Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

14.10.2025 позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить про розірвання шлюбу, який укладено між нею та [PERSON] , який був зареєстрований 20.11.2009 року. Вимоги мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 20.11.2009 року. Вважає, що сімейне життя не склалося, шлюбні відносини припинені, будь-які взаємні права та обов`язки між сторонами відсутні. Шлюб існує формально, сторони не підтримують шлюбні відносини. Примирення між ними неможливе, та суперечить інтересам позивача. Просить суд розірвати шлюб. За час перебування в зареєстрованому шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі (а.с.12). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2025 року, провадження у справі зупинено та надано строк на примирення подружжя терміном 2 (два) місяці (а.с. 22). Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 лютого 2026 року провадження у справі поновлено, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (а.с. 26). В судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розгляд справи проводити без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 30). Відповідач в судове засідання також не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву, заяв та клопотань до суду не направив. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, але не подав письмового відзиву, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судове засідання здійснювати у відсутність учасників справи, за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 20.11.2009 року, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1681, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7) За час перебування в зареєстрованому шлюбі у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8) З матеріалів справи вбачається, що дійсною причиною розірвання шлюбу стали втрата розуміння один одного та наявність розбіжностей в поглядах на сімейне життя. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст. 105 ч. 3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, яка зазначає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За такої сукупності обставин, з огляду на те, що наданий судом строк для примирення подружжя результату не дав, подружжя не примирилося, позивач продовжує наполягати на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим та таким, що суперечить інтересам кожного з них. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що сімейне життя подружжя не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинено, кожен з них проживає окремо. Спільного бюджету та домашнього господарства не ведуть, сім`я існує формально, і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Питання про стягнення судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved