Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

У провадженні Канівського міськрайонного суду Черкаської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Хорошун Оксана Володимирівна до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Вінницької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями органів досудового слідства, прокуратури. 20.03.2026 до суду від представника позивача адвоката Хорошун О.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідачів у рівних частинах на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу під час розгляду даної справи у розмірі 43906,00 грн. Згідно із ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Розгляд зазначеної справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачами скеровано до суду письмові заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу. 12.03.2026 від ГУ НП у Вінницькій області надійшло заперечення, згідно якого зазначено, що оскільки розгляд справи відбувався у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, це свідчить про відсутність значної складності справи та мінімальний обсяг процесуальних дій. Вважає, що час вказаний представником позивача, який витрачений на написання позову та підготовку окремих процесуальних дій є завищеним та не підтверджений належними доказами фактичного виконання відповідного обсягу робіт. Просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, або зменшити розмір витрат на правничу допомогу до розумного та співмірного розміру (а.с.209-211). 17.03.2026 від Державної казначейської служби України надійшло заперечення на ухвалення додаткового рішення, згідно якого вважає, що зазначена представником позивача сума витрат на правничу допомогу є надмірною, а надані докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі. Крім того, зазначає, що належними відповідача у даній категорії справи є держава, в особі органу, якого позивач зазначає порушником своїх прав. Таким чином, у позивача відсутні підстави для стягнення витрат на правничу допомогу з Державного бюджету України (оскільки зазначені витрати не є збитками), а також за рахунок бюджетних асигнувань Казначейства (оскільки участь Казначейства при вирішенні подібних спорів не є обов`язковою і Казначейство не порушувало права позивача у кримінальному провадженні). Просить відмовити позивачу у відшкодуванні витрат на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Державної казначейської служби України чи за рахунок коштів Державного бюджету України (а.с.217-220). 19.03.2026 від Вінницької обласної прокуратури надійшло заперечення на ухвалення додаткового рішення про стягнення витратна правничу допомогу. Вважає, що заявлена до стягнення сума витрат на правничу допомогу є неспівмірною із складністю справи та не підлягає стягненню з відповідачів. Оскільки відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади, тому кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України (а.с.224-22). Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали заяви, приходить до наступного. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно зі ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Так, судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06.03.2026 позов [PERSON] до Головного управління національної поліції у Вінницькій області, Вінницької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями органів досудового слідства, прокуратури задоволено повністю. Стягнуто з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 238945,37 грн. Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. При винесенні судового рішення стороною позивача не надано суду доказів на понесення витрат на правничу допомогу, подано до суду клопотання про надання цих доказів в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України (а.с.6). Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи і серед іншого, витрати на правову допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Надання доказів про розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічний правовий висновок викладений у додатковій постанові Верховного Суду по справі №910/15944/17 від 24.01.2019. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У позові представник позивача зазначила про стягнення витрат на правову допомогу, докази їх понесення будуть подані у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Відповідно до Акту прийому-передачі наданої правової допомоги від 09.03.2026, позивачем при розгляді даної справи у суді понесено витрати на правову допомогу у розмірі 43906,00 грн., які можуть бути сплачено готівкою або перераховано на картковий рахунок (а.с.200). Отже, судом встановлено, що під час винесення судового рішення від 06.03.2026 судом не вирішено питання про відшкодування позивачем судових витрат понесених відповідачем на правничу допомогу. Докази на їх понесення подано до суду з додержанням вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України. Враховуючи наведе, беручи до уваги що позов [PERSON] було задоволено, тому суд вважає за необхідне ухвалити по справі додаткове рішення, яким стягнути на його користь витрати на правничу допомогу. Щодо кола відповідачів, на яких покладається сплата судових витрат. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.11.2019 по справі № 242/4741/16-ц прийшла до висновків, що держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган. Порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з державного органу визначений Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року № 4901-VI, яким встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. ДКСУ та її територіальний орган можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, однак їх незалучення не може бути підставою для відмови у позові (п. 44-46). Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005). Таким чином, у даній справі в якості відповідача бере участь держава через органи державної влади. діями яких заподіяно шкоду (ГУНП у Вінницькій області та Вінницька обласна прокуратура) і саме на них, як відповідачів покладається сплата судових витрат. Доказів заподіяння шкоди саме діями ДКС України та її територіальним органом судом не встановлено, а їх залучення/незалучення не може бути підставою для відмови у позові, тому на ДКС України не може покладатися сплата судових витрат. Наведене в повній мірі співвідноситься з принципом верховенства права та його елементам зокрема справедливості, є логічним та відповідає здоровому глузду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, cудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене судові витрати підлягають стягненню з ГУНП України у Вінницькій області та Вінницької обласної прокуратури. Щодо розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно положень ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Верховний Суд у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Також, у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердження таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи. В позовній заяві представником позивача зазначено, що орієнтовний розмір судових витрат становить 25000,00 грн. Натомість згідно акту прийому-передачі наданої правової допомоги від 09.03.2026 вартість наданої правової допомоги становить: - консультація та вивчення документів клієнта, погодження правової позиції 1514,00 грн. - підготовка та подання позову 30280,00 грн. - заперечення на клопотання про розгляд справи за правилами загального провадження - 6056,00 грн. - відповідь на відзив ГУНП в Вінницькій області 6056,00 грн. Таким чином, на момент подання позову представник позивача достеменно знала про вартість як консультації так і підготовки за подання позову та зазначила орієнтовний розмір витрат на правову допомогу в розмірі 25000,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 141 ЦПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Вартість консультації і підготовки позовної заяви становить 31794,00 грн., натомість попередня (орієнтовна) вартість даних послуг визначена адвокатом у розмірі 25000,00 грн., саме тому суд враховує вартість правничої допомоги у цій частині, відповідно до інформації вказаній у попередньому (орієнтовному) розрахунку час подання позову. Водночас витрати, які поніс позивач після звернення до суду з позовом (заперечення, відповідь на відзив) не могли бути передбачені позивачем і відповідно не могли включатися у попередній розрахунок, тому суд їх приймає до уваги, як обґрунтовані. Суд враховує, що відповідно до практики ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Розмір витрат на правову допомогу ЄСПЛ, зокрема у справі «Корнієць та інші проти України» від 10.07.2025 у справі № 2599/16, присудив у розмірі 1000 євро, при цьому суд врахував, що певна виконана представником першого заявника робота, зокрема підготовка коментарів у відповідь на зауваження Уряду стосовно прийнятності та суті справи, була необхідною та доречною. Розмір витрат на правничу допомогу не можуть нівелюватися і знецінюватися у порівнянні з іншими послугами на ринку праці (ремонти автомобілів, будівництво, тощо). Рівень цін і вартість правничої допомоги повинен відповідати розумності. В Україні діє ринкова економіка, а ЦПК України не визначено граничний розмір відшкодування витрат на правничу допомогу, тому суд не може ігнорувати фактичний рівень вартості юридичних послуг який існує в країні. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд виходячи з критеріїв співмірності, справедливості, розумності їхнього розміру і конкретних обставин справи, з урахуванням її складності та реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), беручи до уваги заперечення відповідачів, вважає, до стягнення підлягають витрати на правову допомогу в сумі 35000,00 грн.

Outcome: approved