Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

04.12.2025 року через систему «Електронний суд» позивач ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення на користь позивача заборгованості за Договором №6502233 від 26.01.2022 року у розмірі 20056,00 грн. Крім того, просив стягнути судовий збір в сумі 2422,40 гривень та витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 13000,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26.01.2022 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено Договір № 6502233, за умовами якого відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 20000.00 грн.; згідно п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 60,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Крім того, п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Умовами Кредитного договору передбачена видача кредитних коштів Позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на Картковий рахунок. Відповідно до Розділу 2, сторонами узгоджені умови, щодо сплати за кредитом, пролонгації строку користування кредитом, повернення кредиту тощо. Кредитний договір укладено в електронній формі. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору. 25.07.2024 було укладено договір №25-07/2024, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №6502233. Скориставшись кредитними коштами, взятих на себе зобов`язань із своєчасного їх повернення відповідач не виконав. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 6502233 від 26.01.2022 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 20056 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 20000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 56,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС». Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 20056,00 гривень та судові витрати. Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 10.12.2025 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Разом з тим, у позовній заяві представник позивача - Сердійчук Я.Я. просила суд про розгляд справи без участі представника позивача, підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Відповідач в установлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого відповідачки в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем письмові докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 26.01.2022 між ТОВ"МІЛОАН" та [PERSON] був укладений кредитний договір №6502233, за умовами якого останній отримав 20000 грн 00 коп., на строк 30 днів до 25.02.2022 року. Відповідно до договору проценти за користування кредитом: 60,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. ТОВ"МІЛОАН" зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору. 26.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» був укладений договір факторингу №26-07/2024 відповідно до якого ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло статусу Нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «МІЛОАН», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 6502233 від 26.01.2022 року. Відповідач, використавши кошти, свої зобов`язання за договором не виконував, кошти не повернув, внаслідок чого, згідно розрахунку заборгованості за договором має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» за договором №6502233 у розмірі 20056,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 20000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 56,00 грн. За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Аналізуючи викладене, суд вважає доведеним, що в порушення умов договору відповідач не виконав зобов`язання внаслідок чого утворилась заборгованість за договором у вказаному розмірі. Зважаючи на те, що ТОВ «МІЛОАН» передало право вимоги за кредитним договорами до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», яке звернулось до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором, укладеним між відповідачем та ТОВ «МІЛОАН», тому вказані позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розміні 13000 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Представник позивача додав до матеріалів справи Договір про надання правової допомоги між Адвокатське об`єднання «Лігал Ассітанс» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» № 02-07/2024 від 02.07.2024 року, заявка на надання юридичної допомоги №1918 від 01.10.2025 року, витяг з акту №21 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 року. Згідно частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною четвертоюстатті 137 ЦПК Українирозмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостоїстатті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, обсягом та витраченим часом. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22 листопада 2019 року у справі № 902/347/18. Таким чином, враховуючи наведене з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 13000,00 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 гривень.

Outcome: approved