Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Представник заявника [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зазначивши заінтересованих осіб Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Агросервісне товариство з обмеженою відповідальністю «Машинотехнологічна станція». Заява обґрунтована тим, що [PERSON] працював трактористом в Агросервісному товаристві з обмеженою відповідальністю «Машинотехнологічна станція», яке було розташоване за адресою: вул. Бериславська, 146, сщ. Нововоронцовка Бериславського району Херсонської області, починаючи з 05.05.2003. В жовтні 2005 року товариство остаточно припинило свою виробничу діяльність, і заявник перестав виходити на роботу. При цьому він вважав, що його було звільнено з роботи. Заявник отримав свою трудову книжку і не звернув уваги на відсутність в ній запису про звільнення. В подальшому він дізнався, що не було й наказу про його звільнення. Засновники прийняли рішення про припинення юридичної особи, і з 14.03.2012 АТОВ МТС перебуває в стані припинення. Згодом заявник дізнався, що у відповідних державних органах немає жодних відомостей про те, що він припинив трудові відносини з АТОВ МТС, що стало причиною не відображення інформації про його звільнення у контролюючому органі. У заявника виникла необхідність офіційно звільнитись з роботи, так як він до теперішнього часу вважається працівником товариства, що впливає на нарахування його пенсії, тому що в ПФУ його обліковують як працюючого пенсіонера. На даний час товариства фактично не існує, будівлі, техніка та інше майно продане, працівники та керівник звільнені з роботи. Справами товариства не займається жодна особа. Заявник офіційно звернувся до АТОВ МТС з заявою про оформлення його звільнення, направивши 09.10.2025 лист на юридичну адресу товариства. Лист повернувся заявнику в зв`язку з відсутністю товариства за вказаною адресою. Також позивач 09.10.2025 офіційно звернувся до Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, просив захистити його трудові права та надати відповідну допомогу з питання звільнення з роботи. На своє звернення він отримав відповідь №ПД/1/731-ЗВ-25 від 29.10.2025, йому було рекомендовано вирішувати питання в судовому порядку. Враховуючи наведене, представник заявника просив встановити факт припинення трудових відносин між [PERSON] та Агросервісним товариством з обмеженою відповідальністю «Машинотехнологічна станція» (код ЄДРПОУ 03582037) з 30 вересня 2005 року на підставі п.1 ч. 1 ст.40 КЗпП України. Заявник. його представник у судове засідання не з`явилися, останній надав заяву про розгляд справи без їхньої участі, вимоги, викладенні в заяві просив задовольнити в повному обсязі. Представники заінтересованих осіб у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили. Дослідивши зібранні у справі письмові докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] 05.05.2003 прийнятий на роботу до Нововоронцовського АТОВ «МТС» на посаду тракториста (за сумісництвом), що вбачається з копії трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 20.08.1979. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела / суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, [PERSON] станом на 04.09.2025, в період з січня 2006 року по грудень 2023 року доходи з АТОВ «МТС» не отримував. Також за довідкою форми ОК-5, за реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, [PERSON] отримував заробітну плату з АТОВ «МТС» починаючи з 05 травня 2003 року по 30 вересня 2005 року. Таким чином, починаючи з 30 вересня 2025 року, заявник не виконує трудові функції за трудовим договором, а роботодавець, у свою чергу не здійснює нарахування та виплату заробітної плати. Отже, заявник не може у встановленому законом порядку припинити трудові відносини із заінтересованою особою Агросервісним товариством з обмеженою відповідальністю «Машинотехнологічна станція». З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що АТОВ «МТС» перебуває в стані припинення. Згідно ст. 4 Цивільного процесуального кодексу Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 цього Кодексу, здійснюючи правосуддя, суд захищає свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно до норми ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як передбачено ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 315 ЦПК України у судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Тобто, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Відповідно до частини першоїстатті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Пунктом 1 частини першої статті 23 КЗпП України визначено, що трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк. Відповідно до Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, укладений у письмовій формі трудовий договір між працівником і фізичною особою у трьох примірниках фізична особа повинна подати на реєстрацію до державної служби зайнятості за місцем свого проживання у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи. Відповідальна особа центру зайнятості в день подання фізичною особою (або дорученням уповноваженою нею особою) трудового договору, а у разі відсутності працівника при проведенні реєстрації трудового договору - в день подання фізичною особою (або дорученням уповноваженою нею особою) документів, передбачених пунктом 4 цього Порядку, реєструє його у книзі реєстрації трудових договорів за формою, згідно з додатком. Трудовому договору присвоюється номер, за яким він зареєстрований у книзі, і ставиться дата його реєстрації. Відповідальна особа центру зайнятості на підставі запису про реєстрацію трудового договору, зробленого в книзі реєстрації трудових договорів, робить на трьох примірниках трудового договору запис. У законодавстві про працю встановлено вичерпний перелік підстав розірвання трудового договору з метою охорони трудових прав громадян. Так, підстави припинення трудового договору окреслені у ст. 36 та інших статтях КЗпП України й залежно від того, хто є ініціатором припинення трудового договору, підстави поділяються на такі групи: - припинення трудового договору за спільною (взаємною) ініціативою сторін трудового договору (наприклад, угода сторін, закінчення строку); - розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39 КЗпП України); - розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця (статті 40, 41 КЗпП України); - розірвання трудового договору з ініціативи осіб, які не є його стороною (третіх осіб) (пункти 3, 7 ст. 36, ст. 45 КЗпП України та ін.). Таким чином, розірвання трудового договору стосується лише випадків, коли трудовий договір припиняється з ініціативи будь-якої з його сторін. Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (п. 1 ч. 1ст. 40 КЗпП України). Статтею 48 КЗпП України встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться записи про звільнення. Записи в трудовій книжці про звільнення вносяться власником або уповноваженим ним органом у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). З кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про звільнення власник або уповноважений ним орган зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці. Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом. Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати (ст. 49 КЗпП України). Приписи ст. 43 Конституції України та ст. 22 КЗпП України забороняють будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору. Конституційний Суд України розглядає право на працю, визначенест. 43 Конституції України, як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом (Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004, №14-рп/2004, від 16.10.2007, №8-рп/2007 та від 29.01.2008, №2-рп/2008). Свобода праці передбачає можливість особи займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по своїй суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Припинення трудових відносин тісно пов`язано зі свободою його праці, оскільки праця може виконуватися саме до того часу поки останній не вирішить припинити її виконання або з інших підстав. При цьому, припинення трудових правовідносин має безпосередній вплив на можливість мати реалізацію прав на зайнятість (не заборонену законодавством діяльність осіб, пов`язану із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі), працевлаштуванням на роботі (посаді). З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява заявою представника заявника [PERSON] в інтересах [PERSON] , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Агросервісне товариство з обмеженою відповідальністю «Машинотехнологічна станція» про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню.

Outcome: approved