Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 10.07.2025 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних питань, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного, фактичне припинення шлюбних відносин, ведення спільного господарства, а також на неможливість примирення, позивачка просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 20.01.2026 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В призначене судове засідання сторони не з`явились. Представник позивачки в наданій заяві просила провести розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідно до ухвали слідчого судді від 07.01.2026 року до [PERSON] застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та останній утримується у Дніпровській установі виконання покарань №4, куди судом у відповідності до ч.7 ст.130 ЦПК України направлено для вручення відповідачу копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 20.01.2026 року, судову повістку-повідомлення та копію позову з додатками. Відповідно до акту, складеного уповноваженими працівниками Дніпровської установи виконання покарань №4, [PERSON] відмовився від отримання вказаних документів. Відповідно до ч.9 ст.130 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Враховуючи зазначене та положення ч.3 ст.211, ч.ч.1,3 ст. 223, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 липня 2025 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №782. Від шлюбу дітей не мають. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст.24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Як зазначила в своєму позові позивачка та не спростовано відповідачем, шлюбні відносини між ними було припинено, спільного господарства не ведуть. Намірів відновлювати шлюбні стосунки не мають. З урахуванням зазначених вище обставин та положень законодавства, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Враховуючи, що позивачка не змінювала прізвище після державної реєстрації шлюбу, останнє слід залишити - [PERSON] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки судового збору в сумі 1064 грн. 96 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved