Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА», в інтересах якого діє представник адвокат Андрущенко М.В., звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8715250725 від 11.07.2025 у розмірі 28538,25 грн, а також судовий збір в розмірі 2662,40 грн. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 11.07.2025 між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» (після перейменування ТОВ «ІННОВА-НОВА») та [PERSON] укладено договір про надання грошових коштів у позику № 8715250725, відповідно до умов якого позикодавець зобов`язувався надати позичальнику кредит у сумі 6500,00 грн шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника (реквізити платіжної картки [NUMBER] ), а позичальник зобов`язувався повернути кредит у встановлений договором строк та сплатити проценти за користування кредитом. Позивач зазначає, що 11.07.2025 грошові кошти у розмірі 6500,00 грн були перераховані на платіжну картку відповідача через платіжний сервіс «EasyPay», що підтверджується квитанцією про перерахування коштів до платіжної інструкції від 11.07.2025. Перерахування здійснювалось із використанням технологічного партнера ТОВ «ФК «Контрактовий дім» відповідно до вимог Закону України «Про платіжні послуги». Умовами договору передбачено строк кредитування 360 днів, фіксовану процентну ставку у розмірі 1,0 % в день, яка застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору; 0,87 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується в період починаючи з 181 календарного дня з дати укладення цього договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, кредитні кошти у повному обсязі не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив, у зв`язку з чим станом на дату подання позову утворилась заборгованість у розмірі 28538,25 грн, яка складається з: 6500,00 грн заборгованості за тілом кредиту; 9038,25 грн заборгованості за процентами; 13000,00 грн неустойка за прострочення виконання зобов`язання. При цьому позивач зазначає, що проценти нараховувались з 11.07.2025 по 22.01.2026 включно. Також відповідачем було здійснено часткову сплату за договором у загальному розмірі 4485,00 грн. У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму заборгованості, а також понесені судові витрати. Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 лютого 2026 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «ІННОВА-НОВА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 24 лютого 2026 року ухвалою суду за клопотанням представника позивача витребувано з АТ «Акцент-Банк» наступну інформацію: щодо підтвердження належності платіжної картки за номером [NUMBER] - [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] ; відомості про повний номер карти [NUMBER] , на яку було здійснено зарахування переказу через систему інтернет-еквайрингу EasyPay від 11.07.2025 о 12:53:15 год. у розмірі 6500 грн (призначення платежу: «кредитні кошти від ТОВ «Іннова Фінанс» поповнення картки [NUMBER] , [NUMBER] »); про рух коштів (виписку) по картковому рахунку № [NUMBER] за період з 11.07.2025 по 14.07.2025 (тобто за місяць, під час якого було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 8715250725 від 11.07.2025 та отримано кредитні кошти від ТОВ «Іннова Фінанс»). 09 березня 2026 року до Бучацького районного суду Тернопільської області АТ «Акцент-Банк», на виконання ухвали суду від 24 лютого 2026 року, надано запитувану інформацію. У судове засідання представник позивача ТОВ «ІННОВА-НОВА» не з`явився, однак у прохальній частині позовної заяви просив здійснювати розгляд справи без його участі, задовольнити позовні вимоги. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, зокрема і шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від нього не надходило. З підстав, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] 11.07.2025 уклали договір надання грошових коштів у кредит № 8715250725, який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 3169. Відповідно до п. 2.2 Договору, товариство надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно п. п. 2.3, 2.5 Договору, сума кредиту складає 6500,00 грн, строк кредиту (строк дії договору) становить 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 18 днів, останній платіж з періодом внесення 18 дні (в). Відповідно до п. 2.6. Договору, тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього Договору. 0,87% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня з дати укладення договору і до закінчення строку дії цього Договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Комісія за надання кредиту становить 15% від суми наданого кредиту та нараховується на суму виданого за цим Договором кредиту у день надання кредиту. Якщо в цьому пункті Договору значення розміру комісії за видачу кредиту становить 0% (нуль процентів), це означає, що комісія за видачу кредиту відсутня (п. 2.7 Договору). Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29354,00 грн (п. 2.10.1 Договору). Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника платіжної картки: [NUMBER] (п.3.1 Договору). У разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або комісії за надання кредиту, та/або процентів за користування кредитом, щонайменше на один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту (в тому числі і всіх платежів передбачених Договором строк виплати якого ще не настав в повному обсязі (п.6.4. Договору). За пунктом 7.6 Договору нарахування процентів за користування кредитом в ІКС Товариства відбувається щоденно, починаючи з першого дня надання кредиту до останнього дня надання коштів в кредит за цим Договором. З додатку №1 до договору № 8715250725 від 11.07.2025, яким є графік платежів, що розраховується, виходячи з припущення, що позичальник виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені Договором. З даного графіку вбачається періодичність платежів, загальний розмір відсотків 21879,00 грн, термін погашення 06.07.2026. Крім цього, додано паспорт споживчого кредиту, Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), в якому містяться відомості про кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови. Відповідно до анкети клієнта від 11.07.2025, [PERSON] в інформації щодо бажаного кредиту зазначив свої дані, серед яких: адреса електронної пошти, фінансовий номер телефону [NUMBER] , номер рахунку [NUMBER] . Згідно квитанції до платіжної інструкції 20280-1354-234701561 від 11.07.2025, ТОВ ФК «Контрактовий дім» за дорученням ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» 11.07.2025 на картковий рахунок № [NUMBER] було здійснено переказ грошових коштів у розмірі 6500 грн, ІД операції 1638211122. Факт перерахування та отримання коштів відповідачем за договором підтверджується інформацією АТ «Акцент-Банк» про отримання переказу коштів на картку АТ «А-БАНК» [NUMBER] в сумі 6500,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 8715250725 від 11.07.2025, заборгованість [PERSON] станом на 22.01.2026 складає 28538,25 грн, а саме 6500,00 грн заборгованість за кредитом; 9038,25 грн заборгованість по процентах; 13000 грн пеня. Також сплачено: 3510,00 грн по процентах, 975 грн по комісії. Суд також встановив, що відбулася зміна назви Товариства з обмеженою відповідальністю з «ІННОВА ФІНАНС» на «ІННОВА НОВА», у зв`язку із чим від 08.09.2025 внесені відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині». Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Судом встановлено, що ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] 11.07.2025 уклали договір про надання грошових коштів у кредит № 8715250725, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 6500,00 грн строком на 360 днів до 06.07.2026. Договір надання грошових коштів у кредит № 8715250725 від 11.07.2025, який підписаний відповідачем, містить всі суттєві умови кредитування, строк, розмір процентів, максимальний розмір кредиту тощо. Отже, між сторонами досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в формі, передбаченій законом. Факт отримання відповідачем коштів у розмірі 6500,00 грн підтверджено інформацією ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» та інформацією АТ «Акцент-Банк». Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України). У частині другій статті 627 ЦК України закріплено, що у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України від 15.11.2016 № 1734-VIII «Про споживче кредитування» (далі - Закон № 1734-VIII), який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон № 1023-XII застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону № 1734-VIII (стаття 11 Закону № 1023-XII у редакції, чинній з 10.06.2017). Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1734-VIII, споживач - фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит; споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Отже, у цій справі регулювання правовідносин із споживачем щодо кредитування для споживчих потреб відбувалося з урахуванням приписів Закону № 1734-VIII. Згідно із частиною четвертою статті 16 Закону № 1734-VIII, у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 36 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 638/13683/15-ц (провадження № 14-680цс19) виснувала, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону № 1023-XII (у редакції, чинній до 10.06.2017), не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а в суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову в частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду конкретизувала свій правовий висновок, висловлений у постанові від 27.03.2019 у справі № 521/21255/13 (провадження № 14-360цс18), вказавши, що суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема, частини десятої статті 11 Закону № 1023-XII (у редакції, чинній до 10.06.2017), в якій був установлений обов`язків досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. У справі №638/13683/15-ц Велика Палата Верховного Суду виснувала, що порушення позивачем визначеного кредитними договорами порядку направлення юридично значимих повідомлень, факт отримання яких адресатами суди не встановили, не може мати наслідком покладення на відповідачів тягаря дострокового погашення заборгованості за кредитними договорами. Звертаючись до суду із цим позовом ТОВ «ІННОВА-НОВА» посилався на те, що [PERSON] прострочив виконання зобов`язання за черговими платежами, тому існують правові підстави для дострокового повернення всієї суми кредиту. Як видно з умов договору, сторонами погоджено строк кредитування на 360 днів з 11.07.2025, який ще не сплинув. Звертаючись до суду із цим позовом, ТОВ «ІННОВА-НОВА» не надав доказів на підтвердження факту надіслання відповідачу та отримання ним вимоги про сплату простроченої кредитної заборгованості, у разі невиконання якої банк мав намір реалізувати своє право на дострокове повернення кредиту у судовому порядку. Тому, в суду відсутні підстави стягувати суму боргу, строк повернення якої ще не настав. Разом із тим, відповідно до розрахунку заборгованості у відповідача станом на 22.01.2026 наявна прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 9038,25 грн. Окрім того, з вказаного розрахунку встановлено, що в рахунок погашення комісії зараховано 975,00 гривень, сплачених [PERSON] . Суд зазначає, що позивач у договорі не зазначив та не надав доказів наявності переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням кредиту, які надаються відповідачу за які встановлена комісія за надання кредиту та обслуговування, тому, суд вважає, що положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію (п. 2.7) є нікчемними відповідно до частини першої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (подібні висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 06.11.2023 по справі №204/224/21). Тому, зарахування сплачених відповідачем 975,00 грн в рахунок погашення комісії є безпідставним. Вказана сума коштів підлягає зарахуванню в рахунок погашення відсотків за договором. Враховуючи приписи статтей 530, 610 ЦК України, позов в частині стягнення прострочених відсотків за користування кредитом в розмірі 8063,25 (9038,25-975) гривень підлягає до задоволення. Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18). Відповідачем не спростовано розмір заборгованості за наданими відсотками у розмірі 8063,25 грн. Щодо стягнення з відповідача неустойки, суд зазначає наступне. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Разом з тим, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до висновку Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22, тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань і така особливість проявляється: - в періоді існування особливих правових наслідків, яким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; - в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки, зокрема, договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; - у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указами Президента України №№ 64/2022, 65/2022, 69/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, які тривають. Зважаючи на те, що з 24.02.2022 і по даний час в Україні діє воєнний стан та з огляду на викладені положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно яких у період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки за таке прострочення, позивачем безпідставно нараховано відповідачу неустойку в розмірі 13000,00грн, яка стягненню не підлягає, тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають. Таким чином, суд доходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ІНОВА-НОВА» заборгованості за Договором надання грошових коштів у кредит № 8715250725 від 11.07.2025 в розмірі 8063,25 грн. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжної інструкції № 57 від 29.01.2026, ТОВ «ІННОВА-НОВА» при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2662,40 грн. Отож, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 752,24 грн (8063,25 х 2662,40 : 28538,25), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial