Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

У квітні 2025 року КП «Київтеплоенерго» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що [PERSON] є споживачем центрального опалення (теплової енергії) та гарячої води, яку він постачає за адресою: [ADDRESS] . Крім того вказує, що відповідач своєчасно не сплачував кошти за надані послуги, у зв`язку із чим станом на 31.03.2025 утворилася заборгованість. Оскільки відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 6 048 грн. 48 коп., інфляційну складову боргу у розмірі 877 грн. 03 коп., трьох процентів річних у розмірі 211 грн. 28 коп., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 12 184 грн. 54 коп., інфляційної складової боргу 1 785 грн. 18 коп., трьох процентів річних у розмірі 436 грн. 27 коп., заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 20 855 грн. 03 коп., інфляційної складової боргу 3 239 грн. 05 коп., трьох процентів річних у розмірі 782 грн. 07 коп., за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води у період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 45 008 грн. 85 коп., інфляційної складової боргу 6 915 грн. 74 коп., трьох процентів річних у розмірі 1 668 грн. 29 коп., заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії у період з 01.11.2021 у розмірі 33 024 грн. 86 коп., інфляційної складової боргу 3 799 грн. 47 коп., трьох процентів річних у розмірі 898 грн. 77 коп., пені у розмірі 505 грн. 31 коп., заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води у період з 01.11.2021 у розмірі 38 558 грн. 47 коп., інфляційної складової боргу 4 688 грн. 65 коп., трьох процентів річних у розмірі 1 086 грн. 17 коп., пені у розмірі 634 грн. 82 коп., заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 357 грн. 57 коп., заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 689 грн. 15 коп, заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 63 грн. 15 коп. [PERSON] у відзиві на позовну заяву зазначив, що окрім нього повнолітніми власниками квартири є [PERSON] , [PERSON] та неповнолітній [PERSON] . Вказав, що він хоч і є власником частки цієї квартири та зареєстрований там, однак фактично проживає за іншою адресою. Крім того, просив застосувати строк позовної давності. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в частині стягнення з нього заборгованості, посилаючись на викладені у відзиві обставини. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Відтак з 01.05.2018 надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». З 01.05.2019 введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189. Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Правовідносини з постачання фізичними особами центрального опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 (далі Правила). Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 договір про надання послуг з центрального опалення, послуг з центрального постачання холодної води, послуг з центрального постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору вцілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Відповідно до норм ЦК України встановлено, якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то договір вважається укладеним. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Відповідач від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався). Тому виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/5 частці кожному. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Києва № 133569015 від 14.04.2025 у квартирі [ADDRESS] зареєстровані повнолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та неповнолітній [PERSON] , [INFO] . Відповідно до договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго», КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» прийняв право вимоги з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води. Відповідно до розрахунку заборгованості позивача вбачається, що заборгованість споживачів послуг центрального опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] складає 185 318 грн. 20 коп., з яких за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) у розмірі 59 928,37 коп., інфляційну складову боргу у розмірі 7915 грн. 55 коп., трьох процентів річних у розмірі 1892 грн. 12 коп., пені у розмірі 505 грн. 31 коп., заборгованість за спожиті послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 95 751 грн. 86 коп., інфляційної складової боргу 13 389 грн. 57 коп., трьох процентів річних у розмірі 3 190 грн. 73 коп., пені у розмірі 634 грн. 82 коп., заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 357 грн. 57 коп., заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 689 грн. 15 коп, заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 63 грн. 15 коп. Частиною 1 ст. 30 ЦК України встановлено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Статтею 34 ЦК України передбачено, що повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). Відповідно до положення ч. 4 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Відповідно до ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначено відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг отриманих ним до укладання відповідного договору. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймачі (власники) зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Так, стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреб фізичних та юридичних осіб у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором, актами цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 360 ЦК України визначено, що співвласник зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1,2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Враховуючи, що на підставі наданих доказів установлено, що власниками квартири є четверо осіб, з яких один є неповнолітнім, в зв`язку з чим на нього не може бути покладено обов`язок зі сплати спірних комунальних послуг, з урахуванням визначення позивачем конкретного відповідача, підлягає стягненню заборгованість з [PERSON] відповідно належній йому частці квартира, а саме 1/3 частку боргу. Разом з тим, статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Правила про позовну давність передбачають право на позов у матеріальному сенсі. Якщо особі належить цивільне право, і це право порушено, то вона вправі здійснити своє право у примусовому порядку, проти волі зобов`язаної особи, шляхом звернення до національного суду або до іншого компетентного органу. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (рішення Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Згідно з ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Строк давності переслідує кілька важливих цілей, а саме: забезпечує правову визначеність і закінченість, захищає потенційних відповідачів від застарілих вимог, які було б важко спростувати, і дозволяє уникнути несправедливості, яка може виникнути при прийнятті судами рішень щодо подій, які мали місце у далекому минулому на підставі доказів, які з часом можуть стати ненадійними і недостатніми (рішення Європейського суду з прав людини від 22.10.1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Згідно пунктів 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так, з матеріалів справи убачається, що 30.04.2025 позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Як встановлено судом, постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 на усій території України з 12.03.2020 запроваджено карантин, який скасовано 30.06.2023 постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023. Згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Водночас, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на території України було введено воєнний стан, дію якого на момент розгляду справи не припинено. Згідно п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Законом України «Про внесення змін до ЦК України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» від 08.11.2023, який набрав чинності 30.01.2024, внесено зміни до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно яких у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. З урахуванням викладеного, позивачем пропущено строк позовної давності щодо вимог заявлених за період до березня 2017 року. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, заборгованість за послуги з централізованого опалення станом на березень 2017 року становила 10 709 грн. 86 коп., а заборгованість з постачання гарячої води станом на березень 2017 року становила 19 090 грн. 92 коп., а тому стягнення заборгованості на цю суму задоволенню не підлягає З урахуванням застосованого строку позовної давності загальна заборгованість по квартирі становить 155 517 грн. 42 коп. (185 318,20 - 10 709,86 - 19 090,92). Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] належить 1/3 частина квартири, з нього підлягає стягненню 51 839 грн. 14 коп. (15 517,42 / 3). Враховуючи, що на підставі наданих доказів установлено, що [PERSON] в добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов`язання щодо повернення коштів за надані позивачем послуги, з урахуванням частки його власності та застосування строку позовної давності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають покладеню на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial