Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

В березні 2023 року [PERSON] звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області із позовною заявою до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Плужненська сільська рада Шепетівського району Хмельницької області, про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] померла його дружина [PERSON] , [INFO] . За життя дружини, нею на праві приватної власності було набуто наступне майно: земельна ділянка із кадастровим номером 6822184500:01:003:0067, площею 0,175 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована на території М`якотівської сільської ради Шепетівського району, Хмельницької області; земельна ділянка із кадастровим номером 6822184500:01:003:0115, площею 0,2500 га із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована на території М`якотівської сільської ради Шепетівського району, Хмельницької області; земельна ділянка із кадастровим номером 6822184500:01:003:0068, площею 0,375 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована на території М`якотівської сільської ради Шепетівського району, Хмельницької області; будинкоуправління [ADDRESS] , а також на праві спільної сумісної власності квартира, розташована в [ADDRESS] . Після смерті спадкодавця, позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про відкриття спадкової справи та прийняття спадщини, яким 25.05.2021 року відкрито спадкову справу № 20/21, номер в спадковому реєстрі 67707863, після смерті його дружини [PERSON] . Проте, згодом йому стало відомо, що в Єдиному реєстрі заповітів містяться відомості щодо заповіту, складеного його дружиною, [PERSON] , на користь відповідача [PERSON] , [INFO] . Ознайомившись із копією заповіту, вчиненого нібито його дружиною, посвідченого в.о. старости Плужненської сільської ради, Ізяславського району, Хмельницької області, [PERSON] 07.07.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 18/1, позивач [PERSON] категорично стверджує, що підпис у ньому виконано не його дружиною, а іншою особою. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просить суд визнати недійсним та скасувати вказаний заповіт. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23.03.2023 року дану цивільну справу передано на розгляд до Ізяславського районного суду Хмельницької області. Ухвалою суддіІзяславського районного суду Хмельницької області від 02.05.2023 року прийнято справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. Запропоновано сторонам по справі подати відзив та відповідь на відзив. 24.05.2023 року відповідачем направлено до суду відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] зазначив, що не погоджується з твердженнями позивача про те, що підпис у спірному заповіті виконано не [PERSON] , а іншою особою і саме з цих підстав слід визнати означений заповіт недійсним, оскільки вважає, що при складанні та оформлені заповіту було дотримано процедуру його засвідчення, а позивачем в свою чергу не надано доказів того, якою ж саме іншою особою зроблено підпис і рукописний напис «Цей заповіт складений з моїх слів відповідає моїм намірам прочитаний мною в голос, підписаний власноруч» у ньому. Вказує, що волевиявлення заповідача, [PERSON] , було вільним і відповідало її волі, а підпис і рукописний текст в заповіті зроблений нею власноручно, а тому просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15.06.2023 рокузадоволеноклопотання позивача про витребування у приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Івтушка Леоніда Вікторовича та у Плужненській сільській раді Шепетівського району Хмельницької області оригіналу заповіту, посвідченого в.о. старости Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області Залєвським С. А. 07.07.2012 року, зареєстрований в реєстрі за № 18/1, який знаходиться в матеріалах спадкової справи № 20/21, номер в спадковому реєстрі 67707863. Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 16.10.2023 року задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування з Хмельницької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» оригіналів відомостей про отримання [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , жителькою [ADDRESS] , пенсії за період з 2015 року по 2020 рік. Також, про витребування з КНП НМР «Спеціалізована медико-санітарна частина м. Нетішин» оригіналу декларації із сімейним лікарем, яка укладена [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , жителькою [ADDRESS] . Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 16.10.2023 рокупризначено по справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Хмельницького НДЕКЦ МВС України. Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24.11.2023 року задоволено клопотання позивача про витребування з ГУ ПФУ в Хмельницькій області оригіналу пенсійної справи [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , жительки [ADDRESS] . Також, про витребування з КНП Нетішинської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги» оригіналу декларації із сімейним лікарем, яка укладена [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , жителькою [ADDRESS] . Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 18.12.2023 рокуна час проведення почеркознавчої експертизи призначеної на підставі ухвали Ізяславського районного суду Хмельницької області від 16.10.2023 року, провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Плужненська сільська рада Шепетівського району Хмельницької області, про визнання заповіту недійсним зупинено. Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 08.02.2024 року, у зв`язку з надходженням клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення дослідження, поновлено провадження у даній цивільній справі. Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 14.03.2024 року на час проведення почеркознавчої експертизи призначеної на підставі ухвали Ізяславського районного суду Хмельницької області від 16.10.2023 року, провадження у даній справі зупинено. Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13.11.2025 року, у зв`язку з надходженнямвисновку виконаної судової-почеркознавчої експертизи, поновлено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Плужненська сільська рада Шепетівського району Хмельницької області, про визнання заповіту недійсним. Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13.01.2026 року закрито підготовче провадження за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 18.03.2026 рокувідмовлено у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Омельчука С. Л. про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи у даній цивільній справі. Представник позивача у клопотанні про призначення повторної почеркознавчої експертизи просив проводити судове засідання у його та позивача відсутності. Разом з тим у попередніх судових засіданнях позов підтримував у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав не підписання спадкодавцем спірного заповіту. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неприбуття суд не повідомив. Представник третьої особи - Плужненської сільської ради у судове засідання не з`явився, попередньо надсилав до суду письмове клопотання, в якій просив справу слухати за відсутності представника сільської ради та вказав, що проти задоволення позову не заперечує. З`ясувавши позицію учасників справи, дослідивши зібрані по справі докази, допитавши судового експерта, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 28.11.2020 року. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 22.12.2022 року вбачається, що позивач [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , були чоловіком та дружиною. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме:земельну ділянку із кадастровим номером 6822184500:01:003:0067, площею 0,175 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована на території М`якотівської сільської ради Шепетівського району, Хмельницької області; земельну ділянку із кадастровим номером 6822184500:01:003:0115, площею 0,2500 га із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована на території М`якотівської сільської ради Шепетівського району, Хмельницької області; земельну ділянку із кадастровим номером 6822184500:01:003:0068, площею 0,375 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована на території М`якотівської сільської ради Шепетівського району, Хмельницької області; будинкоуправління [ADDRESS] , а також на праві спільної сумісної власності квартира, розташована в [ADDRESS] . Вказаний факт підтверджено витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №№1814343248, 181423205, 181427499 від 18.09.2019 року, рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20.09.2004 року, яке набрало законної сили 20.10.2004 року, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №230042536 від 28.10.2020 року, відповідно. 07.07.2012 року [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений в.о. старости Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області Залєвським С. А., який зареєстровано в реєстрі за № 18/1. Цим заповітом [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, де б воно не було із чого б не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право [PERSON] , [INFO] . Відомості щодо реєстрації вказаного заповіту відображено також в журналі реєстрації нотаріально посвідчених заповітів і заяв Плужненської сільської ради, витяг з якого міститься в матеріалах справи. З довідки приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Івтушка Л. В. № 148/02-14 від 02.12.2022 року встановлено, що 25.05.2021 року відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , номер спадкової справи в нотаріуса 20/2021, номер в Спадковому реєстрі 67707863. Нотаріус сповіщає, що спадкоємцем за законом майна померлої є її чоловік [PERSON] , [INFO] , та спадкоємцем за заповітом є [PERSON] , [INFO] . Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд виходить з наступного. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним). Відповідно до змісту ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст. 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Загальні вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені ст.ст. 1247, 1248 ЦК України, відповідно до яких заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст.ст. 1251 - 1252 цього Кодексу. Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування (ст. 1251 ЦК України). Статтею 1257 ЦК України визначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. В силу ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 цього ЦК України. Стаття 203 ЦК України визначає наступні вимоги: зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Заповіт, як односторонній правочин відповідає загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складенні особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником тощо). Як встановлено судом заповіт від 07.07.2012 складався за особистим зверненням [PERSON] , дієздатність якої було перевірено. Будь-яких доказів про те, що на момент посвідчення заповіту [PERSON] не мала повної цивільної дієздатності до суду позивачем не надано. Крім того, заповіт містить вказівку на місце та час його складання: село М`якоти Ізяславського району Хмельницької області, 07.07.2012 року о 09 годині 20 хвилин та мається особистий підпис заповідачки [PERSON] із зазначенням її повного прізвища та ініціалів, а також, що заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем [PERSON] і власноручно підписаний нею у присутності в.о. старости Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області [PERSON] о 09 годині 30 хвилині. З тексту цього заповіту вбачається, що зміст ст.ст. 1234, 1235, 1236, 1241, 1307 ЦК України [PERSON] роз`яснено в.о. старости Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. Вказаний заповіт написано машинописним текстом, та в графі «Підпис» проставлено власноручний підпис [PERSON] . В.о. старости Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області [PERSON] засвідчено, що особу заповідача встановлено, її дієздатність перевірено. Також, ухвалою Ізяславського районного суду від 16.10.2023 року по справі була призначена судова почеркознавча експертиза, проведення якої доручено експертам Хмельницького НДЕКЦ МВС України. На вирішення експертів поставлено наступні питання: ким виконано підпис та рукописний запис «( [PERSON] )» у заповіті посвідченому в.о. старости Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області Залєвським С. А. 07.07.2012, зареєстрованому в реєстрі за № 18/1 [PERSON] , чи іншою особою?; ким виконано рукописний напис «Цей заповіт складений з моїх слів відповідає моїм намірам прочитаний мною в голос, підписаний власноруч» у заповіті посвідченому в.о. старости Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області Залєвським С. А. 07.07.2012, зареєстрованому в реєстрі за № 18/1 [PERSON] , чи іншою особою? Згідно висновку експерта № СЕ-19/123-25/11514-ПЧ від 22.10.2025 року, підпис у заповіті, посвідченому в.о. старости Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області Залєвським С.А. 07.07.2012, зареєстрованому в реєстрі за № 18/1, виконаний [PERSON] . Дати відповідь на питання в частині «Ким виконано рукописний запис «( [PERSON] )» та «Ким виконано рукописний напис «Цей заповіт складений з моїх слів відповідає моїм намірам прочитаний мною в голос, підписаний власноруч» у заповіті посвідченому в.о. старости Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області Залєвським С. А. 07.07.2012, зареєстрованому в реєстрі за № 18/1, не виявляється можливим. Вищевказаний висновок експерта в частині підпису містить чітку та однозначну відповідь на поставлене судом питання, при цьому відповідач не надав жодних доказів на спростування цього експертного висновку. Під час роз`яснення висновку в судовому засіданні завідувач сектору почеркознавчих досліджень відділу криміналістичних видів досліджень Хмельницького НДЕКЦ МВС України Грушко М. Ю., який проводив експертне дослідження, повністю підтвердив висновки викладені в експертизі № СЕ-19/123-25/11514-ПЧ від 22.10.2025 року, зокрема, щодо підпису [PERSON] у спірному заповіті зазначив, що встановлені в процесі порівняльного дослідження збіжні загальні і окремі ознаки стійкі, суттєві, в сукупності утворюють індивідуально характерний комплекс ознак, достатній для висновку про те, що підпис від імені [PERSON] в графі «підпис» у заповіті від 07.07.2012 року, виконаний власноручно [PERSON] . Також вказав, що не зміг надати відповідь на питання по рукописному тексту, у зв`язку з відсутності достатньої кількості документів з порівняльними зразками рукописному тексту [PERSON] . Крім того, судом зазначається, що під час розгляду справи експерт звертався до суду з клопотанням про надання додаткових матеріалів та уточнення достовірності підписів у наданих на дослідження вільних зразків підпису [PERSON] . Вказане клопотання судом було розглянуто, та відповідно позивачем було підтверджено достовірність зразків підпису та почерку [PERSON] у документах, наявних у пенсійній справі та відомостях, про що свідчить ухвала суду від 14.03.2024 року. Отже, з врахуванням викладеного суд вважає, що відсутні підстави для визнання даного висновку експерта необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності. В силу ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як письмові, речові і електронні докази, висновками експертів та показаннями свідків. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами». Враховуючи те, що заповідачка [PERSON] недієздатною чи обмежено дієздатною визнана судом не була, тому мала право на складання заповіту, заповіт має письмову форму та посвідчений посадовою особою органу місцевого самоврядування, наявні належні та допустимі докази, зокрема висновок експерта, що заповіт підписаний особисто заповідачем, а не іншою особою, примірник заповіту зареєстровано в реєстрі вчинення нотаріальних дій, а також зважаючи на принцип диспозитивності цивільного судочинства, викладений у ст. 13 ЦПК України, згідно якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, згідно яких [PERSON] просить визнати недійсним та скасувати спірний заповіт саме з підстав, що його не підписувала [PERSON] , тому суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову [PERSON] і визнання оспорюваного заповіту недійсним та його скасування. Не заслуговують на увагу також посилання сторони позивача у позові щодо несвоєчасності реєстрації оспорюваного заповіту, а саме щодо його вчинення лише у 2020 році, хоча заповіт посвідчувався 07.07.2012 року, оскільки внесення відомостей до Спадкового реєстру не залежить від волі спадкодавця, а є технічною дією, від якої не залежить зміст заповіту і дата та час його посвідчення. Чинні вимоги закону не встановлюють порушення термінів внесення інформації до Спадкового реєстру, у зв`язку з чим не можуть бути підставою для визнання заповіту недійсним. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що реєстрація заповіту у Спадковому реєстрі 07.07.2020 року, жодним чином не спростовує дійсності заповіту, посвідченого в.о. старости Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, оскільки заповіт був посвідчений за життя спадкодавця, а внесення даних про заповіт до Спадкового реєстру не залежить від волі спадкодавця, є технічною дією, від якої не залежить зміст заповіту і дата та час його посвідчення. Відповідно до ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки , викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку. На підставі ст. ст. 202, 203, 1233, 1234, 1247, 1248, 1251, 1255, 1257 ЦК України,

Outcome: dismissed