Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Позивач звернувся системою «Електронний суд» до суду із даним позовом, в якому вказав, що 12.04.2023 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту № 7120647, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти у розмірі 3100 грн. В подальшому, 28.08.2023 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали договір відступлення прав вимоги, згідно умов якого, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» отримало право грошової вимоги до відповідача за вказаним вище договором. Відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 11487,98 грн., а саме: заборгованість за сумою кредиту 2976 грн., заборгованість за відсотками 8356,98 грн., заборгованість за комісією за видачу кредиту 155 грн. Ухвалою суду від 27.01.2026р. було відкрито провадження у справі та її розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 29 січня 2026р. було задоволено клопотання позивача та витребувано докази з АТ КБ «ПриватБанк» про належність відповідачу платіжної карти та зарахування на неї кредитних коштів. Позивач у позові просив розглядати справу у відсутності представника та зазначив, що проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідачу надсилалася копія позову з додатками та копія ухвали про відкриття провадження у справі, в якій роз`яснювалися строки та порядок подання відзиву та клопотань про розгляд справи у загальному порядку. Відзиву на позовну заяву або клопотань від відповідачки судом не отримано. На адресу суду повернувся конверт з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Таким чином, враховуючи згоду позивача та його представника, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. З врахуванням вказаного, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 12 квітня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та позичальником [PERSON] було укладено у електронному вигляді договір про споживчий кредит №7120647. За кредитним договором сума кредиту в пункті 1.2 договору визначена у 3100,00 грн, за пунктом 1.3 кредит надається строком на 105 днів з 12.04.2023. за пунктами 1.3.1 та 1.3.2 пільговий період складає 15 днів з дати видачі та завершується 27.04.2023, поточний період складає 90 днів, починається з наступного дня після закінчення пільгового та завершується 26.07.2023. За пунктом 1.4 позичальник має повернути кредит не пізніше 26.07.2023. Відповідно до пункту 1.5.1 комісія за надання кредиту складає 155,00 грн. пунктами 1.5.2 та 1.5.3 встановлені проценти: протягом пільгового періоду 0,75% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом що дорівнює 348,75 грн та протягом поточного періоду 3% на день від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, що дорівнює 8370,00 грн. Згідно до п.2.1 кредитні кошти надаються позичальнику на картковий рахунок [NUMBER] . Додатком №1 до даного договору є графік платежів, де загальна сума складає 11973,75 грн з якої кредит 3100 грн, відсотки 8718,75грн, 155,00 грн комісія. Як вбачається з відповіді АТ КБ «ПриватБанк», отриманої судом у порядку витребування доказів, [PERSON] належить карта № [NUMBER] , на яку 12.04.2023 було зараховано 3100,00 грн. Згідно із розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», заборгованість [PERSON] за кредитом становить 11487,98 грн з якої кредит 2976 грн, відсотки 8356,98грн, 155,00 грн комісія. За договором відступлення прав вимоги №103-МЛ від 28.08.2023 ТОВ «Мілоан» відступило до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, відповідно до реєстрів прав вимог. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги, за порядковим номером 1740 значиться боржник [PERSON] за договором №103-МЛ із загальною сумою заборгованості у розмірі 11487,98 грн. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З наданих позивачем документів вбачається, що кредитний договір між сторонами укладався в електронній формі. Відповідь АТ КБ «ПриватБанк» свідчить про належність банківської карти відповідачу та про зарахування на неї кредитних коштів. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1 ст. 642 ЦК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення 28.08.2023 року між ТОВ «Мілоан» та позичальником [PERSON] у електронному вигляді кредитний договір №7120647. ТОВ «Мілоан» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, надавши на банківський рахунок [PERSON] кредит в сумі 3100,00 грн. За умовами договору сторонами погоджено суму кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов кредитних договорів, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Позивач надав документацію, яка наявна у нього як правонаступника кредитора, що стосується заборгованості боржника, яка підтверджує дійсність та наявність права грошової вимоги до боржника станом на дату відступлення права вимоги. Таким чином, до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшли всі права ТОВ «Мілоан» щодо права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №7120647. Отже, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» являється новим кредитором у зобов`язанні. [PERSON] не виконала свого обов`язку по своєчасному поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, що підтверджується розрахунками заборгованості. Таким чином позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» правомірно вимагає стягнення простроченої заборгованості з відповідача відповідно до умов договору. Що стосується стягнення з відповідача комісії за пунктом 1.5.1 договору у розмірі 155 грн за ставкою 5% від суми кредиту, суд зазначає наступне. За правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №666/4957/15-ц), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії , платежі тощо за дії, які не є послугою. У даному випадку, у якості винагороди за надання кредиту, сторони погодили проценти у пункті 1.5.2 та 1.5.3 договору, що відповідає положенням ч. 1 ст. 536 та ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Законом встановлено можливість погодження комісії кредитодавця, за послуги, пов`язані з наданням кредиту, а не за саме надання кредиту. Винагородою за надання кредиту законодавством України являються проценти. У кредитному договорі №7120647 не зазначено, за які, пов`язані із наданням кредиту послуги, встановлено комісія у п.1.5.1. Тому, заявлена позивачем до стягнення комісія не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки, як послуга, належним чином не обґрунтована та не доведена, тому позовні вимоги в частині стягнення комісії задоволенню не підлягають. Таким чином, вірним розміром заборгованості відповідача є 11332,98 грн, що складається з з якої кредит 2976,00 грн, відсотки 8356,98 грн,. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК). Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.2 ст.141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії,

Outcome: partial