Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

У січні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулось з позовом в суд до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що 17 січня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем було укладено договір № 4306187 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідач підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «48735». Відповідно до п. 1.2. договору тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 5000 гривень. Пунктом 1.3. договору передбачено, що строк кредиту складає 360 днів: з 17 січня 2024 року по 11 січня 2025 року. Періодичність платежів за сплати процентів - кожні 30 днів. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський району фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної кратки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто піж час укладення договору. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором виконало, грошові кошти відповідачу надало у розмірі 5000 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . Зазначене підтверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА». 05 лютого 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем було укладено Додатковий договір до договору № 4306187 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17 січня 2024 року. Відповідач підписала Додатковий договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «61739». Сума кредиту, яка була надана згідно з Додатковим договором складає 8000 гривень. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором виконало, грошові кошти відповідачу надало у розмірі 8000 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . Зазначене підтверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення». Відповідно до п. 1.4.1. договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2,5 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3. договору. Згідно з п. 4.1. договору сторони домовились, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п. 4.3. договору. Відповідачем умови кредитного договору не виконувались, у результаті чого утворилась заборгованість. За даними поденного розрахунку заборгованості за договором № 4306187 у період з 17 січня 2024 року по 25 жовтня 2024 року включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами у сумі 84234 гривні 97 копійок. У вказаний період відповідачем частково здійснено оплати на рахунок первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 01 копійки та оплату нарахованих процентів за користування грошовими коштами в сумі 2012 гривень 50 копійок. 25 жовтня 2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» уклали договір факторингу № 25/10/2024, згідно якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» своє право вимоги заборгованості за кредитним договором до відповідача. Загальна сума заборгованості відповідача, яка перейшла за договором факторингу, становить 95222 гривні 46 копійок, що складається з: - 12999 гривень 99 копійок - тіло кредиту; - 82222 гривні 47 копійок - заборгованість за процентами. Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25 листопада 2024 року змінено найменування з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на нове - ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Станом на дату укладення договору факторингу від 25 жовтня 2024 року строк дії договору № 4306187 від 17 січня 2024 року не закінчився. Таким чином, в межах строк дії договору № 4306187 від 17 січня 2024 року у період з 26 жовтня 2024 року по 11 січня 2025 року (78 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 25350 гривень. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 лютого 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 листопада 2025 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 грудня 2025 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Відповідач позовну заяву з додатками отримала, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 17 січня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем було укладено договір № 4306187 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідач підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «48735». Відповідно до п. 1.2. договору тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 5000 гривень. Пунктом 1.3. договору передбачено, що строк кредиту складає 360 днів: з 17 січня 2024 року по 11 січня 2025 року. Періодичність платежів за сплати процентів - кожні 30 днів. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський району фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної кратки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто піж час укладення договору. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором виконало, грошові кошти відповідачу надало у розмірі 5000 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . Зазначене підтверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА». 05 лютого 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем було укладено Додатковий договір до договору № 4306187 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17 січня 2024 року. Відповідач підписала Додатковий договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «61739». Сума кредиту, яка була надана згідно з Додатковим договором складає 8000 гривень. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором виконало, грошові кошти відповідачу надало у розмірі 8000 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . Зазначене підтверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення». АТ КБ «ПриватБанк» на запит суду надало лист від 21 листопада 2025 року, яким підтверджено факт того, що в банку на ім`я [PERSON] було емітовано картку № [NUMBER] , на яку здійснено переказ коштів: 17 січня 2024 року у сумі 5000 гривень. АТ КБ «ПриватБанк» на запит суду надало лист від 19 лютого 2026 року, яким підтверджено факт того, що в банку на ім`я [PERSON] було емітовано картку № [NUMBER] , на яку здійснено переказ коштів: 05 лютого 2024 року у сумі 8000 гривень. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Вбачається, що між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем укладено договір позики Додатковий договір у формі електронного документу з електронними підписами сторін. Відповідно до п. 1.4.1. договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2,5 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3. договору. Згідно з п. 4.1. договору сторони домовились, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п. 4.3. договору. Відповідачем умови кредитного договору не виконувались, у результаті чого утворилась заборгованість. За даними поденного розрахунку заборгованості за договором № 4306187 у період з 17 січня 2024 року по 25 жовтня 2024 року включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами у сумі 84234 гривні 97 копійок. У вказаний період відповідачем частково здійснено оплати на рахунок первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 01 копійки та оплату нарахованих процентів за користування грошовими коштами в сумі 2012 гривень 50 копійок. 25 жовтня 2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» уклали договір факторингу № 25/10/2024, згідно якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» своє право вимоги заборгованості за кредитним договором до відповідача. Загальна сума заборгованості відповідача, яка перейшла за договором факторингу, становить 95222 гривні 46 копійок, що складається з: - 12999 гривень 99 копійок - тіло кредиту; - 82222 гривні 47 копійок - заборгованість за процентами. Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25 листопада 2024 року змінено найменування з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на нове - ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Станом на дату укладення договору факторингу від 25 жовтня 2024 року строк дії договору № 4306187 від 17 січня 2024 року не закінчився. Таким чином, в межах строк дії договору № 4306187 від 17 січня 2024 року у період з 26 жовтня 2024 року по 11 січня 2025 року (78 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 25350 гривень. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови кредитного договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата прострочених відсотків обумовлені договором і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасила суму кредиту. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Заборгованість відповідача становить у розмірі 120572 гривні 46 копійок, що складається з: - 12999 гривень 99 копійок - тіло кредиту; - 82222 гривні 47 копійок - заборгованість за процентами у період з 17 січня 2024 року по 25 жовтня 2024 року; - 25350 гривень - заборгованість за процентами у період з 26 жовтня 2024 року по 11 січня 2025 року. Розрахунок загальної суми заборгованості відповідача по кредитному договору наданий суду і відповідає вимогам закону. Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано. Зокрема, не надано інший розрахунок, який би спростовував нарахування позивача. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають зазначені суми. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір на користь позивача у розмірі 2422 гривні 40 копійок. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 гривень. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. 10 грудня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» та адвокатом Городніщевою Є.О. укладено договір про надання правової допомоги № 10/12-2024. Крім того, у матеріалах справи міститься копія ордеру від ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» на адвоката Городніщеву Є.О., заявка № 6304 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, акт № 6304 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 14 січня 2024 року, рахунок на оплату № 6304/01-2025 від 14 січня 2025 року. Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною відповідача не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 гривень з відповідача на користь позивача підлягає задоволенню.

Outcome: approved