Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») через підсистему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № 2106577546654 від 06.03.2021 у розмірі 44 675,43 грн та судові витрати. Короткий виклад доводів позову Позовну заяву ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» обґрунтовує тим, що 06.03.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» (ТОВ «Служба миттєвого кредитування») та [PERSON] уклали електронний кредитний договір №2106577546654, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 3400,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності. 01.12.22021 було укладено договір № 1-12 за умовами якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитним договором №2106577546654. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 за умовами якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитним договором №2106577546654. У порушення умов вищевказаного кредитного договору відповідач свої зобов`язання за укладеним кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого у нього наявна заборгованість у розмірі 44675,43 грн, з яких: 3397,76 грн заборгованість за тілом кредиту, 41277,67 грн - прострочена заборгованість за сумою відсотків на дату відступлення права вимоги. Вказану суму боргу позивач просить стягнути із відповідача. Відзив на позовну заяву не надходив. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача у позовній заяві просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, надав згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді. Відповідач про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, за адресою зареєстрованого місця проживання, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Суд, відповідно до статті 280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1ст. 244 ЦПК України суд призначив проголошення рішення о 17-55 год. 17.03.2026. Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження Судом встановлено, що 06.03.2021 ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] уклали договір про надання фінансових послуг№2106577546654, за умовами якого товариство взяло на себе зобов`язання надати відповідачу кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на картковий рахунок в сумі 3400,00 грн, строком на 17 днів, тип процентної ставки фіксована, денна процентна ставка становить 2 % в день. Договір підписаний електронним підписом [PERSON] одноразовим ідентифікатором W1 (а.с. 23-25, 26). Графік платежів, обумовлений сторонами на момент укладення договору, відображений у додатку № 2 до кредитного договору № 2106577546654, строк кредитування 17 днів, дата видачі кредиту 06.03.2021 дата повернення кредиту 22.03.2021, сума кредиту 3400,00 грн, проценти 1156,00 грн, реальна річна процентна ставка дорівнює загальній вартості кредиту та складає при нарахуванні відсотків згідно зп.п. 1.4.а договору 730 відсотків річних (або 732 відсотків річних, якщо на період користування кредитом випадає високосний рік), загальна вартість кредиту 4556,00 грн. Графік підписаний електронним підписом [PERSON] одноразовим ідентифікатором W1 (а.с. 27). З повідомлення щодо підтвердження переказу грошових коштів ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» (ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ») від 05.05.2025, повідомлення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 16.10.2025 та виписки про рух коштів по картці за період з 06.03.2021 до 10.03.2021 вбачається, що на виконання договору №2106577546654 на кредитний рахунок відкритий до карти № [NUMBER] 06.03.2021 перераховані кошти у розмірі 3400,00 грн (а.с. 84, 117, 118). 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 1-12 за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Служба миттєвого кредитування», в тому числі і до відповідача [PERSON] за договором про надання фінансових послуг№ 2106577546654 від 06.03.2021, що доводиться також актом приймання -передавання реєстру боржників до договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 та актом приймання -передавання реєстру боржників в електронному вигляді до договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 (а.с. 59-63, 69,70). Із реєстру боржників до договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 вбачається, що [PERSON] вказаний у списку боржників за кредитним договором № 2106577546654, за яким загальна сума заборгованості становить 28517,73 грн, з яких: заборгованість за кредитом 3397,76 грн, заборгованість за процентами 25119,97 грн (а.с. 74). 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір № 10-01/2023 про відступлення права вимоги за умовами якого ТОВ «Коллект Центр» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Вердикт Капітал», в тому числі і до відповідача [PERSON] за договором про надання фінансових послуг№ 2106577546654 від 06.03.2021, що доводиться також актом прийому-передачі реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення права вимоги від 10.01.2023, актом прийому-передачі реєстру боржників і електронному вигляді за якими відступаються за договором № 10-01/2023 про відступлення права вимоги від 10.01.2023 та актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 (а.с. 35-40, 51-52, 53, 54). 19.11.2024 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено додаткову угоду № 6 до договору № 10-01/2023 про відступлення права вимоги від 10.01.2023, за умовами якої було внесено зміни до реєстру боржників в електронному вигляді (додаток № 1 до договору), який було викладено у новій редакції, у зв`язку із виявленням технічної помилки (описки) (а.с. 46-48). Із реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення права вимоги від 10.01.2023 із внесеними до нього змінами вбачається, що [PERSON] вказаний у списку боржників за кредитним договором № 2106577546654, за яким загальна сума заборгованості становить 53275,50 грн, з яких: заборгованість за кредитом 3397,76 грн, заборгованість за процентами 49877,74 грн (а.с. 58). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2106577546654 від 06.03.2021, складеного ТОВ «Служба миттєвого кредитування», заборгованість [PERSON] становить 28517, 73 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 3397,76 грн та 25119,97 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 18-19). Відповідно до розрахунку боргу за договором № 2106577546654 від 06.03.2021 складеного ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість [PERSON] становить 53275,50 грн, з яких: 3397,76 грн заборгованість за основною сумою та 49877,74 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 20). Відповідно до розрахунку боргу за договором № 2106577546654 від 06.03.2021 складеного ТОВ «Коллект Центр» заборгованість [PERSON] станом на 21.08.2025 становить 44675,43 грн, з яких: 3397,76 грн заборгованість за основною сумою та 41277,67 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 34). Норми права, які застосовані судом Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ст. 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 512 ЦК України передбачено можливість зміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз доводів сторін, висновки суду Оцінивши надані позивачем докази, встановивши зміст спірних правовідносин, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, із таких підстав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 (справа № 2-1383/2010) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Як убачається з матеріалів справи, договір про надання фінансових послуг № 2106577546654 від 06.03.2021 укладений між первісним кредитором та відповідачем в електронній формі та недійсним не визнавався. Також долученими до позову доказами доведено, що внаслідок послідовного укладення договорів факторингу та відступлення права вимоги, право вимоги за договором про надання фінансових послуг № 2106577546654 від 06.03.2021, укладеним між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] , перейшло від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» до ТОВ «Коллект Центр». Відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву та не надав суду доказів сплати заборгованості за кредитним договором. Визначаючи розмір заборгованості, що підлягає стягненню, суд дійшов таких висновків. Наявними у справі доказами підтверджено, що ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (первісний кредитор) виконало свої зобов`язання за договором про надання фінансових послуг № 2106577546654 у повному обсязі, надавши відповідачу 06.03.2021 грошові кошти. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2106577546654 від 06.03.2021 вбачається, що відповідач порушив умови кредитного договору, оскільки не сплатив заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 3397,76 грн. Щодо вимог про стягнення заборгованості за процентами, які позивач визначив у сумі 41277,67 грн, нарахованими за період з 06.03.2021 по 05.03.2022, суд зазначає таке. Відповідно до умов кредитного договору № 2106577546654 від 06.03.2021 та погодженого сторонами графіка платежів, який є невід`ємною частиною цього договору, загальна сума до сплати за договором становить 4556,00 грн, з яких: 3400,00 грн основна сума боргу, 1156,00 грн проценти. Таким чином, заявлений позивачем розмір процентів у сумі 41277,67 грн не відповідає умовам договору та не узгоджується з погодженим сторонами розміром процентної ставки (2 % на день), відповідно до якої загальна сума процентів за весь строк кредитування становить 1156,00 грн. Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Позивач не надав доказів, що між сторонами був погоджений новий строк кредитування. Відповідно до п. 1.2 договору кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та його невід`ємною частиною, а саме на 17 днів. Отже, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування, а саме після 22.03.2021. З розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Служба миттєвого кредитування», вбачається, що відповідачем 23.03.2021 сплачено відсотки за кредитним договором № 2106577546654 у розмірі 1279,76 грн. Разом з тим, згідно з графіком платежів, відображеним у додатку № 2 до кредитного договору № 2106577546654, розмір відсотків у межах строку кредитування становить 1156,00 грн, строк кредитування 17 днів. Таким чином, відповідач сплатив відсотки за кредитним договором № 2106577546654 від 06.03.2021 у більшому розмірі, ніж погоджено сторонами у графіку платежів, а саме на 123,76 грн (1279,76 1156,00). За таких обставин, оскільки відповідачем відсотки за кредитним договором № 2106577546654 сплачені повністю, у задоволенні позовних вимог у частині стягнення процентів слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. З огляду на викладене, з відповідача підлягає стягненню на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 2106577546654 від 06.03.2021 з урахуванням суми коштів, сплачених відповідачем понад встановлений розмір відсотків, у сумі 3274,00 грн (тіло кредиту) (3397,76 123,76). Розподіл судових витрат За змістом ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позову, із відповідачки слід стягнути на користь позивача сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 177,52 грн (2422, 40 х 3274: 44675,43 ). Вирішуючи питання про компенсацію сторонам витрат на професійну правничу допомогу, які позивач просить стягнути в розмірі 16000,00 грн суд доходить таких висновків. За змістом п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу. За правилами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат ( див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та від 19.02.2020 року в справі №755/9215/15-ц). На підтвердження заявлених вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 (а.с. 75-76), заявку на надання юридичної допомоги № 1063 від 01.07.2025 (а.с. 80), витяг з акту № 12 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025, в якому погоджено, що сума наданих послуг (боржник [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), договір № 2106577546654 за надання усної консультації з вивченням документів 2 год - 4000,00 грн, складення позовної заяви 4 год - 12000,00 грн (а.с 79). Відповідно до п. 4.2. договору № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 клієнт зобов`язується оплатити надані адвокатським об`єднанням послуги після надання адвокатським об`єднанням клієнту відповідного рахунку для оплати. Факт надання послуг за договором підтверджується актом про надання юридичної допомоги (форма акту про надання юридичної допомоги визначена додатком № 2 до договору, який готується адвокатським об`єднанням та надсилається клієнту для підписання не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому була надана юридична допомога (п. 4.3. договору). Клієнт протягом п`яти робочих днів з дня отримання акту про надання юридичної допомоги повинен підписати та направити адвокатському об`єднанню його примірник або надати адвокатському об`єднанню письмову мотивовану відмову від підписання такого акту, акт про надання юридичної допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання клієнтом, останній не надав адвокатському об`єднанню письмові аргументовані заперечення на акт (п. 4.4. договору). Проте позивачем не надано доказів сплати позивачем гонорару адвокатові згідно з умовами договору про надання правової допомоги від 01.07.2024 у розмірі, вказаному у витязі з акту № 12 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025. З огляду на викладене, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку про відсутність достатніх доказів для стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial