Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Директор ТОВ «ФК «Ейс» Поляков О. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 30.06.2023 року між ТОВ «Качай Гроші» та [PERSON] укладено кредитний договір №00-8613816 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором №4Р829. Відповідно до кредитного договору відповідачу були надані кредитні кошти в розмірі 10500,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, та позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов зазначених в договорі. Кредит було надано безготівковим перерахуванням на банківську картку № [NUMBER] . 18.12.2023 року між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу №1-18122023, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги у тому числі і за кредитним договором №00-8613816 від 30.06.2023 року. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, кредитні кошти не повернула. Станом на 25.12.2025 року заборгованість за кредитним договором №00-8613816 від 30.06.2023 року становить 30750,00,00 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 10500,00 грн., заборгованість по несплаченим відсоткам 20250,00 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №00-8613816 від 30.06.2023 року у загальному розмірі 30750,00 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Представник відповідача [PERSON] надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що в матеріалах справи відсутні реєстри прав грошових вимог та акти прийому передачі за договором факторингу, позивачем на підтвердження своїх вимог не надано належних та допустимих доказів (письмових та/або електронних) перерахування грошових коштів на користь відповідача. Також зазначає, що позивачем неправомірно нараховано проценти за користування кредитом та вважає суму витрат на правову допомогу 7000,00 грн. безпідставною та необґрунтованою. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідно до якої зазначено, на підтвердження перерахування кредитних коштів відповідачу, позивач разом з поданням позовної заяви, заявив клопотання про витребування первинних бухгалтерських документів оформлених відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Також зазначає, що відповідачем було підписано договір та укладаючи його відповідач була ознайомлена з усіма істотними умовами договору і що вони їй зрозумілі (п.1.3, п.1.4, п.1.4.1, п.1.4.2, п.1.5, п.1.5.1 Договору), Отже, нарахування відсотків повністю обґрунтовано та не суперечить умовам договору, з якими відповідач ознайомилася до укладення кредитного договору №00-8613816 від 30.06.2023 року та підписала електронним одноразовим ідентифікатором, підтвердила та погодилася з умовами даного договору. Щодо витрат на правничу допомогу, то позивачем надано усі необхідні докази отримання професійної правничої допомоги по справі, що підтверджують співмірність та справедливість витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи, обсягом та ціною позову. З урахуванням викладеного просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу за відсутності представника позивача. Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з`явилися, представник відповідача у відзиві на позовну заяву просить розглядати справу без участі сторони відповідача. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що 30.06.2023 року між ТОВ «Качай Гроші» та [PERSON] укладено кредитний договір №00-8613816 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором №4Р829. Відповідно до кредитного договору кредитодавець надав позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії, сума кредитного ліміту складає 10000,00 грн. (п. 1.2 Договору). Згідно з п. 1.3 Договору, строк дії кредитної лінії: 120 (сто двадцять) днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 28.10.2023 року або достроково. Згідно з п. 1.4 Договору, тип процентної ставки фіксована. Відповідно до п. 1.4.1 Договору, знижена процентна ставка становить 1,25% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше рекомендованої дати оплати визначеної п.1.3.1. даного Договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно в межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, але не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 1 по 20 день включно. Відповідно до п. 1.4.2 Договору, стандартна процентна ставка складає 2,50% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку користування кредитом, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення кредиту. Відповідно до п. 1.5 Договору, за надання кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 5,00% від суми кредиту, що складає: 500,00 грн. Згідно з п. 1.5.1 Договору, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту у останній день повного погашення кредиту. Відповідно до п. 1.7 Договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання Договору становить: 5701,07%. Відповідно до п. 1.8 Договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання Договору складає: 38000,00 грн. Відповідно до п. 2.8 Договору, дата надання/видачі кредиту - дата перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку коштів кредиту в сумі 10500,00 грн. на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] , яка зазначається у форматі [NUMBER] , емітовану банком України (далі - платіжна картка). Відповідно до п. 3.6 Договору, проценти за користування кредитом нараховуються на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, з дня видачі кредиту до дати фактичного повного повернення кредиту, протягом строку визначеного Договором. Також, 30.06.2023 року між ТОВ «Качай Гроші» та [PERSON] в електронному вигляді було підписано графік платежів та паспорт споживчого кредиту. Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «Качай Гроші», [PERSON] ідентифікована ТОВ «Качай Гроші» одноразовим ідентифікатором №4Р829, час відправки ідентифікатора позичальнику 30.06.2023 року о 19:59:12, номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор +380991798297. Згідно інформаційної довідки та додатку до довідки ТОВ «Платежі Онлайн» від 15.01.2024 року, 30.06.2023 року ТОВ «Платежі Онлайн» здійснило перерахування кредитних коштів [PERSON] у сумі 10000,00 грн., номер картки [NUMBER] . Згідно з листом АТ КБ «Приватбанк» від 07.03.2026 року та виписки по картковому рахунку, на картковий рахунок [PERSON] № [NUMBER] 30.06.2023 року було здійснено зарахування коштів у сумі 10000,00 грн. 18.12.2023 року між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу №1-18122023, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги. Відповідно до платіжної інструкції від 26.12.2023 року, ТОВ «ФК «Ейс» сплатило ТОВ «Качай Гроші» грошові кошти за відступлення права вимоги згідно договору факторингу №1-18122023 від 18.12.2023 року. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №1-18122023 від 18.12.2023 року, ТОВ «ФК «Ейс» набуло право вимоги за кредитним договором №00-8613816 від 30.06.2023 року, боржник [PERSON] . Сума заборгованості 30750,00 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 10500,00 грн., заборгованість по несплаченим відсоткам 20250,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №00-8613816 від 30.06.2023 року, [PERSON] належним чином не виконувала умови договору, тому в неї перед ТОВ «Качай Гроші» утворилась заборгованість, яка станом на 18.12.2023 року становить 30750,00 грн. Нарахування відсотків здійснювалось до 18.09.2023 року. Відповідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №00-8613816 від 30.06.2023 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Ейс», станом на 25.12.2025 року складає 30750,00,00 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 10500,00 грн., заборгованість по несплаченим відсоткам 20250,00 грн. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII). За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України). Судом встановлено, що у кредитному договорі №00-8613816 від 30.06.2023 року та паспорті споживчого кредиту, які підписано відповідачем, наявні істотні умови договору про встановлення процентної ставки за користування кредитними коштами, розмір комісії, строки кредитування, порядок повернення кредиту. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Відповідач умови за кредитним договором №00-8613816 від 30.06.2023 року своєчасно і в повному обсязі не виконувала, кредит не сплачувала. Таким чином відповідачем були порушені вимоги ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, умови Договору і виникла заборгованість, загальна сума якої складає 30750,00 грн. Щодо тверджень представника відповідача, що в матеріалах справи відсутні реєстри прав грошових вимог та акти прийому передачі за договором факторингу, то суд зазначає, що позивачем надано до позовної заяви договір факторингу №1-18122023 від 18.12.2023 року, підписаний первісним кредитором та позивачем, реєстр боржників до договору факторингу підписаний первісним кредитором та позивачем, а також платіжну інструкцію, що підтверджує факт оплати позивачем первісному кредитору прав вимог за договором факторингу. Щодо тверджень представника відповідача, що позивачем на підтвердження своїх вимог не надано належних та допустимих доказів (письмових та/або електронних) перерахування грошових коштів на користь відповідача, дане твердження спростовується листом АТ КБ «Приватбанк» від 07.03.2026 року та випискою по картковому рахунку [PERSON] , де зазначено, що на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] 30.06.2023 року було здійснено зарахування коштів у сумі 10000,00 грн. Щодо тверджень представника відповідача, що позивачем неправомірно нараховано проценти за користування кредитом, суд зазначає, що нарахування процентів за користування кредитними коштами, здійснювалось в межах строку дії кредитного договору, визначеному п. 1.3 Договору, та на умовах визначених договором, що підтверджується доданими до позовнї заяви розрахунками заборгованості. Також, суд зазначає, що сторона відповідача не надала суду альтернативних розрахунків заборгованості за кредитним договором, не спростувала проведеного розрахунку, а тому суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем в цій частині та вважає, що вказана заборгованість за тілом кредиту та відсотками підлягає стягненню із відповіда на користь позивача. Отже, належних та допустимих доказів на спростування заявлених позивачем позовних вимог відповідач суду не надала. Заперечення відповідача зазначені у відзиві не спростовують позовних вимог. Щодо стягнення витрат на правову допомогу суд приходить до наступного. 20.08.2025 року між ТОВ «ФК «Ейс» та Адвокатським бюро «Соломко та партнери» укладено договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01, та підписано протокол погодження вартості послуг. 11.09.2025 року між ТОВ «ФК «Ейс» та Адвокатським бюро «Соломко та партнери» укладено додаткову угоду №25770674913 до договору про надання правничої допомоги від 20.08.2025 року, в якому зазначено кредитний договір №00-8613816 від 30.06.2023 року, боржник [PERSON] . Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 25.12.2025 року, вартість послуг з надання правничої допомоги за позовом ТОВ «ФК «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-8613816 від 30.06.2023 року склала 7000,00 грн. В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 у справі №922/1964/21 викладена правова позиція, в якій зазначено, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Однак суд, враховує заявлене фактичне відповідачем клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, а також враховує те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із ціною позову та значенням справи для сторони, складністю справи та виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Тому вважає понесені представником позивача витрати на правничу допомогу неспівмірними, оскільки такі витрати не відповідають критерію реальності витрат, розумності їхнього розміру. Зважаючи на складність справи, обсяг наданої правової допомоги, кваліфікацію адвоката, суд вважає, що вони не вимагали від останнього значних зусиль та часу. Тож надавши оцінку доказам щодо понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що співмірним, розумним та необхідним у межах розгляду цієї справи є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №00-8613816 від 30.06.2023 року у розмірі 30750,00,00 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 10500,00 грн., заборгованість по несплаченим відсоткам 20250,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн.

Outcome: approved