Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про збільшення розміру аліментів з 1/6 частини всіх видів заробітку на частину всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначених рішенням Основ`янського районного суду м. Харкова від 12.10.2023 року. В обґрунтування позову зазначає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача, недостатній для належного та повного утримання дитини. Ухвалою Основ`янського районного суду м. Харкова від 13.01.2026 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що не погоджується з пред`явленим позовом та просить відмовити у його задоволенні, оскільки обставини, які були підставою для ухвалення рішення у 2023 році не змінилися, та позивач не вказує в позові про їх зміну. Відповідач зазначає, що його матеріальний стан з часу ухвалення рішення не змінився, він так само працює та отримує дохід, з якого офіційно сплачує аліменти на утримання дитини, а позивачкою не доведено збільшення витрат на дитину. Позивачка 03.02.2026 подала до суду відповідь на відзив, де зазначає, що дитина - [PERSON] , [INFO] , має проблеми зі здоров`ям, вони часто звертаються до лікарів, проходять стаціонарне лікування та регулярні медичні обстеження, у зв`язку з чим збільшуються потреби дитини в догляді та по коштам. Станом на теперішній час інших неповнолітніх дітей у відповідач не має, підтверджень того, що саме на утриманні відповідача знаходяться непрацездатні особи відсутні. Крім того, за відповідачем зареєстровано право власності на нерухоме майно, тому позов вважає обґрунтованим та просить його задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачка та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові, актовий запис № 924. Рішенням Основ`янського районного суду м. Харкова від 12.10.2023 року стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09 червня 2023 року, до повноліття дитини. На виконання рішення Основ`янського районного суду м. Харкова 13.11.2023 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №73314094, відповідно до якої здійснюється відрахування та виплати з заробітної плати відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка з неповнолітньою дитиною [PERSON] неоднарозово перебувала на стаціонарному лікуванні. Дитина має вроджену внутрішню прогресуючу гідроцефалію тяжкого ступеню, синдром підвищеної нервово-рефлекторної збудливості внаслідок гіпоксично-ішемічного ураження ЦНС, анемію, затримку темпів розвитку, тонусні порушення. Відповідно до виписки із медичної картки від 04.06.2025 дитині рекомендовані: заняття з логопедом, заняття з фізичним терапевтом. Також, як вбачається з медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років №10 від 16.01.2025, дитині встановлена інвалідність, діагноз G 91. У висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 25.07.2025 №ІРЦ-85321/2025/638879 зазначено, що дитина має функціональні труднощі, мовленнєву функцію тяжкого ступеня прояву, фізичні труднощі та потребує психолого-педагогічних та корекційно-розвиткових послуг. До матеріалів справи надано договір про фізкультурно-оздоровчі послуги в ФК AURA, відповідно до якого [PERSON] відвідує персональні тренування в дитячому басейні, вартість яких становить 3000 гривень за 4 відвідування. Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Європейський суд з прав людини вказав, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111 /04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріальне становище одержувача аліментів як одна з умов, із якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, має істотне значення для розв`язання відповідного спору, водночас при цьому підлягають врахуванню конкретні обставини справи. А саме лише посилання позивачки на те, що розмір аліментів є недостатнім для належного утримання дитини, не може відповідно до закону бути достатньою підставою для задоволення вимоги про збільшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, позивачка посилається на те, що змінився розмір витрат на утримання дитини, але позивачкою не надано достатніх доказів про те, що дійсно змінився матеріальний чи сімейний стан платника або одержувача аліментів, погіршилось здоров`я дитини, позивачкою не доведені обставини, на які вона посилалась в обґрунтування позову Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed