцтві зазначено, що смерть настала у місці військових дій, а причиною смерті є ушкодження, отримані внаслідок воєнних дій. [PERSON] видано довідку №709 від 29.12.2022, видану Асоціацією органів самоорганізації населення м. Вінниці квартальним комітетом «Вінниченко», відповідно до якої на підставі свідчень сусідів та акта №708 від 29.12.2022 встановлено, що [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] з 2016 року по день смерті [INFO] . До матеріалів справи долучено акт №708 від 29.12.2022 про наявність незареєстрованої особи, відповідно до якого [PERSON] проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданої [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , до складу сім`ї зазначено: [PERSON] - власник, [PERSON] - син, [PERSON] - син, [PERSON] - цивільний чоловік. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22.08.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 52 років, про що складено актовий запис про смерть №2930. Відповідно до рахунку-замовлення №1010 від 23.08.2022, замовником якого зазначена [PERSON] , надано послуги, пов`язані з організацією поховання [PERSON] , зокрема: послуги розпорядника-організатора, автопослуги, автокатафалк, вінок, хрест, корзина, покривало, простирадло. Загальна вартість зазначених послуг становить 8786 грн 25 коп. Відповідно до довідки №28/08 від 28.08.2022 [PERSON] 23.08.2022 здійснила замовлення на організацію та проведення поминального обіду після смерті [PERSON] у спеціалізованому кафе «Поминальне» на суму 18 000 грн, а 28.08.2022 - поминального обіду на 20 осіб на суму 3700 грн, про що зроблено відповідні записи у книзі реєстрації. До матеріалів справи позивачка додала фотографії, на яких зображені [PERSON] та [PERSON] в колі інших осіб, зокрема на святкуванні дня народження. Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 01.08.2024 у справі №127/13588/24, заяву [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу залишено без розгляду, із роз`ясненням права звернутися до суду з відповідними вимогами у порядку позовного провадження. У відповідь на ухвалу суду від 05.06.2025 [INFO] листом №5977 від 03.07.2025 повідомив, що особова справа сержанта [PERSON] у [INFO] відсутня. Також зазначено, що згідно ЄДРПВР [PERSON] з 2016 року перебував на обліку у [INFO] . У відповідь на ухвалу суду від 06.08.2025 [INFO] листом №6721 від 15.08.2025 повідомив, що особова справа сержанта [PERSON] на обліку справ рядового та сержантського складу у [INFO] не перебуває. У листі також зазначено, що за відомостями АІТС «Оберіг» [PERSON] був призваний на військову службу [INFO] . На виконання ухвали суду від 03.09.2025 [INFO] 24.09.2025 через підсистему «Електронний суд» подав заяву про виконання ухвали суду. У заяві зазначено, що відповідно до облікової картки військовозобов`язаного [PERSON] , [INFO] , перебував на військовому обліку у [INFO] , дата взяття на облік - 01.04.2016. Також зазначено, що [INFO] [PERSON] на військову службу під час мобілізації не призивався, а з військового обліку його виключено у зв`язку зі смертю, відповідно до пункту 1 частини 6 статті 37 Закону України. Одночасно, повідомлено, що створено комісію для фіксації факту відсутності особової справи загиблого військовослужбовця, за результатами роботи якої складено відповідний акт. Також [INFO] направлено запит до військової частини [NUMBER] , у підпорядкуванні якої перебувала військова частина [NUMBER] , де проходив службу [PERSON] , з метою отримання документів, у тому числі копії його особової справи, для її подальшого відновлення. Відповідно до виписки про надходження коштів по картковому рахунку [PERSON] , наданої АТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.03.2022 по 31.05.2022, на рахунок позивачки неодноразово надходили грошові кошти від [PERSON] , тобто [PERSON] регулярно здійснював поповнення її карткового рахунку грошовими коштами. Згідно зі ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно з ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема суди розглядають справи про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу. Згідно зі ст. 16, 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Право на отримання такої допомоги мають члени сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, коло яких визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Відповідно до частини другої статті 3 СК України смію складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частинами першою та другою статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин Так, для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України де визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (ст. 3, 74 СК України). Обов`язковою умовою для визнання факту проживання однією сім`єю, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Для встановлення факту проживання однією сім`єю потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарством є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Згідно з абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/99 у справі № 1-8/99 за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень п. 6 ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ч. ч. 4, 5, ст. 22 «Про міліцію» та ч. 6 ст. 22 ЗУ «Про пожежну безпеку» (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») вказано, що обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Встановлення факту проживання однією сім`єю передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Одночасно має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин (спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (ст. 3, 74 СК України), оскільки самі по собі, наприклад, факти спільної присутності їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між особами є усталені відносини, притаманні сім`ї. Наведене узгоджуються із правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19), неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 12.12.2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27.02.2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11.12.2019 року у справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24.01.2020 року у справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 08.12.2021 року у справі № 531/295/19 (№ 61-3071св21), та інших. Отже, з аналізу зазначених норм права та усталеної судової практики можна виснувати, що для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідним є встановлення сукупності обставин, які свідчать про фактичне існування сімейних відносин, а саме: спільне проживання, ведення спільного побуту, наявність спільного бюджету, взаємної допомоги, сприйняття їх оточенням як сім`ї. Суд установив, що позивачка [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що з 2016 року вона проживала із [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вела з ним спільний побут та господарство, мала спільний бюджет, а також підтримувала з ним відносини, притаманні подружжю. Обставини спільного проживання позивачки з померлим підтверджуються як її поясненнями, наданими у судовому засіданні, так і показаннями свідків, допитаних у судовому засіданні. Так, свідок [PERSON] , який є сином померлого [PERSON] , у судовому засіданні підтвердив, що у 2016 році його батько познайомив його з [PERSON] та представив її як свою другу половинку. Свідок також повідомив, що у період з 2016 по 2022 роки він регулярно приїжджав до батька як у село Цвіжин, так і до [ADDRESS] де батько проживав разом із позивачкою. Свідок підтвердив, що позивачка проживала разом із його батьком як чоловік та дружина, мали спільний бюджет, вели спільно господарство. Показання цього свідка суд оцінює як послідовні та такі, що узгоджуються з іншими доказами у справі. Крім цього, свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивачки у селі Цвіжин, повідомила, що їй достеменно відомо про проживання [PERSON] разом із [PERSON] як чоловіка та жінки, а також про те, що вони спільно вели господарство та працювали як біля будинку позивачки, так і біля будинку померлого. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивачки, також підтвердила, що з 2016 року позивачка проживала із [PERSON] як чоловік та дружина, а також повідомила, що вони проживали як у місті Вінниці, так і у селі Цвіжин, вели спільне господарство, здійснювали спільні витрати та мали намір у майбутньому зареєструвати шлюб. Свідок [PERSON] , який є сином позивачки, підтвердив, що з 2016 року позивачка та [PERSON] проживали разом як чоловік та дружина, вели спільний бюджет та господарство. Показання зазначених свідків узгоджуються між собою та з іншими доказами, наявними у матеріалах справи, та у своїй сукупності свідчать про існування між позивачкою та померлим відносин, притаманних подружжю. Також обставини спільного проживання сторін підтверджуються письмовими доказами. Зокрема, відповідно до довідки квартального комітету №709 від 29.12.2022 та акта №708 від 29.12.2022 встановлено, що [PERSON] проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 2016 року по день смерті. З довідки про склад сім`ї встановлено, що за вказаною адресою [PERSON] зазначений як цивільний чоловік позивачки. Крім того, з виписки АТ КБ «ПриватБанк» встановлено, що на банківський рахунок [PERSON] у 2022 році неодноразово надходили грошові кошти від [PERSON] , що свідчить про існування між ними фінансових взаємин. Суд також бере до уваги, що після загибелі [PERSON] саме [PERSON] здійснювала організацію його поховання, що підтверджується рахунком-замовленням на ритуальні послуги та довідкою про замовлення поминального обіду, та саме їй, як дружині загиблого, було направлено сповіщення від 21.08.2022 про смерть [PERSON] . Зазначені обставини свідчать, що позивачка фактично брала на себе обов`язки, які виконують члени сім`ї померлого. Водночас, суд враховує, що відповідачка [PERSON] заперечувала проти задоволення позову та зазначила, що їй не відомо про проживання батька разом із позивачкою. Однак сама відповідачка пояснила, що підтримувала з батьком стосунки періодично та зустрічалася з ним зрідка, зокрема зазначила, що у період з 2016 по 2022 роки вони взагалі не зустрічалися. За таких обставин суд вважає, що відповідачка могла бути необізнана щодо фактичних обставин щоденного життя та побуту померлого у зазначений період, а тому її пояснення не спростовують інші докази у справі. Оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що вони є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою та підтверджують обставини спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 2016 року до дня смерті [PERSON] , тобто до [INFO] . З огляду на викладене, суд доходить висновку, що між [PERSON] та [PERSON] існували відносини, притаманні подружжю, які характеризувалися спільним проживанням, веденням спільного побуту, наявністю спільного бюджету та взаємною підтримкою. Отже, позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд враховує, що відповідачами у справі позивачкою визначено, зокрема, Міністерство оборони України та [INFO] . Проте сам факт участі зазначених органів у справі не змінює характеру заявлених позовних вимог. Предметом даного позову є встановлення юридичного факту проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а не вирішення питання щодо призначення чи виплати будь-яких соціальних виплат. Верховний Суд неодноразово зазначав, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є встановленням юридичного факту, який може бути підставою для виникнення певних прав та обов`язків, однак сам по собі не вирішує питання реалізації таких прав. Правова позиція про те, що судовий захист може полягати і у встановленні юридичних фактів, неодноразово висловлювалася Верховним Судом. Отже, сама участь Міністерства оборони України у справі не свідчить про наявність між сторонами цивільного спору щодо прав чи обов`язків, а лише обумовлена тим, що встановлення відповідного юридичного факту може мати значення для подальшої реалізації позивачкою своїх прав у сфері соціального забезпечення. Таким чином, у межах цієї справи суд не вирішує питання щодо виникнення чи припинення прав та обов`язків Міністерства оборони України або територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а встановлює юридичний факт, який у подальшому може бути використаний позивачкою для реалізації своїх прав у встановленому законом порядку. З огляду на викладене, участь Міністерства оборони України та територіального центру комплектування у справі не перешкоджає розгляду позову по суті, а встановлення судом відповідного юридичного факту не покладає на зазначені органи будь-яких обов`язків щодо здійснення виплат чи прийняття управлінських рішень. Позивачка у позові не заявила вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладання відповідно до положень статті 141 ЦПК України цих витрат на відповідачів.

Outcome: approved