Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Новоолександрівської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову посилалася на те, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить будинок за адресою: [ADDRESS] (в межах ліквідованого Нововоронцовського району) Херсонської області. Щоб оформити спадкове право на будинок за адресою: [ADDRESS] Позивач звернулася до приватного нотаріуса Бериславського нотаріального округу Херсонської області Виноградової Н. М. Однак отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з тим, що вона не має законних підстав для видачі на ім`я Позивача свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями і спорудами, оскільки не надано правовстановлюючі документи щодо належності вищевказаного житлового будинку спадкодавцеві [PERSON] . Позивач своєчасно вступила у спадщину після смерті чоловіка, та набула право на все спадкове майно. Будинок по [ADDRESS] з господарськими спорудами був побудований у 1985 році. На той час реєстрація права власності не вимагалася, а отже право власності на збудований житловий будинок набувалося в порядку, який існував на час його будівництва. Окрім позивача інших осіб, які б мали право на спадкування цього житлового будинку за законом після смерті чоловіка, немає. Враховуючи зазначені обставини, позивач просила визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на будинок загальною площею 59,8 кв.м, житловою площею 34,0 кв.м., допоміжною площею 14,0 кв.м. позначеного на плані літерою "А" з усіма допоміжними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] . Позивач, у судове засідання не з`явилася, матеріали справи містять заяву про розгляд справи без участі. Представник відповідача Новоолександрівської сільської ради Бериславського району Херсонської області у судове засідання не з`явився. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 21.11.2025 відкрито провадження у справі; призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 04.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Фактичні обставини, які встановив суд. Так, суд встановив та підтверджується наявними в справі доказами, що [PERSON] помер [INFO] (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Золотобалківської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області від 31 жовтня 2019 року актовий запис №27 (а. с. 14) З повідомлення приватного нотаріуса Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області Виноградової Н. М. від 28.07.2025 №01-16/430 вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] відмовлено, оскільки не надано правовстановлюючих документів щодо належності житлового будинку спадкодавцю (а. с. 22) З виписки з погосподарської книги, виданою виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Бериславського району Херсонської області слідує, шо власником житлового будинку, який знаходиться за адресою; [ADDRESS] є [PERSON] , згідно записів з погосподарських книг: - книга №1, особовий рахунок № [NUMBER] за 1996-2000 pp, - книга №2, особовий рахунок.№ [NUMBER] за 2001-2005 pр, - книга №1, особовий рахунок № [NUMBER] за 2006-2010 pp, - книга №1, особовий рахунок. № [NUMBER] за 2011-2015 рр, - книга №l, особовий рахунок.№ [NUMBER] за 2016-2020 pp, - книга №l, особовий рахунок № [NUMBER] за 2021-2025 pоки (а. с. 15). Норми права, які застосував суд. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01 липня 2004 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56; Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 і зареєстрованим у Міністерства юстиції України від 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року. Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. У погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 у 1985 - 1988 роках, сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Разом з тим, вказана Інструкція не передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь, розташованих у сільській місцевості. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Висновок суду. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що [PERSON] помер [INFO] та був власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Право власності на нерухоме майно на момент його набуття померлим не залежало від державної реєстрації, бо виникло до часу набрання чинності ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року. Однак відсутність такої реєстрації позбавляє позивача права успадкувати такий будинок. З огляду на викладене, враховуючи, що спадкодавцю на праві власності належав житловий будинок, однак, померлий не здійснив державну реєстрацію права власності, оскільки на час введення житлового будинку в експлуатацію, чинне законодавство не зобов`язувало вчиняти такі дії, беручи до уваги, що будинок входить у спадкову масу, та оскільки встановити право власності у позасудовому порядку неможливо, тому зібрані в справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі ст. 376, 1217, 1261, 1268, 1297 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved