Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

заявник звернулася до суду із зазначеною вище заявою. Просила оголосити [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження №22 від 23.04.1977), що проживав за адресою: [ADDRESS] , померлим під час участі в бойових діях та здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України. Датою смерті [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження №22 від 23.04.1977), що проживав за адресою: [ADDRESS] , вважати [INFO] . Місцем смерті [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження №22 від 23.04.1977), що проживав за адресою: [ADDRESS] , вважати село Роботине, Пологівського району, Запорізької області, Україна. Заяву мотивує тим, що заявник [PERSON] ( [INFO] ) є дружиною штаб-сержанта, командира відділення - командира машини 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] [PERSON] . Внаслідок вибуху, під час виконання бойового завдання, знаходячись в засобах індивідуального захисту та зі штатною зброєю, останній отримав поранення несумісні з життям. У зв`язку з інтенсивними обстрілами та атаками ворожих БпЛА не було можливо здійснити евакуацію, тому штаб-сержант [PERSON] вважається безвісти зниклим більше 6-ти місяців, а саме з 31.05.2025, за обставин, які загрожували його життю. Станом на момент подання цієї заяви, [PERSON] залишається надалі зниклим безвісти. З 31.05.2025 по теперішній час відсутній будь-який зв`язок між [PERSON] та його родиною, а також відсутні дані про перебування його в полоні, відтак, останній зник безвісти за обставин, які загрожували йому смертю. Зазначила, що рішення суду їй необхідне для реалізації права на увіковічення пам`яті про свого чоловіка, оформлення спадкових прав, а також вона має намір реалізувати своє право на отримання частини одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця. У судовому засіданні заявник, представник заявника та заінтересована особа [PERSON] заяву підтримали у повному обсязі, просили її задовольнити. Від представника заінтересованої особи Сколівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у судове засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі. Поклалася на розсуд суду. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити без його участі. Від заінтересованих осіб [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Поклалася на розсуд суду. Заяву [PERSON] підтримали. Представник заінтересованої особи в/ч [NUMBER] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом доставки судової повістки до електронного кабінету ЄСІТС. Причину неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення не подав. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити виходячи з наступних підстав. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з частинами першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] ( [INFO] ) є дружиною [PERSON] ( [INFO] ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 22.06.2024 Сколівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, на всій території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан. [PERSON] був призваний до лав Збройних Сил України, [INFO] . Згідно наказу №105 від 10.04.2024 штаб сержант [PERSON] був призначений наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 05.04.2024 №537-РС на посаду сержанта резерву [NUMBER] запасної роти військової частини [NUMBER] . В подальшому штаб-сержант [PERSON] був переведений на посаду командира відділення - командира машини 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] . Як вбачається зі сповіщення сім`ї №3127, виданого [INFO] , [PERSON] , що її син - штаб-сержант [PERSON] , військовослужбовець військової частини [NUMBER] зник безвісти 31 травня 2025 року під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Роботине, Запорізької області. 03.06.2025 [PERSON] звернулася до відділення поліції №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, щодо розшуку свого сина [PERSON] . На підставі вищезазначеного звернення було відкрито кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за №12025141300000135. 20.07.2025 наказом командира військової частини [NUMBER] №2025 було призначено службове розслідування за фактом зникнення безвісти командира відділення командира машини 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] штаб сержанта [PERSON] . Результати службового розслідування було оформлено Актом службового розслідування, яким було встановлено, що [INFO] приблизно о 16.15 год противник здійснив атаку FPV-дроном по групі евакуації на СП «РУБІЖ» північніше н.п. Роботине. Внаслідок вибуху, під час виконання бойового завдання , знаходячись в засобах індивідуального захисту та зі штатною зброєю, отримав поранення несумісні з життям штаб-сержант [PERSON] . У зв`язку з інтенсивними обстрілами та атаками ворожих БпЛА не можливо здійснити евакуацію , тому штаб-сержант [PERSON] вважається безвісти зниклим. Зазначені обставини підтверджувались поясненнями старшого солдата [PERSON] (від 30.07.2025) та старшого бойового медика молодшого сержанта [PERSON] (від 31.07.2025). Наказом командира військової частини [NUMBER] №1388 від 28.09.2025 було завершено службове розслідування та визнано, що командир відділення - командир машини 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] штаб-сержант [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зник безвісти 31.05.2025 під час виконання ним обов`язків військової служби та захисту Батьківщини, за обставин безпосередньої участі в бойових діях і виконання бойового завдання у складі підрозділу військової частини [NUMBER] біля с.Роботине, Пологівського району Запорізької області. 30.06.2025 Міністерством внутрішніх справ України було сформовано витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №20250630-5658. Станом на момент звернення заявника до суду, [PERSON] залишається надалі зниклим безвісти. Згідно з вимогами ч. 1, 3 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до частини першої статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частини друга, третя статті 46 ЦК України). Район воєнних (бойових) дій - це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії (стаття 1 Закону України «Про оборону України»). Бойові дії - це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння). Основними видами бойових дій є оборона та наступ. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Смерть - це припинення життєдіяльності організму. Зі смертю припиняється цивільна правоздатність фізичної особи. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року в справі № 755/11021/22 вирішила виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого частиною другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою у разі, якщо є підстави припускати про вірогідну смерть (загибель) особи на території, на якій велись активні бойові дії. Велика Палата Верховного Суду наголосила, що в частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на всій території України. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія, хоча і є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних дій. Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23. У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23). Разом із тим суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою (аналогічна правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі № 148/1207/22, від 04 червня 2025 року у справі № 591/11696/23, від 18 грудня 2025 року у справі № 357/16463/24). Як вбачається з Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, с. Роботине Токмацької міської територіальної громади Пологівського району Запорізької області є тимчасово окуповане з 03.03.2022. Як вбачається з п.п. 79-88 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 лютого 2026 року у справі №759/22513/24: «79. Касаційний цивільний суд нагадує, що у справі № 755/11021/22, формулюючи висновки, Велика Палата Верховного Суду виходила з того (див. пункт 45 постанови), що у частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге). 80. Велика Палата Верховного Суду для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» використовувала телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права (див. пункти 58-61 постанови ВП ВС). 81. У пунктах 62, 65, 66 постанови у справі № 755/11021/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала: «Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. У чинному ЦК України видозмінену до реалій незалежної України статтю 21 законодавець виклав у статті 46 без істотних змін, доповнивши її у частині другій реченням другим з наведенням спеціального правила із вказівкою на право суду (з урахуванням конкретних обставин) оголосити фізичну особу померлою до спливу дворічного строку, але не раніше спливу шести місяців. Законодавець доповнив чинний ЦК України реченням другим частини другої статті 46 ЦК України задля врегулювання ситуацій, коли у суду є достатні істотні підстави вважати, що на основі доказів у конкретній справі фізична особа - з надзвичайно великою вірогідністю - є дійсно померлою (загиблою), і що впродовж двох років, зазначених у частині першій цієї статті, про особу не буде додаткових відомостей як про живу». У підсумку Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку: «… шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість» (див. пункт 82 постанови). 82. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. 83. Очевидно, що Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24) не формулювала висновок для ситуації, коли територія, на якій відбулась вірогідна загибель військовослужбовця, на момент такої події була територією активних бойових дій, а потім окупована супротивником. 84. Обставини справи, яка перебувала на розгляді у Великій Палаті Верховного Суду, стосувались подій, коли ймовірна загибель фізичної особи сталась на території, де велись активні бойові дії, а після їх завершення території залишилась під контролем України. 85. Оскільки за встановленими у цій справі обставинами територія, на якій відбулась вірогідна загибель військовослужбовця [PERSON] , на момент такої події була територією активних бойових дій, а потім окупована супротивником; у суду з надзвичайно великою вірогідністю є достатні істотні підстави вважати, що військовослужбовець [PERSON] загинув, то відлік строку, передбаченого частиною другою статті 46 ЦК України може бути здійснений у цій справі з 07 травня 2022 року. 86. Такий висновок суду не суперечить висновку Великої Палати Верховного Суду про те, що шість місяців мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія, хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій (див. пункт 109 постанови). 87. На переконання колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, розширювальне тлумачення частини другої статті 46 ЦК України, за якого відлік строку, після спливу якого фізична особа може бути оголошена померлою, ставиться у залежність від можливості отримання підтверджень із території, що після завершення активних бойових дій набула статусу тимчасово окупованої, призводить до позбавлення заявників передбаченого законом механізму захисту його прав, оскільки наведена норма не пов`язує перебіг відповідних строків з такими подіями. 88. Підсумовуючи викладене, Верховний Суд вважає, що у справі, про перегляд якої подано касаційну скаргу, є підстави припускати з високим ступенем вірогідності, що військовослужбовець [PERSON] , ймовірно, загинув за особливих обставин у результаті гранатометного та стрілецького вогню противника, в результаті чого підірвано автомобіль «Volkswagen Touareg», у якому на момент вибуху знаходився військовослужбовець [PERSON] із побратимами під час захисту Батьківщини та виконання бойового завдання й забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про оголошення [PERSON] померлим.» При зверненні із заявою про оголошення [PERSON] померлим заявниця зазначала, що з 31.05.2025 по теперішній час відсутній будь-який зв`язок між [PERSON] та його родиною, а також відсутні дані про перебування його в полоні, відтак, останній пропав безвісти за обставин, які загрожували йому смертю. Заявник [PERSON] - дружина [PERSON] , мати [PERSON] , батько [PERSON] , сини [PERSON] та [PERSON] бажають увіковічити пам`ять свого чоловіка, сина та батька, оформити належні їм спадкові права, а також мають намір реалізувати право на отримання частини одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану". Суд наголошує, що суд не констатує смерть фізичної особи, а оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою. Водночас частиною другою статті 20 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» передбачено, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи. За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Під час вирішення цієї справи судом встановлено обставини, які з достатньою вірогідністю підтверджують загибель у бою [PERSON] у вказаному районі воєнних (бойових) дій під час виконання військового обов`язку із захисту держави України в селі Роботине, Пологівського району, Запорізької області, Україна. При винесенні рішення суд також враховує, що з урахуванням конкретних обставин справи оголошення фізичної особи померлою можливе після спливу шести місяців з дня настання відповідної події - загибелі у бою [PERSON] і після закінчення воєнних (бойових) дій у районі населеного пункту Роботине, Пологівського району, Запорізької області, під час проведення яких [PERSON] отримав поранення, несумісне з життям, що підтверджується належними та допустимими доказами, неведеними вище. За відсутності лише тіла загиблого військовослужбовця, при наявності достатніх доказів його загибелі при проведенні бойових дій, відмова у задоволенні заяви про визнання такого військовослужбовця померлим не може вважатися такою, що відповідає завданням цивільного судочинства та узгоджується з принципом правової визначеності. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.05.2024 у справі №127/28463/23. Такий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, висловленим у постанові від 26 лютого 2024 року у справі № 686/9938/23 (провадження № 61-15733св23), від25 квітня 2024 року у справі № 278/970/23 (провадження № 61-16074св23) Водночас, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою (частина перша статті 48 ЦК України). З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява є підставною та підлягає до задоволення. При цьому відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved