Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вище вказаною заявою, в якій просила встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , померлої [INFO] , з 2006 року по день смерті останньої за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті мешкала в селі Катеринівка, Лозівського району, Харківської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житловий будинок з відповідними надвірними будівлями, загальною площею - 61,5 кв.м., житловою площею - 42,5 кв.м. який розташований за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок належав спадкодавцю на підставі виписки з погосподарської книги №15.03-20/97 від 25.08.2025, виданої Катеринівським старостинським округом Лозівської міської ради Харківської області. З [PERSON] вони були сусідами. вона з чоловіком допомагали їй по господарству, оскільки вона була одинокою. У 2006 році коли [PERSON] досягла похилого віку та занедужала (злягла), на її прохання вона переїхала до неї. З того часу вони почали проживати разом. З [PERSON] з 2006 року стали однією родиною: вели спільне господарство, був спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, мали спільні права та обов`язки, піклувались один про одного. Вони мали добрі відносини, вона з чоловіком, який допомагав по господарству, займалися благоустроєм будинку, його ремонтом, придбанням меблів та інших предметів домашнього побуту. Так, за 19 років вони відремонтували будинок і фундамент, оновили вбиральню, впорядкували подвір`я, замінили паркан, оновили сад і розширили город із 3 до 10 соток і т.д. На спільні кошти, за життя [PERSON] , обладнали її кімнату: зробили ремонт, придбали новий диван, телевізор, крім того, у будинок купили холодильник, телевізор, необхідні меблі, СВЧ-піч та інші речі. Вона доглядала, піклувалась за [PERSON] до смерті, оскільки за станом здоров`я вона потребувала постійного догляду. Після її смерті вона поховала її, сплатила за всі ритуальні послуги, згодом встановила надгробну плиту, та доглядає за могилою. Вона є спадкоємцем майна померлої. В шлюбі спадкодавець не перебувала, дітей не мала. Інших спадкоємців, які передбачені чинним законодавством ст. 1261, 1262, 1263, 1266 Цивільного кодексу України, у спадкодавця немає. Заповіт від імені спадкодавця не складався. На даний час вона звернулась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Розглянувши надані мною документи, нотаріус роз`яснила моє право на звернення до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю. У зв`язку з чим вона змушена звертатися до суду з даною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08.12.2025 року заяву залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків заяви. На виконання ухвали суду від 08.12.2025 року позивачем подано заяву про усунення недоліків від 18.12.2025 року. Ухвалою суду від 05.01.2026 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. 14.01.2026 року представником Лозівської міської територіальної громади надано пояснення в яких зазначила, що у заяві [PERSON] зазначила, що факт проживання однією сім`єю з [PERSON] можуть підтвердити свідки, якщо їх буде викликано в судове засідання. Інших доказів на підтвердження факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, спільного господарства, бюджету, наявності між [PERSON] та [PERSON] взаємних прав і обов`язків заявниця не надала. Але, показання свідків самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, спільного побуту, наявності взаємних прав і обов`язків, не можуть служити єдиною підставою для підтвердження факту проживання однією сім`єю та, що між [PERSON] та [PERSON] склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні сім`ї. У зв`язку з викладеним, заявницею не доведено факт проживання однією сім`єю з [PERSON] , що відповідає вимогам ст. 1264 ЦК України Заявниця в судове засідання не з`явилася, її представник надала заяву в які просила розглядати справу за її відсутності. На задоволенні заяви наполягає. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи без участі представника Лозівської міської ради з урахуванням поданих пояснень за наявними матеріалами справи. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.06.2013 року (а.с.8). Згідно витягу з погосподарської книги № 3 за 2024 -2031 роки по селу Катеринівка Катеринівського старостинського округу Лозівського району Харківської області, згідно особового рахунку № [NUMBER] погосподарської книги за 2024-2031 роки, станом на 21.08.2025, даний особовий рахунок був закріплений за [PERSON] , якій в цілому належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Земельна ділянка площею 0,25 га надана для будівництва житлового будинку в безстрокове користування (за наявністю). Технічна характеристика житлового будинку за адресою: [ADDRESS] : рік завершення будівництва житлового будинку 1959 рік; загальна площа житлового будинку 59,0 кв.м; житлова площа житлового будинку 42,0 кв.м (а.с.11). Згідно довідки № 291/02-30 від 14.03.2014, на підставі погасподарської книги № 2 за 2011-2015 роки, головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , яка померла [INFO] . Особовий рахунок господарства № [NUMBER] , розмір присадибної земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд за вказаною адресою становить 0,25 га, земельна ділянка знаходилась у її користування (а.с. 12). Відповідно до інформаційної довідки із спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] , інформація відсутня (а.с. 15). З копії актового запису про смерть №31 від 21.06.2013 року, складеного виконавчим комітетом Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області на гр. [PERSON] ,померлої [INFO] , вбачається, що [PERSON] видано довідку про смерть для одержання допомоги на поховання №31 від 21.06.2013 року (а.с.14). Як вбачається з акту від 20.11.2025, [PERSON] проживає у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] з 2006 року по теперішній час. 3 2006 року вони мешкали разом з [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня її смерті. Разом вели спільне господарство, мали спільний бюджет. [PERSON] піклувалась за [PERSON] : готувала їжу, мила її, прибирала в будинку, прала речі, лікувала, доглядала як рідною. [PERSON] разом з зі своїм чоловіком, який допомогав їй у догляді за [PERSON] , займалися благоустроєм будинку, його ремонтом, придбанням меблів та інших предметів домашнього побуту. Для [PERSON] обладнали кімнату: зробили ремонт, придбали новий диван, телевізор, крім того, у будинок купили холодильник, телевізор, необхідні меблі, СВЧ-піч та інші речі. [PERSON] поховала [PERSON] , сплатила за всі ритуальні послуги, згодом встановила надгробну плиту, доглядає за могилою і до цього часу. За час спільного та подальшого проживання [PERSON] у будинку було зроблено: ремонт, підрехтували фундамент, який був майже зруйнований (бо будинок будівництва 60 років), капітально відремонтували вбиральню, навели порядок на подвір?ї, поставили новий паркан, повикорчовували старі дерева, насадили нові, розпахали город з 3 до 10 соток і т.д. (а.с.9). Постановою приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Завадою М.В. №465/02-31 від 17.12.2025 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після померлої [INFO] [PERSON] , з причин відсутності підтвердження факту постійного проживання зі спадкодавцем (а.с.23). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які були сусідами [PERSON] , кожен окремо пояснили, що заявниця раніше проживала з [PERSON] по сусідству. Коли остання захворіла, не могла ходити та займатися фізичною роботою, [PERSON] переїхала до [PERSON] та почала за нею доглядати. Проживати разом почали приблизно з 2006 року. Разом проживали, як сім`я, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, купляли побутову техніку. [PERSON] з чоловіком вкладали власні та спільні кошти у капітальний та поточний ремонти будинку. [PERSON] водила [PERSON] на огляд до лікарів, піклувалася про її здоров`я та займалася похованням. [PERSON] також повідомила, що коли вона спілкувалась з [PERSON] то остання казала : «от вони доглянуть мене і буде їм хата». Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 293 ч. 1 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. На підставі п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Згідно з ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №505/2085/14-ц від 14.09.2016, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03.11.2010 та Постанові Верховного Суду № 336/709/18-ц від 07.11.2018. Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З наданих суду доказів, зокрема акту від 20.11.2025 року, показань свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які узгоджуються між собою та з письмовими доказами, вбачається, що заявниця [PERSON] проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 2006 року до дня смерті останньої. Заявниця та [PERSON] вели спільне господарство, мали спільний побут, спільний бюджет, були пов`язані взаємними правами та обов`язками. Суд враховує, що показання свідків є послідовними, логічними та взаємоузгодженими, а також підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, відповідно до якої відсутність реєстрації місця проживання сама по собі не є доказом відсутності факту проживання зі спадкодавцем, якщо такий факт підтверджується іншими належними та допустимими доказами. Судом встановлено, що заявниці необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявниці з [PERSON] на момент її смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній. На підставі вище викладеного, встановлені судом обставини свідчать про те, що заявниця з 2006 року постійно проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] померлою [INFO] , по день смерті останньої, за адресою: [ADDRESS] ., вела з нею спільний побут та була пов`язана взаємними правами та обов`язками, що притаманні членам сім`ї. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved