Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

У лютому 2026 року позивач, ТОВ «Він Фінанс» (код ЄДРПОУ 38750239, м. Київ), за зміненою підсудністю у відповідності до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» згідно рішення Вищої ради правосуддя № 2584/0/15-24 від 29.08.2024 внаслідок припинення роботи Селидівського міського суду Донецької області з об`єктивних причин неможливості здійснення ним правосуддя в умовах воєнного стану, який продовжено до 04 травня 2026 року, з підстав прострочення зобов`язання за договором, в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС, пред`явив через суд вимоги на предмет стягнення з відповідача, [PERSON] , заборгованості станом на 23 лютого 2022 року у загальному розмірі 24 344,01 грн, яка складається з основної заборгованості 18 601,01 грн., суми інфляційних втрат 4 067,38 грн. та 3% річних 1 675,62 грн., а також сплаченого за пред`явлення цього позову судового збору в розмірі 2 662,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 гривень. В обґрунтування позову зазначається, що 22 листопада 2018 року між ТОВ «ФК «Дінеро» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № L0832396. В інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ФК Дінеро» присвоєно номер договору № L0832396, паралельно з номером договору AG2879750, який зазначено в документах (на сайті) кредитора. Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 8 500 грн. ТОВ «ФК «Дінеро» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, перерахувало на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти. Відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми кредиту, внаслідок чого у неї виникла заборгованість у загальному розмірі 18 061,01 грн. Таким чином, в порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала. 01 липня 2019 року між ТОВ «ФК «Дінеро» та ТОВ «ФК « Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він Фінанс») був укладений договір відступлення права вимоги №01072019, за яким ТОВ «ФК «Дінеро» на підставі Реєстру боржників від 01 липня 2019 року відступило ТОВ «ФК « Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він Фінанс»)» право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № L0832396. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 23 лютого 2022 року має заборгованість у загальному розмірі 24 334,01 грн., що складається із загального залишку заборгованості за кредитом в розмірі 8 500 грн., загального залишку заборгованості за процентами в розмірі 1 601,00 грн. та загального залишку заборгованості за пенею та штрафами 8 500,01 грн., а також суми інфляційних втрат в розмірі 4 067,38 грн. за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року. та 3% річних в розмірі 1 675,62 грн. за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року. Відповідач свій відзив не подала, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляла. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 13 лютого 2026 року, після отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру стосовно зареєстрованого місця проживання відповідача та Єдиної інформаційної системи соціальної сфери стосовно зареєстрованого місця проживання відповідача, як внутрішньо переміщеної особи, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та з потребою у витребування доказів від АТ КБ «Приват Банк», а саме інформації щодо зарахування коштів на картковий рахунок відкритий на ім`я відповідача, щодо фінансового номеру телефону та виписки по рахунку відкритому на ім`я відповідача. У зв`язку з відсутністю поштового обігу з с. Курахівка Донецької області, де проживає відповідач, і яке знаходиться на тимчасово окупованій та відповідно непідконтрольній українській владі території України, виклик відповідача в судове засідання здійснено шляхом розміщення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» оголошення про виклик до суду. Інших відомостей про місцезнаходження відповідача, його адреси як тимчасово переміщеної особи, відомостей про місце роботи суд не має. У судове засідання не з`явилися всі учасники справи, і про причини своєї неявки відповідач не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого без фіксування судового процесу технічними засобами проведений заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням письмової згоди представника позивача, який в позові клопотав про розгляд справи за його відсутності, а також не заперечував проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача, що з`ясуванню обставин не перешкоджає. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами із частковим задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що 22 листопада 2018 року між [PERSON] та ТОВ «ФК «Дінеро» було укладено договір кредитної лінії № L0832396. 22 листопада 2018 року між сторонами узгоджено спеціальні умови для короткострокового кредиту договору кредитної лінії № AG2879750 відповідно до умов якого сторонами узгоджено спеціальні умови: ліміт кредитної лінії 7 000 грн., потенційний ліміт кредитної лінії 20 000 грн., сума кредиту 7 000 грн., надана сума кредиту 7 000 грн., відсоткова ставка ,в день 0,65%, реальна річна відсоткова ставка 234%, загальна вартість кредиту 8 365 грн., комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченням заборгованості, в день 105 грн., дата повного погашення 22 грудня 2018 року, штраф, якщо є 50%. Комісія за організацію продовження сплачується під час обробки запиту на продовження. Період продовження, який може надаватись кредитодавцем позичальнику за запитом позичальника. У разі продовження всі інші договірні платежі (сума кредиту, відсотки за кредитом, штраф (якщо є)) повинні бути відкладені на період продовження (а.с.33-34 зворот, 37). 30 листопада 2018 року сторонами укладено додаткову угоду №АМ3694199 до спеціальних умов для короткострокового кредиту договору кредитної лінії № AG2879750, відповідно до якої сторони погодили наступні умови: ліміт кредитної лінії 8 500 грн., потенційний ліміт кредитної лінії 20 000 грн., сума кредиту 1 500 грн., надана сума кредиту 8 500 грн., відсоткова ставка ,в день 0,71%, реальна річна відсоткова ставка 256,91%, загальна вартість кредиту 10 101 грн., комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченням заборгованості, в день 22,5 грн., дата повного погашення 22 грудня 2018 року, штраф, якщо є 50%. Комісія за організацію продовження сплачується під час обробки запиту на продовження. Період продовження, який може надаватись кредитодавцем позичальнику за запитом позичальника. У разі продовження всі інші договірні платежі (сума кредиту, відсотки за кредитом, штраф (якщо є)) повинні бути відкладені на період продовження (а.с.38-38 зворот). 30 листопада 2018 року сторонами укладено додаткову угоду №АМ3694199 до спеціальних умов для короткострокового кредиту договору кредитної лінії № AG2879750, відповідно до якої сторони погодили наступні умови: ліміт кредитної лінії 8 500 грн., потенційний ліміт кредитної лінії 20 000 грн., сума кредиту 1 500 грн., надана сума кредиту 8 500 грн., відсоткова ставка ,в день 0,71%, реальна річна відсоткова ставка 256,91%, загальна вартість кредиту 10 101 грн., комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченням заборгованості, в день 22,5 грн., дата повного погашення 05 січня 2019 року, штраф, якщо є 50%. Комісія за організацію продовження сплачується під час обробки запиту на продовження. Період продовження, який може надаватись кредитодавцем позичальнику за запитом позичальника. У разі продовження всі інші договірні платежі (сума кредиту, відсотки за кредитом, штраф (якщо є)) повинні бути відкладені на період продовження (а.с.39-39 зворот). 30 листопада 2018 року сторонами укладено додаткову угоду №АМ3694199 до спеціальних умов для короткострокового кредиту договору кредитної лінії № AG2879750, відповідно до якої сторони погодили наступні умови: ліміт кредитної лінії 8 500 грн., потенційний ліміт кредитної лінії 20 000 грн., сума кредиту 1 500 грн., надана сума кредиту 8 500 грн., відсоткова ставка ,в день 0,71%, реальна річна відсоткова ставка 256,91%, загальна вартість кредиту 10 101 грн., комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченням заборгованості, в день 22,5 грн., дата повного погашення 12 січня 2019 року, штраф, якщо є 50%. Комісія за організацію продовження сплачується під час обробки запиту на продовження. Період продовження, який може надаватись кредитодавцем позичальнику за запитом позичальника. У разі продовження всі інші договірні платежі (сума кредиту, відсотки за кредитом, штраф (якщо є)) повинні бути відкладені на період продовження (а.с.41-41 зворот). 30 листопада 2018 року сторонами укладено додаткову угоду №АМ3694199 до спеціальних умов для короткострокового кредиту договору кредитної лінії № AG2879750, відповідно до якої сторони погодили наступні умови: ліміт кредитної лінії 8 500 грн., потенційний ліміт кредитної лінії 20 000 грн., сума кредиту 1 500 грн., надана сума кредиту 8 500 грн., відсоткова ставка ,в день 0,71%, реальна річна відсоткова ставка 256,91%, загальна вартість кредиту 10 101 грн., комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченням заборгованості, в день 22,5 грн., дата повного погашення 11 лютого 2019 року, штраф, якщо є 50%. Комісія за організацію продовження сплачується під час обробки запиту на продовження. Період продовження, який може надаватись кредитодавцем позичальнику за запитом позичальника. У разі продовження всі інші договірні платежі (сума кредиту, відсотки за кредитом, штраф (якщо є)) повинні бути відкладені на період продовження (а.с.40 -40 зворот). Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «Дінеро» видно, що між ТОВ «Дінеро» та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , 22 листопада 2018 року укладено договір № AG2879750, номер договору в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця L0832396, та на виконання вказаного кредитного договору на користь відповідача було перераховано кредитні кошти у загальному розмірі 8 500 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , а саме: 22 листопада 2018 року у розмірі 7 000 грн. та 30 листопада 2018 року у розмірі 1 500 грн. (а.с. 10). Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та вона погодилася з ним, підписуючи договір про надання кредиту. Вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами зазначеному в цьому документі, розмірах і порядках нарахування, а також щодо штрафу (а.с. 35-35 зворот, 36-36 зворот). 05 березня 2026 року на виконання ухвали суду від 13 лютого 2026 року про витребування доказів, до суду надійшов лист з АТ КБ «Приват Банк», яким підтверджено, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Додано виписку по рахунку, за період з 22 листопада 2018 року по 01 січня 2019року, з якої вбачається, що 22 листопада 2018 року на картку № [NUMBER] відбулося зарахування коштів у сумі 7 000 грн. та 30 листопада 2018 року на вказану картку відбулося зарахування коштів у сумі 1 500 грн.(а.с.58-61). Таким чином з договору та його додатків вбачається, що між ТОВ «ФК «Дінеро» та відповідачем у відповідності до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням електронного підпису, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідач підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 року у справі №132/1006/19 (провадження №61-1602св20), від 28.04.2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження №61-2903св21), від 01.11.2021 року у справі №234/8084/20 (провадження №61-2303св21), від 14.06.2022 року у справі №757/40395/20 (провадження №61-16059св21), від 08.08.2022 року у справі №234/7298/20 (провадження №61-2902св21). Так, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, відповідач уклала із ТОВ « ФК «Дінеро» електронний договір та підписала такий у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. 01 липня 2019 року між ТОВ «ФК «Дінеро» та ТОВ «ФК « Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він Фінанс») був укладений договір факторингу № 01072019, та 28 травня 2019 року сторонами укладено додаткову угоду №бн, 15 липня 2019 року укладено додаткову угоду №1, 24 грудня 2019 року укладено додаткову угоду №3, за якими ТОВ «ФК «Дінеро» на підставі Реєстру боржників від 01 липня 2019 року відступило ТОВ «ФК « Довіра та Гарантія» ( після перейменування ТОВ «Він Фінанс»)» право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № L0832396 (а.с. 14-18 зворот, 21, 20, 23,13). Відповідно до витягу з реєстру бердників від 01 липня 2019 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуло право вимоги за кредитним договором № L0832396, де боржником зазначено [PERSON] , [INFO] , також зазначено суму виданого кредиту 8 500 грн., суму основного боргу за кредитом 8 500 грн., суму заборгованості по відсоткам 1 601 грн., суму заборгованості по штрафам/ по пені 8 500,01 грн., загальна сума заборгованості 18 601,01 грн., кількість днів прострочення 140, оплата права вимоги 595 грн. (а.с.13). Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Крім того, Закон України «Про споживче кредитування» надає право кредитодавцю встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Так, згідно з приписами частини другої статті 8 названого Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Пунктом 10 частини 1 статті 12 цього вказаного Закону визначено, що у кредитному договорі обов`язково визначається порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися. Положеннями пунктів 1-1 та 4 частини 1 статті 1 Закону «Про споживче кредитування», визначено, що договір про споживчий кредит це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. При тому загальними витратами за споживчим кредитом є витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття629 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України). Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустився порушення умов договору щодо своєчасної сплати сум кредиту, внаслідок чого за ним утворилася зазначена заборгованість. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не подала відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість за кредитним договором № L0832396 від 22 листопада 2018 року в розмірі 14 351 грн., що складається із загального залишку заборгованості за кредитом в розмірі 8 500 грн., загального залишку заборгованості за процентами в розмірі 1 601,00 грн. та загального залишку заборгованості за пенею та штрафами 4 500 грн Щодо заявленої позивачем до стягнення суми інфляційних втрат у розмірі 4 067,38 грн. за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року та суми 3% річних у розмірі 1 675,62 грн. за цей же період, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, 3% річних та індекс інфляції боргу можуть бути нараховані лише на основне зобов`язання, якими є борг за кредитом (тіло) та відсотки і не підлягають нарахування на акцесорні вимоги, якими є штраф. Крім цього, відповідно до п. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, який введено в дію з 11 березня 2020 року, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Починаючи з 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України був введений в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово було продовжено та який наразі діє. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню частково, а саме за період з 23 лютого 2019 року по 11 березня 2020 року на суму основного боргу 8 500 грн. та відсотків 1601 грн., що складає 243,21 грн. інфляційні втрати (ІІС = (ІІ1:100)x(ІІ2:100)x(ІІ3:100)x(ІІZ:100ІІ1- індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період IIc (100,90:100)x(101,00:100)x (100,70:100)x(99,50:100)x(99,40:100)x(99,70:100)x(100,70:100)x(100,70:100)x(100,10:100)x(99,80:100)x(100,20:100)x(99,70:100) = 1.02407809. Інфляційне збільшення:10 101,00x1.02407809 - 10 101,00 = 243,21 грн. та 317,81 грн. 3 % річних (Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення) (з 23/02/2019 до 31/12/2019 - 10 101,00x3%x312:365:100 та з 01/01/2020 до 11/03/2020 - 10 101,00x3%x71:366:100). В решті позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають з наведених вище мотивів. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 166,53 грн. (10 662,02*2662,40/24334,01=1 166,53) Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 3ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач 25 квітня 2024 року уклав із адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» в особі керуючого Міньковської Анастасії Володимирівни договір про надання правової допомоги № 36, повноваження якого підтверджуються свідоцтвом про право заняття адвокатською діяльністю серії КС № 11306/10 від 02 листопада 2023 року, відповідно до умов вказаного договору сторони погодили, що загальна вартість послуг, що надається адвокатським об`єднанням складається з вартості наданих юридичних послуг, згідно тарифної сітки, вказаної у п.4.7 договору (а.с. 27-28, 32). Із наявного в матеріалах акту про підтвердження надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконаних робіт, надання послуг) від 30 січня 2026 року та детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро, адвокатським бюро надано позивачу правову допомогу, вартість якої складає 5 000 грн. - підготовка позовної заяви з додатками про стягнення кредитної заборгованості (а.с. 11,26). Таким чином, з огляду на предмет позову, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн., що буде достатнім, пропорційним, співмірним складності справи та вартості фактично наданої правничої допомоги.

Outcome: partial