Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , вказуючи, що 03 листопада 2011 року між ними було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції Львівської області, актовий запис №173. У шлюбі народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося через різні погляди на спільне сімейне життя. Шлюбні відносини припинили близько двох років тому, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Ухвалою судді від 02 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. У заяві від 18.03.2026 просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує, позов просить задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. У заяві від 18.03.2026 просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги визнає. Прізвище отримане після реєстрації шлюбу змінювати не бажає. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Згідно з ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, шлюб між сторонами [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 03 листопада 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції Львівської області, про що зроблено актовий запис №173, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Сторони мають дві доньки: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 16.10.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориславського міського управління юстиції у Львівській області, актовий запис №308, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 30.01.2020 Бориславським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис №32. Суд встановив, що сім`я між сторонами розпалася, перебування сторін у шлюбі є формальним, примирення не можливе. Близько двох років сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Причиною розпаду сім`ї стало те, що в сторін різні погляди на спільне подружнє життя та сімейні обов`язки, між ними виникали непорозуміння та сварки. Статтею 1 Сімейного кодексу передбачено побудову сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також взаємодопомоги і підтримки. Рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї закріплена статтею 7 цього Кодексу, а також статтею 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, добровільність як засада шлюбу спостерігається, починаючи із закріплення права осіб на укладення шлюбу, перебування у ньому і закінчуючи правом на його вільне розірвання та припинення шлюбних відносин за бажанням будь-кого із подружжя. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя, що у контексті даної справи означає надання можливості подружжю на вільний вибір способу побудови своїх відносин у зареєстрованому шлюбі або іншим шляхом. Ніхто не може бути примушений до шлюбу або до особистих стосунків поза його волею. При цьому колишнє подружжя не позбавляється можливості налагодити свої стосунки й після розлучення шляхом укладення нового шлюбу або іншим шляхом. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них (ч.2 ст.105 СК України). З`ясувавши фактичні обставини справи, причини позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим, позивач категорично відмовляється перебувати в шлюбі з відповідачем, отже, подальше збереження шлюбу суперечило б його інтересам, сім`я розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати. Судові витрати, сплачені позивачем [PERSON] необхідно залишити за позивачем, з огляду на те, що позивач просив про це у позовній заяві.

Outcome: approved