Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідачів, в якому просить встановити факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та [PERSON] , а саме, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] ; встановити факт що [PERSON] на час відкриття спадщини потійно проживала разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи позов позивач зазначає, що [INFO] померла її матір [PERSON] , за якою у зв`язку з хворобою вона здійснювала постійний догляд та з початку січня 2017 року мешкала разом із нею за адресою: [ADDRESS] до дня її смерті. Після спливу шести місяців з моменту смерті її матері у квартирі став мешкати син позивача та онук померлої, [PERSON] , на якого, як відомо позивачу, [PERSON] за життя склала заповіт, та заповіла йому належне їй майно. Влітку 2024 року квартира була відключена від електропостачання, у зв`язку з вирішенням даного питання необхідно було надати до організації ДТЕК документ підтверджуючий право власності на квартиру. Її син усно звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але йому нотаріусом усно було роз`яснено, що він пропустив шестимісячний строк на звернення для прийняття спадщини. Оскільки позивач, як дочка фактично проживала із матір`ю на день смерті, доглядала її, здійснила її поховання, тому вважає, що є спадкоємицею першої черги та такою що прийняла спадщину, тому було вирішено що із завою про прийняття спадщини до нотаріуса буде звертатися саме вона. Звернувшись усно до нотаріуса, отримала відповідь, про необхідність надати довідку органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем або рішення суду, яке набрало законної сили про встановлення відповідного факту, також роз`яснено, що при зверненні необхідно надати документи, що підтверджують родинні відносини, оскільки в наданих позивачем документах вбачаються розбіжності в написанні прізвища померлої: в свідоцтві про смерть прізвище померлої як [PERSON] , а в повторному свідоцтві про народження позивача прізвище її матері зазначено як [PERSON] . Після смерті [PERSON] нотаріусом спадкова справа не заведена. Оскільки вказаний факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для позивача, а саме право на спадщину, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даними вимогами. Ухвалою суду від 19.11.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 24.11.2025 провадження у даній справі було відкрито, призначено підготовче судове засідання та витребувано у нотаріуса інформацію, що стосується справи. Ухвалою суду від 15.01.2026 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, та витребувано інформацію у нотаріуса. Ухвалою суду від 04.02.2026 року підготовче судове засідання в цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник відповідача Тернівської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Від третьої особи приватного нотаріуса Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Молодих С.І. в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач - територіальна громада в особі Тернівської міської ради Дніпропетровської області, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав будь-яких заперечень проти позову і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд ухвали проводити заочний розгляд справи. Ухвалою суду від 04 березня 2026 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 09:15 год. 13 березня 2026 року. Відповідно до ч. 2 ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Позивачем є [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] виданого 22.01.2002 року (а.с.10). Як вбачається з копії свідоцтва про народження видане повторно серії [NUMBER] від 24.12.2013 року, [PERSON] , народилася [INFO] , її батьками записано: батько [PERSON] , мати [PERSON] . (а.с.13). З довідки від 09.09.2024 року виданої Центральним міжрегіональним управлінням ДМС у м.Києві та Київській області з додатками (форма 1), вбачається, що за життя [PERSON] зверталася з заявами про отримання паспорту. Так, 08.04.1983 року було звернення з заявою (форма 1) на видачу паспорта громадянина СРСР зразка 1974 року на ім`я « [PERSON] » (рос.мовою), на підставі якої було видано паспорт серії [NUMBER] від 14.06.1983 р., також у цій заяві вона зазначає про наявність в неї дітей віком до 16 років: (рос.мовою) [PERSON] , 1969 г., [PERSON] , 1973 г. Також, були звернення з заявою (форма 1) на видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року на ім`я « [PERSON] , [INFO] », на підставі яких 13.03.2002 було видано паспорт серії [NUMBER] , 23.09.2005 було видано паспорт серії [NUMBER] , 03.07.2007 було видано паспорт серії [NUMBER] (а.с. 19-24). З копії ордеру №0317 серії ПЗ від 15.03.1985 року (на рос.мові) вбачається, що [PERSON] (мовою оригіналу), отримала дозвіл на заняття квартири за адресою: [ADDRESS] , в якому зазначено що її сім`я складається з трьох осіб, та особами, які вселяються до квартири є дочки: (рос.мовою) [PERSON] , 1969 г., [PERSON] , 1973 г. (а.с.18). Дь [PERSON] , померла [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.04.2017, виданого Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №147 (а.с.12). Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина, яка складається із квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі продажу квартири серії ВЕР №503203 від 08.06.2007 року, посвідчений державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Надтокою З.В. (а.с.14-15). Згідно довідки виданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області №1308 від 05.08.2024, вбачається, що [PERSON] , станом на день смерті [INFO] була зареєстрована одна за адресою [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно Акту від 14.10.2024 складеного начальником ЖРЕД-6 в присутності сусідів та затвердженого Управитель багато квартирного будинку КП «ТЖКП», за адресою: [ADDRESS] , проживала [PERSON] , [INFO] разом із нині покійною матір`ю [PERSON] , [INFO] на момент її смерті [INFO] (а.с.25). З довідки №193 від 21.10.2024, яка видана абонентським відділом КП «ТЖКП» [PERSON] , вбачається, що станом на 01.10.2024 за адресою: [ADDRESS] , о/р [NUMBER] , заборгованість зі сплати житлово- комунальних послуг відсутня (а.с.25). Згідно листа приватного нотаріуса Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Молодих С.І. №315/01-16 від 16.08.2024, [PERSON] роз`яснено на її усне звернення, що для отримання свідоцтва про спадщину за законом на майно, яке належало [PERSON] , померлої [INFO] , необхідно надати довідку органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на момент смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем або рішення суду, яке набрало законної сили про встановлення відповідного факту (а.с.16). Згідно іформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №83889640 від 16.01.2026 (а.с.68) від імені [PERSON] посвідчено заповіт: 21.01.2014 року за реєстраційним номером 79, зареєстрований в спадковому реєстрі за №55624709, який є чинним. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 83889629 від 16.01.2026 року (а.с.67) підтверджується, що спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилась. Згідно листа приватного нотаріуса Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Молодих С.І. №478/01-16 від 24.11.2025 спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с.45). Отже, судом встановлено, що із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори спадкоємці не зверталися, спадкова справа не заводилася. Як вказала позивач, на час смерті матері вони постійно проживали разом за однією адресою, тому вона вважає себе такою, що спадщину прийняла. Однак на даний час оформити її не має можливості, оскільки існують розбіжності в написанні прізвища померлої матері у свідоцтві про смерть та в свідоцтві про народження позивача, а також те що вони були зареєстровані за різними адресами, тому звернулася до суду із позовною заявою про встановлення факту родинних відносин та факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Щодо вимоги позивача про встановлення факту родинних відносин. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Частина 1 ст. 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Стаття 67 Закону України «Про нотаріат» передбачає видачу свідоцтва про право на спадщину за наявності документів, що підтверджують родинні відносини. З досліджених доказів судом встановлено, що дочкою спадкодавця [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] виданого повторно 24.12.2013 року, в якому є розбіжності в написанні прізвища її матері. Так, у зазначеному свідоцтві про народження зазначено, що матір`ю [PERSON] є [PERSON] , проте як в свідоцтві про смерть її матері прізвище зазначено « [PERSON] ». Вказані розбіжності виникли при перекладі прізвища за часів отримання матір`ю позивача паспорта громадянина України. Таким чином, вищевказані докази по справі у своїй сукупності та системності підтверджують вимоги позивача [PERSON] щодо її родинних відносин з померлою матір`ю [PERSON] . Суд немає обгрунтованого сумніву в достовірності цих обставин. Щодо вимоги позивача про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зіст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1ст. 1269 ЦК України). Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Згідно з пунктами 3.19, 3.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини підтверджується: витягом з реєстру територіальної громади; довідкою про реєстрацію місця проживання; іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (паспортом громадянина України, виготовленим у формі книжечки, з відміткою про реєстрацію постійного місця проживання громадянина, якщо спадщина відкрилась до 01 грудня 2021 року, рішенням суду тощо). Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Факт постійного проживання заявниці разом із спадкодавицею [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного постійного проживання заявниці зі спадкодавицею є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки. Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту родинних відносин та факту постійного проживання заявниці зі спадкодавицею породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, суд вважає за необхідне позовну заяву задовольнити, оскільки вимоги є обґрунтованими, та доказово підтверджені письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. На підставі викладеного,

Outcome: approved