Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Заявниця в особі представника [PERSON] 30.07.2025 звернулася до Приморського районного суду м.Одеси з заявою про оголошення померлою [PERSON] , [INFO] . Заява мотивована тим, що 03.01.2025 за адресою: [ADDRESS] , проводилася евакуація та в результаті розірвання міни під час евакуації на місці загинула мати заявниці [PERSON] . Під час загибелі матері заявниця була поруч та отримала тілесні ушкодження у вигляді осколкового поранення ніг, лівого ока та пошкодження барабанних перепон. Оголошення померлою [PERSON] необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 31.07.2025 відкрито провадження у справі, судове засідання призначено на 18.09.2025. Витребувано інформацію від державних органів з метою підтвердження чи спростування обставин, викладених у заяві. Згідно протоколу автоматичного визначення присяжних від 01.08.2025 визначено для розгляду справи присяжних О.А.Уланова та Н.А.Яремчук. У судовому засіданні 18.09.2025, проведеному за участі [PERSON] та її представника [PERSON] , [PERSON] пояснила, шо під час евакуації її з родиною хтось наступив на протитанкову міну і померла її мати та її чоловік. Після дослідження судом доказів було відкладено розгляд справи на 01.10.2025, адже представник заявниці повідомила про необхідність подання заяви про виклик свідка. Розгляд справи у судовому засіданні 01.10.2025 відкладено на 03.11.2025, у зв`язку з задоволенням однойменного клопотання представника заявниці [PERSON] . Ухвалою від 31.10.2025 замінено призначеного [PERSON] , у зв`язку з увільненням його від виконання обов`язків присяжного. На підставі протоколу автоматизованого визначення присяжних від 31.10.2025, замість вибулого присяжного призначено присяжного П.І.Галів. У судовому засіданні 03.11.2025, проведеному за участі [PERSON] та її представника [PERSON] , оголошено перерву до 17.12.2025, з метою отримання всіх витребуваних доказів. У зв`язку з відключенням подачі електроенергії в приміщенні суду, розгляд справи у судовому засіданні 17.12.2025 відкладено на 22.01.2026. У судовому засіданні 22.01.2026 проведеному за участі [PERSON] та її представника [PERSON] , оголошено перерву до 29.01.2026 з метою подання клопотання про витребування доказів. Ухвалою від 29.01.2026 витребувано від Міністерства оборони України інформацію. З метою отримання витребуваних доказів, розгляд справи у судовому засіданні 29.01.2026 відкладено на 17.03.2026. У судове засідання 17.03.2026 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення виготовлене 23 березня 2026 року. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши наявні докази в сукупності, прийшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.9), свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.10), свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.11) та свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.12). Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.02.2025, зареєстровано кримінальне провадження №12025163520000077 за заявою [PERSON] від 06.02.2025, якою повідомлено про те, що 03.01.2025 у вечірній час приблизно 17:00 год з місця проживання заявниці та її сім`ї за адресою: [ADDRESS] , проводилася евакуація останніх в безпечне місце та в результаті розірвання міни під час евакуації на місці загинула її матір [PERSON] та її чоловік [PERSON] , нанесено заявниці тілесних ушкоджень (а.с.6). Матеріали кримінального провадження №12025163520000077 скеровано до Приморської окружної прокуратури для визначення підслідності до слідчого відділу №2 управління ГУСБУ в Донецькій та Луганській областях (а.с.38). [PERSON] в період з 01.01.2022 по 21.08.2025 не виїжджала за межі території України (а.с.36). На підтвердження подій, що сталися 03.01.2025 заявником надано виписку з медичної карти стаціонарного хворого, за якою [PERSON] у період з 04.01.2025 по 08.01.2025 перебувала на стаціонарному лікуванні в КЗ «Дніпропетровськ обласна клінічна офтальмологічна лікарня» з діагнозом «травматичне розможіння лівого ока. Скальпована рана в/повіки зліва. ВМД, ускладнена катаракта правого ока». Вторинний діагноз: «ВОСТ лівого передпліччя, дрібні ВОМП нижніх кінцівок, ВОСП обличчя рвана рана зовнішнього носа зліва» (а.с.53). Жодної інформації про [PERSON] органи, запитувані в ухвалі про відкриття провадження, не мають. Міністерство оборони України повідомило, що згідно листа Генерального штабу Збройних Сил України інформації про проведення евакуаційних заходів з села Зеленівка, Покровського району Донецької області за 03.01.2025 в Центральному управлення відсутня (а.с.101). Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно зі статтею 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). У частині першій статті 46 ЦК України зазначено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. У відповідності до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. При цьому на наявність права, а не обов`язку суду оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує зміст частини першої статті 46 ЦК України. При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 (провадження № 61-11048св19). Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Звертаючись до суду із вказаною заявою [PERSON] зазначила, що її мати потрапила разом з нею під удар від розривання міни, що підтверджується випискою, згідно якої [PERSON] проходила лікування з 04.01.2025 по 08.01.2025. У переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Відсутня інформація про село Зеленівка Покровського району Донецької області. Проте, новинні канали в січні та лютому 2025 року публікували новини про евакуацію населення з села Зеленівка та за інформацією аналітиків DeepState село Зеленівка станом на 19.02.2025 було окуповане російськими військами. Враховуючи те, що мати заявниці літня жінка, яка станом на 03.01.2025 мала повних 88 років і потрапила під вибух міни, то таке дає підстави суду зробити вірогідне припущення про її смерті. У статті 45 ЦК України зазначено, що якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Суд виходить з того, що держава повинна захищати та сприяти реалізації законних прав, свобод та інтересів всіх своїх громадян. Правом, яке держава має захищати та забезпечувати можливість для його реалізації, в даному випадку є право [PERSON] на оголошення матері померлою, що, у свою чергу, стане підставою для реалізації ним інших своїх прав та обов`язків.

Outcome: approved