Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним Договором №600629836 в розмірі 13465,00 грн., з яких 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 8465,00 грн. сума заборгованості за відсотками та за кредитним Договором №CL-161934 в розмірі 20195,26 грн., з яких 10414,27 грн. сума заборгованості в частині непогашеного кредиту, 9780,99 грн. сума заборгованості в частині несплачених процентів за користування кредитом, а також судові витрати. В обґрунтування вимог покликається на те, що 31.03.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова допомога» (далі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога») та [PERSON] укладено кредитний Договір №600629836, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит на суму 5000,00 грн. строком на 30 днів. [PERSON] зобов`язувалася повернути суму кредиту у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити проценти від суми позики. 28.11.2018 між ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити фактору Права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. 03.01.2019 між ТзОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено Договір факторингу №20190103 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТзОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «Таліон Плюс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру прав вимоги №7 від 26.12.2019 до Договору факторингу №20190103 від 03.01.2019, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача [PERSON] в сумі 13465,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8465,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Окрім того, 11.01.2019 між [PERSON] та АТ «КредоБанк» укладено кредитний договір № CL -161934. 24.10.2023 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №24102023 від 24.10.2023 року, у відповідності до умов якого АТ «Кредобанк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» (передає у власність ТОВ «ФК «ЄАПБ») права вимоги в повному обсязі за плату та під фінансування ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуває (приймає у власність) від АТ «Кредобанк» права вимоги в повному обсязі та здійснює їх оплату (фінансування) АТ «Кредобанк». Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №24102023 від 24.10.2023 року, реєстру прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 20195,26 грн., з яких: 10414,27 грн - заборгованість в частині непогашеного кредиту; 9780,99 грн. - заборгованість в частині несплачених процентів за користування кредитом. Згідно з умовами Кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Кредитним договором. Незважаючи на це, відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконалав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК"ЄАПБ", ні на рахунки попереднього кредитора. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 17.12.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. У судове засідання представник позивача не з`явилася, у позовній заяві заявила клопотання про розгляд справи у її відсутності. Відповідач у судові засідання не з`явилася, про час і місце їх проведень повідомлялася належним чином. Причини неявки суду не повідомила, відзиву, заяв або клопотань від неї не надходило. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 31.03.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова допомога» (далі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога») та [PERSON] укладено кредитний Договір №600629836. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, позикодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в сумі 5000грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути суму грошових коштів та сплатити проценти в порядку та на умовах, визначених в договорі. Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова допомога». Уклавши цей договір позичальник підтверджує, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується та зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті Кредитодавця www.moneyveo.ua. 28.11.2018 між ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити фактору Права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. 03.01.2019 між ТзОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено Договір факторингу №20190103 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТзОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «Таліон Плюс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру прав вимоги №7 від 26.12.2019 до Договору факторингу №20190103 від 03.01.2019, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача [PERSON] в сумі 13465,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8465,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Окрім того, 11.01.2019 між [PERSON] та АТ «КредоБанк» укладено кредитний договір № CL -161934. Згідно із умовами Договору сума кредиту становить 20000 грн., дата видачі 11.01.2019 року, термін кредитування 24 місяці. За користування кредитом позичальник зобов`язався сплачувати банку відсотки за процентною ставкою 59,99% річних. Договір підписано особисто відповідачем [PERSON] , окрім того, остання особисто підписала анкету-заяву № CL-161934 від 11.01.2019 року. 24.10.2023 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №24102023 від 24.10.2023 року, у відповідності до умов якого АТ «Кредобанк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» (передає у власність ТОВ «ФК «ЄАПБ») права вимоги в повному обсязі за плату та під фінансування ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуває (приймає у власність) від АТ «Кредобанк» права вимоги в повному обсязі та здійснює їх оплату (фінансування) АТ «Кредобанк». Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №24102023 від 24.10.2023 року, реєстру прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 20195,26 грн., з яких: 10414,27 грн. - заборгованість в частині непогашеного кредиту; 9780,99 грн. - заборгованість в частині несплачених процентів за користування кредитом. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК «ЄАПБ» за Кредитним договором №600629836 в розмірі 13465,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8465,00 грн. - сума заборгованості за відсотками та за Кредитним договором №CL-161934 від 11.01.2019 року в розмірі 20195,26 грн., з яких: 10414,27 грн. - заборгованість в частині непогашеного кредиту; 9780,99 грн. - заборгованість в частині несплачених процентів за користування кредитом . Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України) Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Положенням ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст. 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст.610 ЦК України). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Із розрахунку заборгованості за Кредитним договором №600629836 від 31.03.2019 та за Кредитним договором № CL-161934 від 11.01.2019 року встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від взятих на себе зобов`язань по сплаті платежів та відсотків за користування кредитом, а саме: не сплачує проценти за користування коштами не проводить погашення кредиту у строки, передбачені договорами. Дана заборгованість за договорами розрахована обґрунтовано, будь-яких заперечень з даного приводу від відповідача на адресу суду не надійшло. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно правової позиції ВС в постанові від 23.09.2015р. у справі №6-979цс15, - боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТзОВ "ФК «Європейська агенція з повернення боргів" є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов Кредитних договорів, що були укладені між первісними кредиторами та [PERSON] . За таких обставин, зважаючи на те, що відповідач порушила умови договору, у добровільному порядку ухилялася від сплати заборгованості за такими, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості з [PERSON] в розмірі 33660,26 грн. підлягає до задоволення в повному обсязі. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved