Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

28 січня 2026 року позивач, ТОВ «ФК «Діджи Фінанс» (код ЄДРПОУ 42649746, м. Київ), за зміненою підсудністю у відповідності до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» згідно рішення Вищої ради правосуддя № 2584/0/15-24 від 29.08.2024 внаслідок припинення роботи Селидівського міського суду Донецької області з об`єктивних причин неможливості здійснення ним правосуддя в умовах воєнного стану, який продовжено до 04 травня 2026 року, з підстав прострочення зобов`язання за кредитним договором пред`явив через суд в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС вимоги на предмет стягнення з відповідача, [PERSON] , заборгованості станом на 15 березня 2024 року на загальну суму 40 423,72 грн. В обґрунтування позову зазначається, що 16 січня 2021 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2035394155. За яким АТ «ОТП Банк» зобов`язалося надати відповідачу кредит у загальному розмірі 16 488, 00 грн. на придбання товару у продавця та зобов`язався до 16 лютого 2022 року включно повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 0,01% річних, а також сплатити комісію за управління кредитом щомісячно в розмірі 3 % від суми кредиту. АТ «ОТП Банк» виконав свої зобов`язання, проте, відповідач порушив умови щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів у встановлені строки та порядку, у зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів, яка станом на 15 березня 2024 року в загальному розмірі становить 40 423,72 грн., що складається із основної заборгованості за кредитом в розмірі 22 000 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 18 423, 72 грн., що є предметом позовних вимог. 15 березня 2022 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 15/03/24, згідно умов якого АТ «ОТП Банк» відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «Діджи Фінанс» та останнє набуло право вимоги за цим договором до відповідача. З огляду на викладені обставини ТОВ «Діджи Фінанс» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 40 423,72 грн., понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 662, 40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000, 00 грн. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 02 лютого 2026 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів. У зв`язку з відсутністю поштового обігу з м. Селидове Донецької області, де проживає відповідач, і яке знаходиться на тимчасово окупованій та відповідно непідконтрольній українській владі території України, виклик відповідача в судове засідання здійснено шляхом розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада України» оголошення про виклик до суду. Інших відомостей про місцезнаходження відповідача, його адреси як тимчасово переміщеної особи, відомостей про місце роботи суд не має. У судове засідання не з`явилися всі учасники справи, і про причини своєї неявки відповідач не повідомила та про розгляд справи в її відсутність не клопотала, на підставі чого без фіксування судового процесу технічними засобами проведений заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням письмової згоди представника позивача, який у позовній заяві клопотав про розгляд справи за його відсутності, а також у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі, що з`ясуванню обставин не перешкоджає. Відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилася, та, будучи належним чином неодноразово повідомлена про день, час і місце розгляду справи, про розгляд справи в її відсутність не клопотала та про причини неявки не повідомила, на підставі чого з урахуванням відсутності заперечень з боку представника позивача за правилами ст. ст. 280, 287, 288 ЦПК України справа підлягає розглядові судом в заочному порядку. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з відмовою у задоволенні позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що 16 січня 2021 року між АТ «ОТП Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № 2035394155, за умовами якого позичальнику надається кредит в загальному розмірі 16 488, 00 грн. на придбання товару в ТОВ «Комфі Трейд», з яких 490, 00 грн. сплата додаткових послуг банку, строком до 16 лютого 2022 року, з фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,01% річних (п.1.2.), загальна вартість кредиту згідно графіку складає 18 467, 46 грн., реальна річна процентна ставка 28, 65% річних (а.с.19). Повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів на рахунок погашення боргових зобов`язань, реквізити якого визначені у додатку № 1 до кредитного договору (п.1.3. кредитного договору № 2035394155 від 16 січня 2021 року). Згідно графіку платежів, що є додатком №1 до кредитного договору № 2035394155 від 16 січня 2021 року, сума щомісячних платежів за розрахунковий період з 16 лютого 2021 року по 18 жовтня 2021 року складає 1 421, 00 грн., 16 лютого 2022 року складає 1 415,46 грн (а.с.20). 16 січня 2021 року відповідач підписала Анкету-заяву на отримання кредиту, за змістом якої вона підтвердила, що ознайомлена з тарифами банку та приєднується до договору про порядок підписання правочинів, зміст яких їй повністю зрозумілий та з якими вона повністю погоджується, а також того ж дня, підписавши паспорт споживчого кредиту відповідач підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користуванням кредитом, яка , надані виходячи із обраних нею умов кредитування (а.с. 20-21 зворот). Отримання відповідачем кредиту, з урахуванням передоплати позичальника 1 000, 00 грн (розмір власного платежу, пункт 1.1. кредитного договору) та товару від продавця ТОВ «Комфі Трейд» підтверджується рахунком-фактурою № СФKRJ-0000858209 від 16 січня 2021 року на суму 16 998, 00 грн., специфікацією до кредитного договору та фіскальним чеком ТОВ «Комфі Трейд» від 16 січня 2022 року на суму 16 998, 00 грн. (а.с.23 зворот-24, 26). 15 березня 2024 року між АТ «ОТП Банк» та позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 15/03/24, відповідно до якого АТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, зокрема і право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 2035394155 від 16 січня 2021 року на суму 40 423, 72 грн., з яких сума заборгованості за кредитом 22 000, 00 грн., сума заборгованості за відсотками - 18 423, 72 грн., що підтверджується витягом з реєстру боржників до вказаного договору факторингу, актами приймання-передачі реєстрів боржників №1,2 по договору факторингу, зокрема, платіжними інструкціями кредитового переказу коштів на оплату згідно договору факторингу (а.с. 9, 17, 30-38, 41). Згідно розрахунку заборгованості за договором № 2035394155_СARD від 16 січня 2021 року по картковому рахунку [NUMBER] по клієнту [PERSON] станом на 15 березня 2024 року в ньому відображена дата та деталі операцій з 18 січня 2021 року по 04 березня 2024 року, а саме на кінець періоду використано коштів в розмірі 128 082, 81 грн., нараховано процентів в розмірі 27 209, 71 грн. та надійшло коштів на рахунок в розмірі 114 868, 80 грн., а всього заборгованість склала 40 423, 72 грн. (а.с. 42-52). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України). Так, з урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Судом враховано, що частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства визнано справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 2 ст. 2 ЦПК України). Як визначено ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом враховується, що відповідачу 16 січня 2021 року було надано кредит в загальному розмірі 16 488, 00 грн. на придбання товару в ТОВ «Комфі Трейд», з яких 490, 00 грн. сплата додаткових послуг банку, строком до 16 лютого 2022 року, з фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,01% річних (п.1.2.), загальна вартість кредиту згідно графіку складає 18 467, 46 грн., але з часу його надання до узгодженої сторонами дати повернення 16 лютого 2022 року, відповідачем за розрахунком позивача загалом було сплачено в рахунок погашення заборгованості суми в загальному розмірі 114 841 грн. (а.с.42-43). Таким чином, відповідач поза всяким розумним сумнівом вже внесла на погашення заборгованості за вказаним кредитним договором суму коштів у розмірі, що значно перевищує вказану заборгованість за кредитним договором. Суд вважає, що, виходячи з принципу змагальності судового процесу, доведення умов кредитування і наявності заборгованості - є обов`язком позивача. Отже у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача боргу в сумі 40 423,72 грн., що складається із основної заборгованості за кредитом в розмірі 22 000 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 18 423, 72 грн., оскільки позивачем не обгрунтовано належними та допустимими доказами наявності такої заборгованості за вказаним договором. Крім того, сам по собі договір факторингу та реєстр прав вимоги до нього, які є похідними від кредитного договору, не є безумовними доказами підтвердження достовірності розміру заборгованості в цій частині. Відтак, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову у позові, судові витрати, понесені позивачем на оплату судового збору та витрати на правову допомогу, слід покласти на останнього. На підстав вищевикладеного,

Outcome: dismissed