Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

представник позивача Моторне (транспортне) страхове бюро України, Панасюк О.М. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, в якому просить стягнути з відповідача 10045,69 грн. страхового відшкодування в порядку регресу та судові витрати, які складаються з сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, на те що 24.04.2024 в м.Новояворівську Яворівського району Львівської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю колісного транспортного засобу марки «OPEL KORSA», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та колісного транспортного засобу марки «FORD MONDEO», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок даної ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником автомобіля марки «FORD MONDEO» державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] . За наслідками розгляду обставин ДТП, інспекторами патрульної поліції було складено відносно [PERSON] протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП у зв`язку із порушенням останньою вимог п.2.3 б ПДР України. Згідно постанови Яворівського районного суду Львівської області від 29.04.2025, провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку зі закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, що не є реабілітую чою обставиною. Дана постанова не оскаржувалась та набрала законної сили. Згідно відповіді НПУ та даних ЦБД МТСБУ, на дату вчинення ДТП колісний транспортний засіб марки «OPEL CORSA» державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керувала [PERSON] , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Колісний транспортний засіб марки «FORD MONDEO», державний номерний знак [NUMBER] , на дату ДТП забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/6807507. Відповідно до звіту №807/24 від 19.02.2024, виконаного за дорученням МТСБУ по справі №105412 суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу марки «FORD MONDEO», державний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого 24.04.2024 внаслідок ДТП, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складає 7531,69 грн. 11.08.2024 [PERSON] звернулася до МТСБУ із заявою щодо здійснення регламентної виплати із відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП. 23.08.2024 МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 7531,69 грн. Крім цього, МСТБУ сплатило (понесло витрати) за послуги за експертне дослідження, збір документів та врегулювання страхового випадку в розмірі 2514,00 грн. З урахуванням наведеного, просить позов задовольнити. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 24 липня 2025 року відкрито спрощене провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 13.08.2025 [PERSON] скерувала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що постановою Яворівського районного суду Львівської області від 29.04.2025 провадження відносно неї було закрито, оскільки суд не вправі розглядати дану справу за закінченням термінів розгляду такої. Інших доказів винуватості у вчиненні правопорушення до матеріалів справи позивачем не долучено. Враховуючи наведене, просить в задоволенні позовної заяви відмовити. 22.08.2025 представник позивача скерував до суду відповідь на відзив в якій зазначає, що відповідно до постанови Яворівського районного суду Львівської області від 29.04.2025, провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності. Ухвалюючи дане рішення суд зауважив, що застосування п.7 ч.1 ст.247 КУпАП можливе лише у випадку встановлення судом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні такого правопорушення провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення. Зазначає, що аналіз ст.38 та п.7 ч.1 ст.247 КУпАП свідчить про те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення, а не звільняє винуватої особи від цивільно-правової відповідальності. З урахуванням наведеного просить позов задовольнити. 30.09.2025 [PERSON] скерувала до суду письмові пояснення в яких зазначає, що 29.04.2025 суд, при винесенні постанови не досліджував жодних доказів та не перевіряв матеріали справи, що доказували б її вину. Так як суд вбачав, що він немає і не може розпочати розгляд даної адміністративної справи, а тому судом не було зібрано жодних доказів її вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Ухвалами Яворівського районного суду Львівської області від 30.09.2025 та 13.11.2025, за клопотанням представника відповідача, розгляд справи відкладено. В судове засідання позивач не з`явився, однак 17.09.2025 скерував до суду заяву, в якій просить розгляд даної справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача, адвокат Чорній І.А., щодо задоволення позовних вимог заперечив з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Просив у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Судом встановлено, [PERSON] 24.04.2024 о 08 год. 20 хв. у м.Новояворівськ по вул.Шухевича,4, керуючи автомобілем марки "OPEL CORSA", д.н.з. [NUMBER] , не була уважною до дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснила наїзд на припаркований автомобіль марки «FORD MONDEO», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП автомобілі зазнали технічних ушкоджень, чим завдано матеріальних збитків, чим порушила вимоги п.2.3б Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 29.04.2025 провадження в справі закрито відповідно до п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінчення строку накладення адміністративного стягнення. В даній поставі суддя зазначив, що застосування п.7 ч.1 ст.247 КУпАП можливе лише у випадку встановлення судом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні такого правопорушення провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення. Таким чином, суд під час розгляду справи №944/2592/24 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності дійшов висновку про встановленість винуватості [PERSON] у вчиненні ДТП, однак провадження в справі закрив у зв`язку із закінчення строку накладення адміністративного стягнення, оскільки у разі відсутності вини особи у вчиненому правопорушенні, провадження у справі підлягало б припиненню через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі по адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, щодо винуватості [PERSON] , не потребують доказування, оскільки встановлені постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили. Власником транспортного засобу марки «FORD MONDEO», державний номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданим 26.06.2016 сервісним центром 4647. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/6807507, автомобіль марки «FORD MONDEO», державний номерний знак [NUMBER] , був застрахований в ПрАТ АСК «Скарбниця». Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи автомобіль «OPEL KORSA», державний номерний знак [NUMBER] , яким керувала [PERSON] , на момент вчинення ДТП, застрахований не був. [PERSON] , будучи потерпілою особою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, звернулася до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування. Розглянувши заяву [PERSON] , МТСБУ дало доручення ФОП [PERSON] на виконання робіт №105412, а саме оцінки завданої шкоди автомобілю марки «FORD MONDEO», державний номерний знак [NUMBER] . Згідно звіту №807/24 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «FORD MONDEO», державний номерний знак [NUMBER] , становить 7531,69 грн. Згідно платіжної інструкції №925304 від 22 серпня 2024 року, МТСБУ сплатило на рахунки ФОП [PERSON] витрати на проведення експертизи по справі №105412 в розмірі 2514,00 грн. Згідно платіжної інструкції №925364 від 23 серпня 2024 року, МТСБУ виплатило [PERSON] завдану шкоду в розмірі 7531,69 грн. Частино 1 ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1166 ЦК України визначено загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Так, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Підставою для застосування такого виду майнової відповідальності, як відшкодування шкоди, є сукупність таких чотирьох елементів, які входять до складу правопорушення протиправна поведінка особи; настання шкоди; причинний зв`язок між такою протиправною поведінкою і настанням шкоди; вина завдавача шкоди. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч.1 ст.1187 ЦК України). Положеннями ч.5 ст.1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом Частина 1 статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як роз`яснено в п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993ЦК України. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність автомобіля марки «OPEL CORSA», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керувала відповідачка, на момент вчинення ДТП не був застрахований то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу). Враховуючи наведене, оскільки позивачем здійснено регламентну виплату потерпілій стороні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, і така сталася з вини відповідача, як водія транспортного засобу, яка керувала таким, та в добровільному порядку понесені витрати позивачу не компенсувала, тому позов слід задовольнити та стягнути в порядку регресу із відповідача в користь позивача понесені ним витрати на виплату страхового відшкодування в розмірі 7531,69 грн. Щодо витрат на проведення оцінки пошкоджень автомобіля. Судом встановлено, що позивач поніс витрати в розмірі 2514,00 грн на огляд пошкодженого автомобіля та визначення матеріального збитку, що підтверджується платіжною інструкцією №925304 від 22.08.2024. Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Описаний вище звіт безпосередньо пов`язаний з розглядом цієї справи, виготовлений на замовлення представника позивача, факт оплати таких послуг підтверджується належним розрахунковим документом, заперечень щодо розміру цих витрат відповідач не заявляла, а тому з відповідача слід стягнути витрати за проведення оцінки у розмірі 2514,00 грн. Схожі висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати в розмірі 3028,00 гривень судового збору, які були сплачені позивачем при поданні позовної заяви.

Outcome: approved