Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

[PERSON] завернулся до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що 22.09.2018вона з відповідачем уклала шлюб, який зареєстрований 22.09.2018 року Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 177. У шлюбі народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , складений актовий запис Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 19.02.2015, актовий запис № 135. На протязі останніх років відносини з відповідачем погіршилися, вони втратили почуття поваги та любові один до одного, перестали розумітися між собою, почалися сварки. На даний час з відповідачем проживають окремо, оскільки подальше спільне життя як подружжя не можливе. Дитина проживає разом із нею, перебуває на її повному утриманні. Батько дитини інколи надавав допомогу на утримання дочки, але це було рідко і потрібно було нагадувати. Дочка росте, потреби на її утримання збільшуються. У зв`язку із наведеним, позивачка просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 22.09.2018 року Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області року, актовий запис № 177. Стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Також просила стягнути з відповідача на її користь сплачений при подачі позову судовий збір у розміри 1 331, 20 грн. В судове засідання сторони не з`явились. Позивачка подала до суду клопотання, в якому просила суд розглянути справу за її відсутністю, просила повністю задовольнити заявлені нею позовні вимоги. Відповідач подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутністю, заявлені позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який було зареєстровано 22.09.2018 року Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 177. Після укладення шлюбу відповідачка змінила прізвище на « [PERSON] ». У шлюбі у подружжя народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , складений актовий запис Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 19.02.2015, актовий запис № 135. Відповідно до статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не проживають разом, спільне господарство не ведуть, взаємним побутом не пов`язані, будь-які ознаки сім`ї відсутні. Таким чином, характер відносин, які склалися, свідчать про повний розпад сім`ї, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки вони не бажають підтримувати шлюбні відносини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України). На підставі викладеного, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи те, що в ході розгляду справи достовірно встановлено, що дитина проживає разом із позивачкою та, приймаючи до уваги обов`язок батька утримувати свою дитину, за відсутності заперечень з його боку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позов, розірвати шлюб між сторонами та стягнути аліменти на утримання дитини у зазначеному позивакою розмірі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при подачі позову про розірвання шлюбу сплатила 1 331, 20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 2.634089775.1 від 16.02.2026 року. Таким чином, з відповідача на користь позивачки слідує стягнути частину судового збору, сплаченого позивачкою при подачі позову про розірвання шлюбу, що буде складати 665, 60 грн. При подачі позову про стягнення аліментів позивачка звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1331, 20 грн. Відповідно до положень п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved