Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

У січні 2026 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) аліменти у зв`язку з продовженням навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів з дня звернення до суду і до досягнення дитиною 23-х років та 3300,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони є батьками [PERSON] (далі [PERSON] ). На підставі рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 16 травня 2017 року з відповідача стягувалися аліменти на утримання дитини. [INFO] дитині виповнилося 18 років та стягнення аліментів на підставі раніше ухваленого рішення припинилося, однак дитина продовжує навчання у Кременчуцькому професійному ліцеї ім. А. С. Макаренка, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Наразі донька проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Ухвалою від 21 січня 2026 року суд прийняв позовну заяву, відкрив провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник надала суду заяву, в якій позов підтримала та просила проводити судовий розгляд справи без її та позивача участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, із клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався, тому в силу вимог частини восьмої статті 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з частиною першою статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке. За правилами статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до частин першої, третьої статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд установив, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати), що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 08 січня 2008 року Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 14, серія [NUMBER] (а. с. 11). Як убачається з довідки № 367 від 26 грудня 2025 року [PERSON] навчається у Кременчуцькому професійному ліцеї ім. А. С. Макаренка на ІІІ курсі денного відділення з 01 вересня 2023 року по теперішній час за професією «кухар, кондитер». Термін навчання для груп по вказаній професії при умові атестації по всім предметам складає 3 роки. Очікувана дата випуску 30 червня 2026 року (а. с. 14). За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. За змістом частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд ураховує працездатний вік [PERSON] , а також відсутність відомостей щодо неспроможності сплачувати аліменти через незадовільний стан його здоров`я, скрутне матеріальне становище, наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина. Позивач [PERSON] та її донька [PERSON] проживають разом за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію (а. с. 13, 24). За доводами позивача, повнолітня донька перебуває на її утриманні. Оскільки в силу вимог закону відповідач зобов`язаний утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, суд вбачає підстави для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період її навчання. Відповідно до частини другої статті 199 СК України право на утримання припиняється лише у разі припинення навчання. Таким чином, аліменти необхідно стягувати у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів відповідача щомісячно, від дня пред`явлення позову 13 січня 2026 року і до закінчення навчання 30 червня 2026 року. За правилами статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві, зокрема просив стягнути витрати на правову допомогу у сумі 3300,00 грн, на підтвердження понесення яких долучив до позовної заяви копії: договору № 1 про надання правової допомоги від 30 грудня 2025 року, укладеного із адвокатом Баранік Ксенією В`ячеславівною; додаткової угоди № 01 до договору про надання правової допомоги № 01 від 30 грудня 2025 року. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано всі необхідні докази, а тому з відповідача слід стягнути витрати на правничу допомогу. При цьому суд ураховує, що за правилами частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а передбачені статтею 141 ЦПК України підстави для відступу від загального правила розподілу судових витрат у даному випадку відсутні. Оскільки позивач в силу вимог пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду із позовом про стягнення аліментів, витрати зі сплати судового збору відповідно до вимог статті 141 ЦПК України слід покласти на відповідача.

Outcome: approved