Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

09.07.2025 до суду звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 194 977,00 грн. Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 13.03.2026 у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено повністю. 19.03.2026 до суду надійшла заява представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій вона просить суд стягнути з сторони позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн. В обґрунтування такого клопотання представник відповідача посилається на те, що такі витрати підтверджуються ордером на надання правничої допомоги на підставі договору про надання правничої допомоги №154/25 від 24.07.2025, актами надання-прийому послуг та рахунком про оплату наданих послуг. 23.03.2026 від представника позивача надійшло заперечення на заяву представника відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки стороною відповідача не надано попередній розрахунок суми судових витрат, та не додано до матеріалів справи договору про надання правничої допомоги, що унеможливлює визначити правильність розрахунків витрат на правову допомогу. Також вказав, що заявлена стороною відповідача сума до відшкодування витрат на правничу допомогу не є співмірною складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт та обстягом наданих послуг. В судовому засіданні представник відповідача, адвокат Білик Р.О. підтримала подану заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, вважаючи його підставним та таким, що підлягає задоволенню. Представник позивача, адвокат Станько М.М. в судовому засіданні просив суд залишити заяву представника відповідача без розгляду, з підстав викладених у запереченнях на відповідну заяву. Заслухавши учасників процесу, вирішуючи питання ухвалення додаткового рішення, суд виходив з наступних мотивів та положень закону. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Так, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 2) у разі відмови в позові - на позивача. Згідно положень ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Верховний Суд у своїй постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19 зазначив, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Судом встановлено, що рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 13.03.2026 у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено повністю та ухвалено призначити судове засідання для вирішення питання розподілу між сторонами судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу. Так, вирішуючи питання про розподіл судових витрат в частині витрат на правничу допомогу, судом встановлено, що представництво інтересів сторони відповідача [PERSON] у даній справі здійснювала адвокат Білик Р.О. (свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю №1322 від 26.03.2008) відповідно до ордеру на надання правничої допомоги на підставі договору про надання правничої допомоги №154/25 від 24.07.2025. Відповідно до актів надання-прийому послуг від 18.03.2026 та рахунку №11/26 від 18.03.2026, сторони узгодили вартість наданих послуг у фіксованій сумі 30000,00 грн. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлені стороною відповідача до стягнення розміри витрат на професійну правничу допомогу у сумі 30000,00 грн., є неспівмірними зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт. Беручи до уваги вимоги закону щодо пропорційності, розумності і співмірності витрат на правничу допомогу, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат відповідача [PERSON] на професійну правничу допомогу до 15000,00 грн. Суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу у цій справі, що включає в себе надання усної консультації з правових питань захисту, правовий аналіз позовної заяви з додатками та збір матеріалів для подання та складення відзиву на позовну заяву, формування та подання відзиву, участь адвоката у судових засіданнях є завищеним, враховуючи категорію, складність справи, розгляд якої здійснювався за правилами спрощеного провадження. Зокрема, у пунктах 2 та 3 долученого до матеріалів справи акту надання-прийому послуг від 18.03.2026, представником вказано про правовий аналіз позовної заяви з додатками та збір матеріалів для подання та складення відзиву на позовну заяву і формування та подання відзиву, які оцінені у 14000,00 грн. загалом. Однак на думку суду, ці пункти не можна відокремлювати, як окрему послугу від вже наданої адвокатом при підготовці та подані безпосередньо відзиву на позовну заяву, тому у стягненні суми за виконання такої роботи необхідно відмовити. Також, суд не погоджується з розрахунком суми витрат пов`язаних участю адвоката у судвих засіданнях по даній справі, яких було три до винесення рішення, оскільки вважає, що сума визначена адвокатом у розмірі 4000,00 грн. за участь у кожному з призначених засідань, розгляд яких здійснювався у спрощеному провадженні є завищеною, враховуючи категорію, складність справи. Так, зменшуючи розмір понесених стороною відповідача витрат на правничу допомогу, суд вихо Щодо заперечення сторони позивача про відсутність у матеріалах справи договору про надання правничої допомоги, то суд зазначає, що частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено вичерпний перелік документів для підтвердження повноважень адвоката, як представника учасника справи. Можливості подання договору на підтвердження повноважень адвоката процесуальний закон не визначає. Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» вказує й на те, що повноваження адвоката, як представника у цивільному судочинстві, підтверджуються в порядку, встановленому законом. Договір про надання правничої допомоги не є документом, який підтверджує повноваження адвоката, як представника учасника цивільного судочинства, а визначається законодавцем як механізм фіксації переліку послуг, порядку та розміру їх оплати й інших домовленостей між адвокатом та клієнтом. Верховний Суд у постанові від 20 січня 2025 року по справі № 761/5870/24 зазначив, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. У цивільному судочинстві повноваження адвоката як представника можуть підтверджуватися довіреністю або ордером, які видаються на підставі договору відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Враховую викладене вище, суд дійшов висновку, що заперечення сторони позивача щодо неможливості стягнення витрат на правничу допомогу у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи договору про надання правничої допомоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Сам по собі факт ненадання до матеріалів справи договору про надання правничої допомоги не є безумовною підставою для відмови у стягненні відповідних витрат, за умови, що їх понесення підтверджується іншими належними та допустимими доказами, зокрема ордером на надання правничої допомоги на підставі договору про надання правничої допомоги та документами, які свідчать про обсяг наданих послуг та їх оплату. Відтак, за наявності доказів фактичного надання правничої допомоги та понесення витрат, відсутність договору як окремого документа у матеріалах справи не виключає можливості їх компенсації. Також, суд відхиляє заперечення сторони позивача щодо неподання разом із першою заявою по суті спору стороною відповідача попереднього розрахунку суми судових витрат, оскільки відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази про надання послуг адвоката подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Жодних із перелічених вище строків, стороною відповідача порушено не було, оскільки представником відповідача було заявлено про відшкодування витрат на правничну допомогу до закінчення судових дебатів у справі, а відповідно заяву подала протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Outcome: approved