Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Зміст позовної заяви. В липні 2025 року [PERSON] звернулася до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом, який в подальшому уточнила 20.10.2025 року та в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у вигляді упущеної вигоди в розмірі 40 156,20 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона працювала в Комунальному закладі «Роздільнянський навчально-виховний комплекс «Школа-гімназія» №1 Роздільнянської міської ради Одеської області на посаді вчителя інформатики з 01.09.2021 року. Наказом в.о. директора цього закладу від 24.05.2022 року 31.05.2022 року її було звільнено з посади вчителя інформатики у зв`язку із закінченням терміну трудового договору згідно п.2 ст.36 КЗпП України. Між тим на день звільнення вона була вагітна, вважала звільнення незаконним і звернулась з позовом до суду. Рішенням Роздільнянського районного суду від 27.09.2023 року по справі № 511/1369/23 було задоволено її позов до Комунального закладу «Роздільнянський міський ліцей № 1 Роздільнянської міської ради Одеської області», Роздільнянської міської ради Одеської області та зобов`язано відповідача Комунальний заклад «Роздільнянський навчально-виховний комплекс «Школа-гімназія» №1 Роздільнянської міської ради Одеської області» її працевлаштувати, а з відповідача Роздільнянської міської ради стягнено середній заробіток за три місяці на період працевлаштування. Між тим постановою Одеського апеляційного суду від 10.04.2024 року рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 вересня 2023 року скасовано в частині стягнення середнього заробітку з Роздільнянської міської ради Одеської області, так як позов пред`явлено до неналежного відповідача. Після 24.05.2022 року, коли відповідач її звільнив у стані вагітності та в порушення вимог КЗпП не запропонував їй іншу роботу на підприємстві, [INFO] вона народила дитину. В подальшому постанова Одеського апеляційного суду від 10.04.2024 року була виконана відповідачем, її було працевлаштовано на посаду вчителя фізики з неповним тижневим навантаженням 2 години на тиждень з 04.06.2024 року. 04.07.2024 року КНП «Багатопрофільна лікарня Роздільнянської міської ради» видала їй листок непрацездатності у паперовому вигляді серії АГХ №171918 про її непрацездатність у зв`язку з вагітністю та пологами в період часу з 01.08.2022 по 04.12.2022. Оскільки її було працевлаштовано на роботу з 01.09.2021 року, звільнено 31.05.2022 і вона пропрацювала на підприємстві менше року, то середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи. Згідно наданого позивачем розрахунку за вказаний період роботи її заробітна плата склала 73 940 грн. 08 коп., кількість робочих днів 232, середньоденна заробітна плата складає 318 грн. 70 коп. Згідно ст.18 Закону України «Про обов`язкове державне соціальне страхування» допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі страхових виплат, які повністю або частково компенсують втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами. Така допомога виплачується застрахованій особі за весь період такої відпустки, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів та 56 календарних днів після пологів (всього 126 календарних днів). Статтею 19 Закону встановлено, що допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати, обчисленої у порядку, встановленому КМУ, і не залежить від страхового стажу. У зв`язку з протиправною поведінкою відповідача, яка була встановлена в судовому порядку рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.09.2023 року по справі № 511/1369/23, а саме: після звільнення з роботи позивача, яка перебувала у стані вагітності, не було працевлаштовано на підприємстві, позивач не пішла у відпустку по вагітності та пологах та не отримала страхові виплати в розмірі 40 156, 20 грн. (318,70 грн. х 126 днів = 40 156 грн. 20 коп.). Посилаючись на ст.ст. 22,1166 ЦК України вважає вказану суму упущеною вигодою та просить стягнути її з відповідача. Процесуальні дії та документи у справі. Ухвалою суду від 31.07.2025 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. 13.08.2025 року надійшли письмові пояснення представника третьої особи Роздільнянської міської ради Радіонової Д.А. Представник третьої особи звертає увагу суду, що згідно зі статтею 179 Кодексу законів про працю України на підставі медичного висновку жінкам надають оплачувану відпустку у зв`язку з вагітністю та пологами тривалістю 70 календарних дні до пологів і 56 календарних дні після пологів, починаючи з дня пологів. Загальна тривалість такої відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами становить 126 днів. Допомога по вагітності та пологах надається жінці, яка є застрахованою особою, у формі страхових виплат, які повністю або частково компенсують втрату зарплати (доходу) за період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами. Умови надання, тривалість виплати та розмір такої допомоги визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105-XIV. Підставою для призначення допомоги по вагітності та пологах є сформований на основі медичного висновку листок непрацездатності (частина перша статті 23 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Дати відкриття та закриття листка непрацездатності відповідають датам початку строку дії та закінчення строку дії медичного висновку, на підставі якого сформований цей листок непрацездатності (пункт 3 частини другої Порядку видачі (формування) листків непрацездатності в Електронному реєстрі листків непрацездатності, затвердженого наказом МОЗ від 17.06.2021 року № 1234). Нормами розділу III Порядку видачі (формування) листків непрацездатності в Електронному реєстрі листків непрацездатності, затвердженого наказом МОЗ від 17.06.2021 року №1234, визначено, що листок непрацездатності з причиною «Вагітність та пологи» вважається виданим через 7 днів з дати відкриття листка непрацездатності. На восьмий день листок непрацездатності у зв`язку з вагітністю та пологами набуває статусу готовий до сплати. Після цього лікарняний для призначення допомоги по вагітності та пологах розглядається страхувальником (роботодавцем) протягом трьох робочих днів та приймає відповідне рішення, а після цього бухгалтерія має нарахувати допомогу по вагітності та пологах та подати заяву-розрахунок до Пенсійного фонду України (далі ПФУ). З 01.01.2023 року уповноваженим органом в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування є Пенсійний фонд України (ПФУ), тобто виплати за лікарняними по вагітності та пологах здійснює ПФУ. Дата фінансування допомоги по вагітності та пологах прямо залежить від дати подання роботодавцем заяви-розрахунку на виплату коштів працівнику. Після того, як кошти перераховано на рахунок страхувальника (роботодавця), виплата допомоги здійснюється страхувальником (роботодавцем) у найближчий після дня призначення допомоги строк, установлений для виплати зарплати, або одразу після надходження коштів від ПФУ. Представник третьої особи вважає, що [PERSON] не надано письмових доказів неможливості вирішити дане питання в позасудовому порядку, а саме що відповідний листок непрацездатності було отримано відповідачем по справі, а також, що виникли будь які перешкоди щодо отримання відповідних виплат, що їй було відмовлено в оплаті лікарняного по вагітності та пологах, тобто не підтверджено порушення її прав та законних інтересів, що в розумінні ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України дає право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 30.09.2025 року до суду надійшло клопотання позивача про долучення доказів, а саме: відповіді т.в.о директора Комунального закладу «Роздільнянський міський ліцей №1 Роздільнянської міської ради Одеської області» Гоцульської С.Д. №128 від 20.09.2024 року про неможливість оплати листка непрацездатності у зв`язку з тим, що період непрацездатності не є робочим часом позивача, відповіді директора Комунальної установи «Роздільнянський центр освіти» від 19.09.2024 року про неможливість здійснити виплату за даним лікарняним листом, так як [PERSON] на працювала в той час в Комунальному закладі «Роздільнянський міський ліцей № 1 Роздільнянської міської ради Одеської області» та відсутності судових рішень з цього приводу, Довідок, виданих директором Комунальної установи «Роздільнянський центр освіти» про заробітну плату позивача за період вересень 2021 травень 2022. 20 жовтня 2025 року від [PERSON] надійшло клопотання про заміну відповідача, в обґрунтування якого вона зазначила, що Комунальна установа «Роздільнянський центр освіти» не є належним відповідачем у справі, однак про вказані обставини їй не було відомо під час подання позовної заяви, а належним відповідачем є Комунальний заклад «Роздільнянський міський ліцей № 1 Роздільнянської міської ради Одеської області». Ухвалою суду від 28.10.2025 року клопотання [PERSON] про заміну відповідача задоволено. Замінено неналежного відповідача у справі, а саме: Комунальну установу «Роздільнянський центр освіти» на Комунальний заклад «Роздільнянський міський ліцей № 1 Роздільнянської міської ради Одеської області» (67400, Україна, Роздільнянський р-н, Одеська обл., місто Роздільна, вулиця Шевченка, будинок 56, код ЄДРПОУ 25036996). Комунальну установу «Роздільнянський центр освіти» залишити у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог. Позиції сторін в судовому засіданні . Позивач [PERSON] в судовому засіданні просила позов задовольнити. Підтримала свої позовні вимоги до відповідача, мотивуючи свою позицію тим, що вона розуміє, що заявлені вимоги не є стягненням коштів на підставі листка непрацездатності, заявлені до відшкодування кошти не будуть враховуватись для призначення пенсійних виплат, а вказаний період непрацездатності не буде зарахований у страховий стаж, але наполягала саме на такому способі захисту своїх прав. Представник відповідача Комунального закладу «Роздільнянський міський ліцей №1 Роздільнянської міської ради Одеської області» Гоцульська С.Д. позовні вимоги не визнала. Зазначила, що звільнення [PERSON] з роботи було законним, що підтверджено рішенням суду. Також вона визнає, що порушила права [PERSON] , оскільки у письмовому вигляді не запропонувала їй посади в закладі для працевлаштування. Після другого рішення суду вона працевлаштувала позивачку. Але листок непрацездатності позивачка подала до установи тільки у 2024 році за період непрацездатності з 01.08.2022 по 04.12.2022. Головний бухгалтер Комунальної установи «Роздільнянський центр освіти» пояснив, що фінансовий 2022 рік вже закритий, лікарняний поданий позивачкою у 2024 році, а тому законних підстав для виплат немає. Представник третьої особи Роздільнянської міської ради Одеської області Прибилов Олександр Олександрович просив позов задовольнити. При цьому зазначив, що позивачка намагалася врегулювати це питання в досудовому порядку з відповідачем. Листок непрацездатності був виданий позивачці тільки у 2024 році після прийняття Одеським апеляційним судом постанови від 10.04.2024 року у справі № 511/1369/23, вона не могла отримати його раніше. Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, будучи належним повідомлені про дату час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливе розгляд справи провести за даною явкою. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Наказом директора Комунального закладу «Роздільнянський навчально-виховний комплекс «Школа-гімназія» №1 Роздільнянської міської ради Одеської області від 30.08.2021р. №95-К [PERSON] було призначено на посаду вчителя інформатики з 01.09.2021 р. до кінця навчального року на підставі заяви [PERSON] . Наказом в.о. директора Комунального закладу «Роздільнянський навчально-виховний комплекс «Школа-гімназія» №1 Роздільнянської міської ради Одеської області від 24.05.2022р. № 53-К [PERSON] звільнено з посади вчителя інформатики у зв`язку із закінченням терміну трудового договору згідно п.2 ст.36 КЗпП України з виплатою компенсації за 42 дні. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.02.2023 року відмовлено в позові [PERSON] до Комунального закладу «Роздільнянський навчально-виховний комплекс «Школа-гімназія» №1 Роздільнянської міської ради Одеської області, Роздільнянської міської ради Одеської області, третя особа Відділ освіти Роздільнянської міської ради про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу повністю. Оскільки на момент звільнення згідно медичної довідки - висновку ЛКК №138 від 23.05.2022 року [PERSON] перебувала в стані вагітності, то за захистом своїх прав, передбачених ст.184 КЗпП України щодо обов`язкового працевлаштування та виплати їй середнього заробітку на період працевлаштування позивачка знов звернулась з позовом до суду. Рішенням Роздільнянського районного суду від 27.09.2023 року по справі №511/1369/23 позов [PERSON] Комунального закладу «Роздільнянський міський ліцей № 1 Роздільнянської міської ради Одеської області, Роздільнянської міської ради Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Відділ освіти Роздільнянської міської ради, про виконання зобов`язання із працевлаштування та стягнення заробітку за три місяці задоволено повністю. Дане рішення суду скасовано постановою Одеського апеляційного суду від 10.04.2024 року вересня 2023 року в частині стягнення середнього заробітку з Роздільнянської міської ради Одеської області, так як позов в цій частині пред`явлено до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. В подальшому рішення Одеського апеляційного суду набрало законної сили. З 04.06.2024 року на виконання рішення суду [PERSON] було працевлаштовано на посаду вчителя фізики з неповним тижневим навантаженням 2 години на тиждень, що підтверджується копією наказу № 65-K від 03.06.2024 року. [INFO] позивачка [PERSON] народила дитину. 04.07.2024 року КНП «Багатопрофільна лікарня Роздільнянської міської ради» видала їй листок непрацездатності у паперовому вигляді серії АГХ №171918 про її непрацездатність у зв`язку з вагітністю та пологами в період часу з 01.08.2022 по 04.12.2022 (126 днів). Згідно довідок, виданих директором Комунальної установи «Роздільнянський центр освіти» від 29.05.2025 та 12.06.2025 року за період роботи у Комунальному закладі «Роздільнянський міський ліцей № 1 Роздільнянської міської ради Одеської області» вересень 2021 травень 2022 заробітна плата позивачки склала 73 940 грн. 08 коп. Згідно розрахунку, наданого позивачем, неоспореного відповідачем та представниками третіх осіб, середньоденна заробітна плата позивачки складає 318 грн. 70 коп., неотримана сума допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами складає 40 156, 20 грн. (318,70 грн. х 126 днів = 40 156 грн. 20 коп.). Позивачка [PERSON] зверталась до відповідача з заявою про оплату виданого їй 04.07.2024 року листка непрацездатності у зв`язку з вагітністю та пологами, але відповідач відмовив їй у здійсненні виплати, що підтверджується відповіддю т.в.о директора Комунального закладу «Роздільнянський міський ліцей №1 Роздільнянської міської ради Одеської області» Гоцульської С.Д. №128 від 20.09.2024 року про неможливість оплати листка непрацездатності у зв`язку з тим, що період непрацездатності не є робочим часом позивача, та відповіддю директора Комунальної установи «Роздільнянський центр освіти» від 19.09.2024 року про неможливість здійснити виплату за даним лікарняним листом, так як [PERSON] на працювала в той час в Комунальному закладі «Роздільнянський міський ліцей № 1 Роздільнянської міської ради Одеської області» та відсутності судових рішень з цього приводу. Нормативно-правове обґрунтування та висновки суду. Суд, заслухавши пояснення позивачки, представників відповідача та третьої особи, вивчивши матеріали справи, давши оцінку обґрунтованості заявлених позовних вимог прийшов до висновку про задоволення позову повністю з наступних підстав. У частинах першій та другій статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що предметом спору є збитки (упущена вигода) із-за неотриманої позивачкою допомоги по вагітності та пологах у розмірі 40 156, 20 грн., які позивачка могла отримати при своєчасному її працевлаштуванні відповідачем. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України). У частині другій статті 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Тобто збитки це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів як учасника певних суспільних відносин, що виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати. Збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду (lucrum cessans), яка відрізняється від реальних збитків (damnum emergens) тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном. Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: 1) протиправної поведінки особи (боржника); 2) збитків, заподіяних такою особою; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки, у тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення не настає відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди (правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду України від 04 липня 2011 року у справі № 3-64гс11 та постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2018 року у справі № 908/2261/17, від 31 липня 2019 року у справі № 910/15865/14 та від 30 вересня 2021 року у справі № 922/3928/20). Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності. Крім того, позивачу слід довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток (правові позиції, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18) та постановах Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 910/12204/17, від 16 червня 2021 року у справі № 910/14341/18). Тобто вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 127/16524/16-ц (провадження № 61-22106св18)). Також позивач повинен довести факти вжиття ним певних заходів щодо одержання таких доходів. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягає відшкодуванню (подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2019 року у справі № 908/2486/18, від 15 жовтня 2020 року у справі № 922/3669/19, від 16 червня 2021 року у справі № 910/14341/18, від 30 жовтня 2024 року у справі № 757/27686/22) Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд дійшов висновку, що у матеріалах справи наявні докази на підтвердження намірів позивачки отримати виплати на підставі листка непрацездатності та вжиття нею певних заходів щодо одержання таких доходів, що підтверджується отриманням листка непрацездатності 04.07.2024 року в КНП «Багатопрофільна лікарня Роздільнянської міської ради» та пред`явленням його для оплати відповідачу 19.08.2024 року . Але відповідач відмовив у здійснені виплати листом №128 від 20.09.2024 року за підписом т.в.о директора Комунального закладу «Роздільнянський міський ліцей №1 Роздільнянської міської ради Одеської області» Гоцульської С.Д. Щодо протиправної поведінки відповідача, яка виразилася у порушенні вимог статті 184 КЗпП України стосовно позивачки, суд зазначає наступне. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Так положеннями статті 184 КЗпП України визначено істотні пільги для жінок, які мають дітей і для вагітних жінок. Відповідно до частини третьої статті 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179 КЗпП України), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування жінок зазначених категорій здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. У постанові ВП ВС від 16.05.2018 року у справі №759/19440/15-ц суд роз`яснив специфіку звільнення вагітних жінок з роботи і зазначив, що звільнення жінок, зазначених у частині третій статті 184 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку трудового договору має свої особливості. Таке звільнення можливе, на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України, зокрема, вагітних жінок провадиться з обов`язковим працевлаштуванням, однак власник зобов`язаний при цьому працевлаштувати жінку на цьому ж або іншому підприємстві відповідно до її фаху. Розрив у часі між звільненням і працевлаштуванням у цьому випадку не допускається. Однак відносини між власником (підприємством) і працівницею з дня закінчення строку трудового договору мають істотну специфіку. Передбачено збереження за жінкою на період працевлаштування середньої заробітної плати, однак не більше ніж на три місяці з дня закінчення строкового трудового договору. Позивачка [PERSON] неодноразово зверталася до суду з позовними заявами за захистом своїх трудових прав, по яким були ухвалені судові рішення, які набрали законної сили. Процесуальне судочинство визначає, що обставини, встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини. Отже, факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили не підлягають доведенню в іншій справі (постанова Верховного Суду у справі № 234/16272/15-ц). Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, тому вищевказані обставини встановлені рішенням суду не підлягають доказуванню. Так попередніми рішеннями судів встановлені наступні обставини, які не підлягають доказування при розгляді даної справи. Правомірність звільнення [PERSON] на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України, відсутність підстав для поновлення її на посаді вчителя інформатики Комунального закладу «Роздільнянський навчально-виховний комплекс «Школа-гімназія» №1 Роздільнянської міської ради Одеської області та відсутність підстав для стягнення на її користь заробітку за час вимушеного прогулу встановлено рішенням Роздільнянського районного суду від 13.02.2023р., яке сторонами не оскаржувалося та набрало законної сили 28.03.2023. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.09.2023 року у справі №511/1369/23, яке було частково скасоване постановою Одеського апеляційного суду від 10.04.2024 року, встановлено, що на час звільнення у зв`язку із закінченням строку трудового договору позивачка була вагітною, після її звільнення у школи гімназії виник обов`язок щодо її працевлаштування відповідно до вимог частини третьої статті 184 КЗпП України. Вказаним рішенням суду зобов`язано Комунальний заклад «Роздільнянський міський ліцей № 1 Роздільнянської міської ради Одеської області» працевлаштувати [PERSON] , оскільки цей обов`язок визначений частиною третьою статті 184 КЗпП України, однак Комунальним закладом «Роздільнянський міський ліцей № 1 Роздільнянської міської ради Одеської області» не виконано. Відтак, судовими рішеннями встановлено неправомірність дій відповідача відносно позивачки [PERSON] , яка була працевлаштування після звільнення її з роботи 31.05.2022 року в період вагітності лише 04.06.2024 року, хоч розрив у часі між звільненням та працевлаштуванням законом не допускається. За цей час [INFO] позивачка [PERSON] народила дитину. Згідно зі статтею 179 Кодексу законів про працю України на підставі медичного висновку жінкам надають оплачувану відпустку у зв`язку з вагітністю та пологами тривалістю 70 календарних днів до пологів і 56 календарних днів після пологів, починаючи з дня пологів. Загальна тривалість такої відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами становить 126 днів. Допомога по вагітності та пологах надається жінці, яка є застрахованою особою, у формі страхових виплат, які повністю або частково компенсують втрату зарплати (доходу) за період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами. Умови надання, тривалість виплати та розмір такої допомоги визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105-XIV. Підставою для призначення допомоги по вагітності та пологах є сформований на основі медичного висновку листок непрацездатності (частина перша статті 23 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Згідно ст.18 Закону України «Про обов`язкове державне соціальне страхування» допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі страхових виплат, які повністю або частково компенсують втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами. Така допомога виплачується застрахованій особі за весь період такої відпустки, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів та 56 календарних днів після пологів (всього 126 календарних днів). Статтею 19 Закону встановлено, що допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати, обчисленої у порядку, встановленому КМУ, і не залежить від страхового стажу. У зв`язку зі звільненням позивачки з роботи, з вини відповідача, внаслідок протиправних дій відповідача, які виразилися в невиконанні обов`язку щодо працевлаштування позивачки відповідно до вимог частини третьої статті 184 КЗпП України, позивачка не отримала допомогу по вагітності та пологах, яка повинна була їй бути виплачена за період непрацездатності в сумі 40 156 грн. 20 коп. Тобто позивачка мала реальну можливість отримати дохід в сумі 40 156 грн. 20 коп., але не отримала його через винні протиправні дії відповідача, а тому має право на відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди за рахунок відповідача Комунального закладу «Роздільнянський міський ліцей № 1 Роздільнянської міської ради Одеської області». Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Комунальним закладом «Роздільнянський навчально-виховний комплекс «Школа-гімназія» №1 Роздільнянської міської ради Одеської області" (нова назва Комунальний заклад «Роздільнянський міський ліцей №1 Роздільнянської міської ради Одеської області»), КЗпП України саме на роботодавця поклав обов`язок щодо працевлаштування працівника, тому суд вважає, що належним відповідачем у даній справі є Комунальний заклад «Роздільнянський міський ліцей №1 Роздільнянської міської ради Одеської області», який є юридичною особою, але самостійно бухгалтерський облік не веде, заробітну плату працівникам не нараховує. Між Роздільнянською міською радою Одеської області та КУ «Роздільнянський центр освіти» було укладено Договір про обслуговування навчального закладу Комунальний заклад «Роздільнянський міський ліцей № 1 Роздільнянської міської ради Одеської області» від 17 лютого 2025 року. Відповідно до п. 1.1 даного Договору Комунальний заклад «Роздільнянський міський ліцей № 1 Роздільнянської міської ради Одеської області» доручає КУ «Роздільнянський центр освіти» здійснювати ведення бухгалтерського обліку фінансово-господарської діяльності та звітності по виконанню кошторису видатків закладу освіти Роздільнянської міської ради, якій утримується за рахунок державного та місцевого бюджетів та здійснює розрахунок по заробітній платі працівникам навчального закладу. Тобто в даному випадку даний заклад освіти обслуговується централізованою бухгалтерією. Відповідно до п.24 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» №845 від 03.08.2011 року стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку. Якщо боржник обслуговується централізованою бухгалтерією, зазначені документи подаються до органу Казначейства, в якому відкрито рахунки відповідної бюджетної установи, при якій створена така централізована бухгалтерія (далі - централізоване обслуговування боржника). Підсумовуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при зверненні до суду позивач була звільнена від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як законний представник дитини з інвалідністю. Відповідно до частини шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі та її звільнено від сплати судових витрат, з відповідача Комунального закладу «Роздільнянський міський ліцей №1 Роздільнянської міської ради Одеської області» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211 грн.20 коп.

Outcome: approved