Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Він фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.06.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 201633. Відповідно до договору ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу позику у сумі 4000,00 грн. ТОВ «Авентус Україна» виконав умови договору про надання фінансового кредиту № 201633 від 23.06.2018 року та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 4000,00 грн, а відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань щодо повернення суми позики та сплати пені і комісії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ «Він фінанс». 12.04.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено договір факторингу № 1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами. 15.11.2018 року укладено додаткову угоду № 8 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги № 9 від 15.11.2018 року про те, що на умовах договору право вимоги до ряду боржників, в тому числі до [PERSON] , перейшло до нового кредитора ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». 25.07.2024 року відповідно до протоколу загальних зборів № 1706 ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» перейменовано на ТОВ «Він фінанс». Відповідно до розрахунку заборгованості, загальна сума заборгованості відповідача складає 16280,00 грн, а саме: сума основного боргу - 4000,00 грн, сума боргу за відсотками - 2160,00 грн, сума боргу за пенею і штрафами - 10120,00 грн. В зв`язку з вищевикладеним позивач просить поновити строк позовної давності та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 21306,40 грн, яка складається з сума основного боргу - 4000,00 грн; сума боргу за відсотками - 2160,00 грн, сума боргу за пенею і штрафами - 10120,00 грн; суму збитків з урахуванням 3% річних 1466,54 грн, суму інфляційних втрат 3559,86 грн, суми заборгованості, а також судовий збір. Представник відповідача адвокат Василець С.О. надав додаткові пояснення по справі, відповідно до яких просили відмовити в задоволенні позовних вимог повністю у зв`язку з необґрунтованістю, окрім того було заявлено клопотання про застосування строків позовної відповідно до ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України про застосування строків позовної давності для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею та штрафами. В судовому засіданні представник позивача Бугера С.Ю. просила поновити строк позовної давності, задовольнити позовні вимоги повністю. Адвокат Василець С.О. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову повністю за необґрунтованістю, нарахування заборгованості не підтверджено належними та допустимими доказами, окрім того заявив клопотання про застосування строків позовної давності в частині стягнення штрафів, 3 % річних та інфляційних втрат. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Статтею 207 ЦК України передбачено правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі в електронних), у листах, телеграмах, яким обмінялися сторони. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 3 ст. 639 ЦК України). Частиною п`ятою ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційнійсистемі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 ст. 11 цього Закону. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Outcome: partial