Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.01.2024р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір №430010628 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Згідно умов кредитного договору, кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти в сумі 27 000,00 грн. на його банківську карту № [NUMBER]. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТаліонПлюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. 10.10.2024р. між ТОВ «ТаліонПлюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №10/1024-01. 04.06.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено Договір факторингу № 04/06/25-10, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників № б/н від 04.06.2025 за Договором факторингу від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 110 565,00 грн., яка складається з 27000грн - заборгованість по тілу кредиту, 83 565грн. - заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом. Відповідач порушив умови кредитного договору та в добровільному порядку не бажає погасити вказану суму заборгованості, а тому просить позов задоволити. Крім цього, просить стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 7000грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не відомі. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В свою чергу, положеннями ст.ст. 525-527 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Договір є обов`язковим для виконання сторонами ст. 629 ЦК України. Крім цього, статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 3 статті 207 Цивільного кодексу України визначено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи 30.01.2024р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір №430010628 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Згідно умов кредитного договору, кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти в сумі 27 000,00 грн. на його банківську карту № [NUMBER] . Відповідно до інформації АТ КБ «ПриватБанк» від 09.12.2025р. вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ). Також емітувались інші картки. Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № [NUMBER] за період 30-01-2024 - 04-02-2024 р. - номер телефону [NUMBER] був/є фінансовим. Номер телефону [NUMBER] знаходиться/знаходився в анкетних даних [PERSON] . Також по рахунку(ах) [NUMBER] ( [NUMBER] ) було зарахування коштів на суму 27 000,00 UAH від 30-01-2024 р. Судом встановлено, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТаліонПлюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. 10.10.2024р. між ТОВ «ТаліонПлюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №10/1024-01. 04.06.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено Договір факторингу № 04/06/25-10, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №430010628. Згідно ст. ст. 598-599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1048 ЦК України стверджується, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Як вбачається з матеріалів справи відповідачем порушені умови кредитного договору в зв`язку з чим його заборгованість становить 110 565,00 грн., яка складається з 27000грн - заборгованість по тілу кредиту, 83 565грн. - заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом. Наведені відповідачем у заяві про перегляд заочного рішення обставини не підтверджені належними доказами, а тому не можуть являтися підставами на спростування заборгованості по отриманому кредиту. В той час коли в матеріалах справи наявні докази, згідно яких відповідач отримав кредит в сумі 27 000,00грн. та через порушення своїх зобов`язань щодо його повернення у нього утворилась заборгованість, яка передбачена умовами кредитного договору. Таким чином, наведені обставини дають суду підстави для задоволення позову в повному обсязі щодо стягнення з відповідача 110 565 грн. заборгованості за кредитним договором. Що стосується витрат на правову допомогу, то Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved