Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 8074 грн та судових витрат. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 28.04.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №8947215, згідно умов якого відповідачці надано у кредит грошові кошти в розмірі 2000 грн, строком на 360 днів (з 28.04.2025 по 22.04.2026) із фіксованою процентною ставкою в розмірі 0,95%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту (що в грошовому виразі складає 345 грн). Кредитний договір укладено у відповідності до вимог ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідачка підписала шляхом введення одноразового ідентифікатора 310684. Підписанням договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами, та їй надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором виконало належним чином, перерахувавши відповідачці грошові кошти в розмірі 2000 грн на банківську картку № [NUMBER] . У порушення умов договору та додаткової угоди, відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого виникла заборгованості, загальний розмір якої становить 8074 грн, з яких: 2000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 1729 грн заборгованість за відсотками, 345 грн комісія, 4000 грн сума заборгованості за пенею/неустойкою. 16.09.2025 укладено договір факторингу №16/09/25, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Деал Фінанс Груп» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором №8947215 від 28.04.2025, позичальником у якому є відповідачка. Таким чином, позивач просить стягнути на його користь з відповідачки заборгованість за договором кредиту в розмірі 8074 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн, та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій суду заяві просив розглянути справу без участі представника позивача, щодо заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомила суду про причини неявки, не подала відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. У відповідності до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Установлено, що 28.04.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №8947215, відповідно до умов якого позичальник отримала у кредит грошові кошти в розмірі 2000 грн, строком на 360 днів (з 28.04.2025 по 22.04.2026) з фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,95%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту (що в грошовому виразі складає 345 грн, п.2.2.8 Договору) (а.с. зв.ст. 12-19). Відповідно до п.6.3. Договору, позичальник зобов`язався повернути Кредит, сплатити Проценти за користування та Комісію за надання кредиту відповідно до умов визначених цим Договором, будь-яким доступним йому способом. Зазначений договір підписаним відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 310684. У договорі наведені дані позичальника, зокрема зазначено прізвище, ім`я та по-батькові, РНОКПП, дата народження, номер та серія паспорта громадянина України, номер мобільного телефону та електронної пошти, а також номер електронного платіжного засобу: № [NUMBER] . Відповідно до довідки про ідентифікацію, [PERSON] при укладенні договору №8947215 була ідентифікована ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» шляхом використання одноразового ідентифікатора 310684, який відправлено 27.04.2025 о 00:04:58 на електронну пошту позичальника. Факт перерахування грошових коштів в сумі 2000 грн на платіжну карту [PERSON] підтверджується платіжною інструкцією dcbc65aa-2bde-475e-97c7-fff41160de5b, довідкою ТОВ «ФК Фінекспрес» за №КД-000046127 від 29.08.2025 про підтвердження виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою API-інтерфейсу ініціатором ТОВ «1БАНК» (а.с.21 зв.ст.). Відповідно до розрахунку, складеного ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», заборгованість відповідачки за договором станом на 18.09.2025 становить 8074 грн (а.с.зв.ст.11-12). Указаним розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідачка з моменту укладення кредитного договору жодних платежів на погашення боргу за кредитом не вносила. 16.09.2025 між первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) і ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (Фактор) укладено договір факторингу №16/09/25 відповідно до п.1.1 якого за цим договором Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується прийняти такі Права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта(Ціна придбання) за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб (а.с. зв.ст. 22-26). Згідно до п.2.1.3 договору факторингу, Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги відбувається в день підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимог, після чого Фактор стає Кредитором по відношенню до Боржників та набуває всіх прав щодо Боржників в обсязі і на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Як убачається з Реєстру прав вимог №18/09/25-01 від 18.09.2025 до договору факторингу №16/09/25-01 від 18.09.2025, позивач набув право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за договором кредитної лінії №8947215 від 28.04.2025 на загальну суму 8074 грн, (а.с. 30-31). Відповідно до розрахунку суми заборгованості, наданої ТОВ «Деал Фінанс Груп», загальна заборгованість [PERSON] за договором кредитної лінії №8947215 від 28.04.2025 становить 8074 грн, з яких: 2000 грн заборгованість за тілом кредиту, 1729 грн заборгованість за відсотками, 4000 грн заборгованість за пенею та 345 грн заборгованість за комісією (а.с.5). Відповідно до інформації, наданої АТ «Таскомбанк» на вимогу суду в порядку витребування доказів (а.с.81), та виписки з особового рахунку за період з 28.04.2025 по 01.05.2025, підтверджено, що на ім`я [PERSON] банком оформлено віртуальну банківську картку № [NUMBER] , на яку було здійснено зарахування коштів 28.04.2025 у розмірі 2000грн. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань за договором кредитної лінії, право вимоги по якому згідно укладеного договору факторингу перейшло до нового кредитора, позивача ТОВ «Деал Фінанс Груп». До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). У відповідності до вимог ст.12,13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як передбачено ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким,що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних),у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку , а також, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно норм статей 628, 638 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Що ж до форми договору, то положеннями статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У відповідності до положень ч.1,2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053 ЦКУ), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.3 ст.1054 ЦК України, особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору, що передбачено ч.2 ст.1056-1 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК України). Окрім того, спірні правовідносини регулюються нормами Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну комерцію». Так, відповідно до ст.5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно до ст.8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Положеннями ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт)може бути надана шляхом: 1)надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви(форми)про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно положень ст.3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень ст. 1077-1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта)за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога),а також право вимоги, яке виникне в майбутньому(майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Судом установлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що ТОВ «Деал Фінанс Груп» на підставі укладеного договору факторингу є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачкою [PERSON] , відповідно до умов договору кредитної лінії №8947215 від 28.04.2025. Всупереч умов кредитного договору відповідачка не виконала свої зобов`язання, і фактично отримані та використані нею грошові кошти у добровільному порядку кредитору в повному обсязі повернуті не були. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості по кредитному договору, ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитору. Згідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, будь-яких доказів, які б спростовували факт отримання нею кредиту в сумі 2000 грн за договором кредитної лінії, або доводили повне виконання нею взятих на себе зобов`язань, а також власного розрахунку боргу суду не надала, а тому розрахунок наданий позивачем береться судом до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем, а саме: заборгованості за тілом кредиту, нарахованими процентами та комісією, розмір та порядок сплати якої визначено умовами кредитного договору та погоджено із відповідачкою при його укладенні. Щодо стягнення заборгованості за пенею/неустойкою суд зазначає наступне. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак вимога щодо стягнення з відповідачки пені в розмірі 4000 грн задоволенню не підлягає. З огляду на встановлені судом обставини, загальна сума заборгованості за договором позики становитиме 4074 грн., з яких 2000 грн заборгованість за тілом кредиту, 1729 грн заборгованість за відсотками, та 345 грн заборгованість за комісією. За таких обставин, суд уважає, що позов слід задоволити частково, стягнувши з відповідачки на користь позивача ТОВ «Деал Фінанс Груп» заборгованість за договором кредитної лінії №8947215 від 28.04.2025 у розмірі 4074 грн. Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1,2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За приписами ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч.1-5 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною шостою ст.137 ЦПК України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п.1,2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Таким чином, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 4500 гривень долучено: -договір про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025, укладений між адвокатом Ткаченко Ю. О. та ТОВ «Деал Фінанс Груп», відповідно до п. 4.1 якого за надання правничої допомоги у відповідності до положень даного договору клієнт сплачує адвокат винагороду у нижчезазначеному розмірі: вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів по малозначних справах для формування позовної заяви -500 грн за одну справу (спрощене позовне провадження); підготовка/складання позовної заяви до боржника за договором позики/кредитом у малозначній справі-4000 грн (спрощене позовне провадження/малозначна справа); підготовка/складання відповіді на відзив на позовну заяву у малозначній справі-2000 грн (спрощене позовне провадження/малозначна справа); підготовка та направлення /подача апеляційної скарги на рішення місцевого суду, яке постановлене у малозначній справі-3000 грн за одну апеляційну скаргу (спрощене позовне провадження/малозначна справа); -- - витяг з акту №1-ДІЛ приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025, що є Додатком №2 до вказаного договору, відповідно до якого адвокатом Ткаченко Ю. О. за період з 18.09.2025 по 22.09.2025 надано ТОВ «Деал Фінанс Груп», наступні послуги: вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів для формування позовної заяви -500 грн; судовий супровід в суді першої інстанції: підготовка/складання та направлення /подача однієї позовної заяви до боржника в електронній формі, в тому числі представництво інтересів клієнта в суді(адвокат самостійно подає позовну заяву від імені клієнта, преставляє інтереси клієнта як представник в суді)- 4000 грн, а всього на загальну суму 4500 грн; -платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №579935868.1 від 24.09.2025 відповідо до якої ТОВ «Деал Фінанс Груп» перерахувало на рахунок адвоката Тараненко Ю. О. грошові кошти у сумі 315000 грн в якості оплати за договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 згідно з Актом приймання-передачі наданої правничої допомоги №1-ДІЛ від 22.09.2025; -ордер серії АХ №1287256 від 03.09.2025 на представництво адвокатом Тараненко Ю.О. інтересів ТОВ «Деал Фінанс Груп» на підставі договору про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025. Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 13.03.2025 року у справі №275/150/22, суд

Outcome: approved