Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

АТ комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просили стягнути з [PERSON] на свою користь борг по кредитному договору б/н від 26.04.2021 року в розмірі 51 466,68 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивували тим, що 26 квітня 2021 року [PERSON] ознайомився з умовами кредитування та власноруч на планшеті підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг і паспорт кредиту, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 року № 151 «Про затвердження положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України», отримав платіжний інструмент кредитну картку № [NUMBER] «Універсальна», строком дії 02/25, у вигляді відновлювальної кредитної лінії до 50 000,00 грн., на строк 12 місяців з пролонгацією, з процентною ставкою 42,00 % річних. АТ КБ «ПриватБанк» виконало умови договору, надало відповідачу кредитні кошти, якими [PERSON] користувався згідно виписки по рахунку, оскільки він є власником вказаного рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування ним. Однак, на даний час відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, у встановлені договором строки обов`язкові платежі не вносить і станом на 02.02.2026 року його борг по кредитному договору б/н від 26.04.2021 року становить 51 466,68 грн., з яких: 40 108,01 грн. заборгованість за тілом кредиту та 11 358,67 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Такі дії свідчать про відмову відповідача від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача за довіреністю № 8520-К-О від 15.08.2023 року [PERSON] не з`явився, через систему «Електронний суд» 16.03.2026 року подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, вказавши, що позовні вимоги повністю підтримує та не заперечує проти заочного розгляду даної справи. Відповідач відзиву на позов не подавав, на виклик в судове засідання не з`явився та про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч був належно повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом направлення йому судової повістки, яку він отримав 23.02.2026 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 19.02.2026 року. Також [PERSON] викликався в судове засідання шляхом поміщення оголошення про виклик його до суду на сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 19.02.2026 року. За таких обставин суд 16.03.2026 року постановив ухвалу про проведення розгляду даної справи за відсутності відповідача в порядку заочного провадження. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 даного Кодексу, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що 26 квітня 2021 року [PERSON] власноруч підписав на планшеті заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (а.с. 68-77), яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» становлять договір банківського рахунку. Відповідно до п. 3 вказаного договору (звор. а.с. 72), сторони визнають простим електронним підписом такі способи підписів клієнта, як: ОТР-пароль, QR-код, підпис стилусом на планшеті у відділенні банку, кнопки «Підпис», «Підписав», «Підтверджую», «Ознайомився», у програмних комплексах, мобільних додатках або на офіційних сайтах банку у мережі Інтернет, де клієнту надається технічна можливість ознайомитися з умовами надання відповідної послуги та підписати відповідний договір, дати доручення банку на здійснення операції з переказу коштів. Згідно з умовами договору банківського рахунку від 26.04.2021 року, АТ КБ «ПриватБанк» надало відповідачу кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії, шляхом встановлення кредитного ліміту на банківській картці до 50 000,00 грн., строком на 12 місяців з пролонгацією, зі сплатою процентів в розмірі 0,00001 % річних протягом пільгового періоду, який становить 55 днів, та 42,00 % річних поза межами пільгового періоду. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.10, 2.1.1.2.11 зазначено договору (звор. а.с. 73), за користування кредитом (за виключенням пільгового періоду) клієнт сплачує банку фіксовану процентну ставку від суми трат, здійснених за рахунок кредиту. В разі прострочення зобов`язань за договором, клієнт сплачує банку плату за користування кредитом у розмірі подвійної процентної ставки від суми трат, здійснених за рахунок кредиту. Як вбачається з виписки за договором б/н за період 01.05.2021 02.02.2026 (а.с. 8-67), відповідач [PERSON] користувався кредитними коштами, тобто він є власником рахунку за банківською карткою № [NUMBER] та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 26.04.2021 року (а.с. 93-97) вбачається, що станом на 02.02.2026 року борг [PERSON] по даному кредитному договору становить 51 466,68 грн., з яких: 40 108,01 грн. заборгованість за тілом кредиту та 11 358,67 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Цей же розрахунок підтверджує, що [PERSON] не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором б/н від 26.04.2021 року, сплати на погашення заборгованості за кредитом здійснював нерегулярно та не в повному обсязі, останній платіж вніс 26.04.2025 року та станом на час подання позову позичені кошти не повернув. За таких обставин, враховуючи, що відповідач [PERSON] істотно порушив умови укладеного з позивачем кредитного договору та своєчасно кредит не погашає, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення і з нього на користь АТ комерційний банк «ПриватБанк» слід стягнути 51 466,68 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 26.04.2021 року, з яких: 40 108,01 грн. заборгованість за тілом кредиту та 11 358,67 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 662,40 грн. сплаченого ними судового збору згідно платіжної інструкції № BOJ65В4GP8 від 05.02.2026 року (а.с. 5). На підставі викладеного, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 207,512,526,626,628,638,1048-1050,1054,1055 ЦК України,

Outcome: approved