Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] на строк шість місяців. Свої вимоги мотивує тим, що за адресою: [ADDRESS] проживає Заявниця [PERSON] разом зі своєю матір`ю. За цією адресою з дозволу матері хаявниці проживає [PERSON] . 14.02.2026 [PERSON] вчинив відносно заявниці домашнє насильство, а саме: словесно ображав, погрожував, стискав за шию, наніс удари по обличчю, за наслідками якого було винесено терміновий заборонний припис від14.02.2026 року, серії АА№612329,та було вжито термінового заборонного припису. Крім цього за заявою заявниці внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості та відкрито кримінальне провадження №12026142360000109 від 15.05.2026 року за ч.1 ст. 125 КК України. Станом на даний час здійснюється слідство у вказаному кримінальному провадженні. Щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо заявниці, просить застосувати обмежувальний припис. Враховуючи наведене просить заяву задовольнити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16.03.2026 року відкрито провадження у справі. Заявниця та її представник в судовому засіданні заяву підтримали з мотивів, наведених у ній. Просить таку задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомила. Згідно з ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність, оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення. Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до висновку, що таку слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.02.2026 [PERSON] вчинив відносно заявниці домашнє насильство, а саме: словесно ображав, погрожував, стискав за шию, наніс удари по обличчю, за наслідками як вбачається з термінового заборонного припису від14.02.2026 року, серії АА№612329. Як вбачається з витягу внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та відкрито кримінальне провадження №12026142360000109 від 15.05.2026 року за ч.1 ст. 125 КК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з пунктами 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 цього Закону обмежувальним приписом стосовно кривдника є встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону є оцінюванням вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство відносно [PERSON] про що свідчить складений відносно [PERSON] винесено терміновий заборонний припис відносно кривдника. Враховуючи викладене, [PERSON] є постраждалою особою від домашнього насильства психологічного та фізичного характеру, так як систематично піддавалася протиправним діям зі сторони [PERSON] що підтверджує необхідність застосування спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, а саме обмежувального припису стосовно кривдника. Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ч. 4 вказаної статті обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Таким чином, враховуючи зібрані у справі докази, з метою запобігання та протидії насильству суд дійшов до висновку, що заяву [PERSON] слід задовольнити та видати стосовно [PERSON] обмежувальний припис з визначенням заходів тимчасового обмеження його прав, передбачених п. 1, 4, 6 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення заяви та видачу обмежувального припису щодо [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: approved