Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

У вересні 2025 року представник АТ «ТАСКОМБАНК» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивувала тим, що 30.11.2020 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір № 4915095153, згідно якого позичальнику надано грошові кошти на суму 233 666,24 грн., строком на 60 місяців зі сплатою відсотків: 0,01% річних від суми боргу та щомісячних у розмірі 1,50% від суми кредиту. Кредит відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в паспорті кредиту, отже кредитодавець свої обов`язки за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у нього станом на 02.09.2025 року виникла заборгованість за кредитним договором, яка становить: 233 666,24 грн. заборгованість за тілом кредиту; 47,85 грн. заборгованість за процентами річними, 87 212,65 грн. заборгованість за процентами щомісячними. 17.12.2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено Договір факторингу №171221, відповідно до умов якого позивач є новим кредитором [PERSON] за кредитним договором № 4915095153 від 30.11.2020 року. Станом на 02.07.2025 року, умови кредитного договору позичальником залишаються невиконаним, у зв`язку з чим заборгованість складає 320 926,74 грн., з яких: 233 666,24 грн. заборгованість за тілом кредиту; 47,85 грн. заборгованість за відсотками річними; 87 212,65 грн. заборгованість за відсотками щомісячними, які позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача у судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у відповідності до ст. 128 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомив та не подав відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30.11.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №4915095153. Відповідно до умов п. 1.1. кредитного договору кредитодавець зобов`язався надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до п.1.2. кредитного договору №4915095153 від 30.11.2020 року позичальнику надано грошові кошти на суму 233 666,24 грн., строком на 60 місяців, зі сплатою щомісячних відсотків у розмірі 1,50% від суми кредиту та 31,41% річних від суми кредиту. Відповідно до п.1.3. кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених даним пунктом, яким визначено порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів). Станом на 02.09.2025 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 320 926,74 грн., яка складається з: 233 666,24 грн. заборгованість по тілу кредиту; 47,85 грн. заборгованість за відсотками річними; 87 212,65 грн. заборгованість за відсотками щомісячними. Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст.ст.1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до ст. 514, ч.1 ст.516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 17.12.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (Клієнт) та АТ «ТАСКОМБАНК» (Фактор) укладено Договір факторингу №171221. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу, фактор зобов`язується передати (сплатити) Клієнту суму фінансування, а Клієнт зобов`язується відступати Факторові Права Вимоги за кредитними Договорами в обсязі та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до умов вищезазначеного Договору, позивач є новим Кредитором [PERSON] за кредитним договором №4915095153 від 30.11.2020 року, що підтверджується Витягом з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу та платіжною інструкцією. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитом та нарахованими відсотками належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на 02.09.2025 року заборгованість позичальника за кредитним договором становить 320 926,74 грн., яка складається з: 233 666,24 грн. заборгованість по тілу кредиту; 47,85 грн. заборгованість за відсотками річними; 87 212,65 грн. заборгованість за відсотками щомісячними. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ст. 1049 Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. За таких підстав позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст.141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved