Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

У грудні 2025 до суду надійшла позовна заява [PERSON] , в якій позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача судові витрати, залишити позивачу її шлюбне прізвище. В обґрунтування позову вказано, що з 08.08.2020 позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Подружжя фактично припинило вести спільне життя, шлюбні відносини не підтримуються та спільне проживання припинено, а подальше проживання у шлюбі стало неможливим. 11.12.2025 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні 04.02.2026. 04.02.2026 через канцелярію суду надійшла заява від позивача, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлявся у встановленому порядку, з відзивом (запереченням) на позов до суду не звертався, тому суд ухвалив провести у справі заочний розгляд на підставі ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. З 08.08.2020 [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис 686. Від спільного проживання сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 647. При вирішенні справи суд зазначає наступне. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. У даній справі суд враховує, що позовна заява про розірвання шлюбу надійшла до суду 05.12.2025, сторони для надання пояснень в судове засідання не з`явились та будь-яких інших заяв (клопотань) на час вирішення справи на адресу суду не надходило. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Слід роз`яснити позивачу, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений судовий збір за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved