Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

У липні 2025 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 4228119 від 15.07.2023в розмірі 18 337,5 грн., а також судового збору в розмірі 3028 грн. Позовом обґрунтованим тим, що всупереч умовам договорів позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. Ухвалою від 31.07.2025 відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику (з повідомленням) сторін. 06.10.2025 представником відповідача [PERSON] , адвокатом Баланюк В.М. подано в суд відзив на позовом, в якому зазначено, що дійсно 15.07.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №4228119, згідно умов якого позикодавець зобов`язався передати позивальнику у власність грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позикодавцеві плату (проценти) від суми позики. Також зазначено, що проходить військову службу, таким чином, з [PERSON] , як безпосереднього часника бойових дій, не підлягають стягненню нараховані відсотки, оскільки на нього поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». В зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог. 16.10.2025 до суду представником позивача подано пояснення по справі, в яких звертаємо увагу суд, що відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечує оформлення вищевказаного договору, однак незгодний з нарахуванням заборгованості за укладеними договорами. 21.10.2025 представником відповідача подано в суд додаткові пояснення, в яких зазначено, що з 03 вересня 2023 року [PERSON] військовослужбовцем, приймає участь у заходах забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України безпосередньо в районі ведення бойових дій, а відтак на нього поширюється дія норми ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Тому вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за договором не підлягають задоволенню в частині стягнення процентів з 03 вересня 2023 року. Ухвалою від 17.12.2026 задоволено клопотання представника відповідача, адвоката Ларіної Д.С., витребувано з військової частини документів які підтверджують участь [PERSON] у заходах забезпечення оборони України. 03.03.2026 до суду надійшли докази перебування відповідача [PERSON] у лавах Збройних сил України та безпосередньої участі заходах оборони України. Суд, заслухавши представника відповідача, яка в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечувала, що відповідачем отримано грошові кошти, але просила врахувати, що з 03.09.2023 відповідач є війсковослужбовцем і на нього розповсюджується дія Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог частково. Судом встановлено, що 15.07.2023р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики № 4228119. Згідно з п.1 Договору позики, за цим договором позикодавець передав позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням цього договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», (п.п. 5.1. п. 5 Договору позики), а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі, (п.п. 5.2. п. 5 Договору позики). Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641. 644 ЦК України на укладення договору позики та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію. необхідну для укладення договору. 14.06.2021 між TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №20 від 20.03.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18 337,50 грн., з яких: 6 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 337,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 4228119 в розмірі 18 337,50 грн., з яких: 6 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 337,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідачем не оспорюється факт укладення кредитного договору, необхідність виконання цих правочинів, наявність заборгованості внаслідок неналежного його виконання та право позивача на звернення з позовом до суду, а тому наведені обставини, з урахуванням приписів ч.1 ст.82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Разом з тим, суд приймає до уваги пояснення предствника відповідача щодо нарахуванням відсотків по кредитному договору та вважає, що відповідач звільнений від сплати цього платежу на підставі ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30 березня 2021 року № 1357-IX, який набрав чинності 23 квітня 2021 року пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції: «15. Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються». Останніми змінами, які набрали чинності 19 серпня 2022 року пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено словами «крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля». Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що військовослужбовці це особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час. Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року, особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Визначення «особливого періоду» наведено у Законі України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон № 3543-XII), відповідно до статті 1 якого: мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; Відповідно до статті 1 Закону України від 6 грудня 1991 року № 1932-ХІІ «Про оборону України» (далі - Закон № 1932-ХІІ) особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Вирішуючи питання щодо темпоральних меж дії особливого періоду в розумінні Закону № 3543-XII, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року по справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновків, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу. Такої ж позиції дотримувалось і Міністерство оборони України з приводу того, що особливий період в Україні настав із 17 березня 2014 року на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» та триває дотепер, а його скасування буде здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію» після стабілізації обстановки на Сході України. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] з 03.09.2026 перебуває у Збройних силах України по теперішній час, що підтверджується доказами наданими на ухвалу суду про їх витребовування. на нього поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». З огляду на викладене вимоги позивача про стягнення з [PERSON] відсотків за користування кредитами, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, задоволенню підлягають частково, а саме згідно наданого позивачем розрахунку, період до 03.09.2023 становить 3925 грн., саме ця сума підлягає стягненню з відповідача. З 03.09.2023 року позивач відповідно до вимог Закону України Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не повинен нараховувати відсотки за користування кредитом. Таким чином суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 9 925 грн., з яких: 6 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3 925 грн. - сума заборгованості за відсотками. Окрім цього, за змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються частково, із відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у сумі 1 097,63 грн.

Outcome: partial