Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі ТОВ «Факторинг Партнерс») Сердійчук Я.Я., яка діє в інтересах товариства в порядку самопредставництва, звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за договором № 96641 від 03 лютого 2022 року у розмірі 88195,67 грн, а також понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначила про те, що 03 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» (далі - ТОВ «ФК «Кредіплюс») та [PERSON] укладений договір № 96641, підписанням якого відповідач засвідчила те, що до укладення Договору отримала та ознайомилась, зокрема, з індивідуальною частиною Договору про споживчий кредит, графіком платежів за першим траншем, паспортом споживчого кредиту, публічною частиною Договору, Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Кредитодавця, а також іншою інформацією необхідною для прийняття нею свідомого рішення про укладення. Відповідно до умов договору, типом кредиту є кредитна лінія. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, шляхом видачі окремих траншів. Перший транш в сумі 29762 грн надається не пізніше наступного дня після укладення кредитного договору шляхом перерахування на рахунок/карту позичальника та шляхом погашення заборгованості позичальника, згідно п. 2.5 індивідуальної частини. Проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються за ставкою 220.0 % річних. Загальний строк кредитування 546 днів. Своїм підписом позичальник підтвердила те, що примірник підписаних сторонами індивідуальної частини договору та графіку платежів за першим траншем, отримала особисто в паперовій формі, публічну частину в електронному повідомленні. 28.01.2025 укладений договір № 28012025 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 96641. Таким чином, ТОВ «Факторинг Пратнерс» наділене правом вимоги до відповідача. Станом на дату подання позову до суду заборгованість за договором відповідачем не погашена, проценти за користування кредитними коштами не сплачені, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість, загальний розмір якої відповідно до розрахунку заборгованості становить 88195,67 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 28764,46 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 57231,21 грн та заборгованості за комісіями 2200 грн. На підставі наведеного, представник просить стягнути на користь товариства заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на правову допомогу. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 17 лютого 2026 року позовна заява ТОВ «Факторинг Партнерс» до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. ТОВ «Факторинг Партнерс» не забезпечили явку представника в судове засідання. Представник разом із позовними вимогами просила розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, також зазначила про те, що проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явилась в судове засідання, не повідомила про причини неявки, до початку розгляду справи по суті відзиву на позовну заяву не подала. Відповідно до ч. 3 ст. 211 учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 18 березня 2026 року постановлено в даній цивільній справі провести заочний розгляд та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд встановив такі обставини. 03 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс»та [PERSON] укладений договір про споживчий кредит № 96641 (індивідуальна частина), який підписаний відповідачем особисто. Своїм підписом відповідач підтвердила те, що примірник підписаних сторонами індивідуальної частини договору та графіку платежів за першим траншем отримала особисто в паперовій формі, а публічну частину договору в електронному повідомленні на номер мобільного телефону вказаним нею в заяві на видачу кредиту та договору до підписання цієї індивідуальної частини. В підтвердження укладення зазначеного договору сторона позивача до позовної заяви надала: примірник договору про споживчий кредит № 96641 (індивідуальна частина) від 03.02.2022, паспорт споживчого кредиту та заяву на видачу кредиту № 100359723 від 03.02.2022, графік платежів першим траншем кредитного договору № 96641 від 03.02.2022, які підписані власноручно відповідачем; копію паспорта громадянина [PERSON] , яка завірена відповідачем, а також правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФК «Кредіплюс» та договір про споживчий кредит (публічна часина), редакція якого діє з 28.12.2021. Відповідно до умов кладеного договору про споживчий кредит № 96641 від 03.02.2022, типом кредиту є кредитна лінія. Ліміт кредитної лінії (загальний розмір кредиту) не може перевищувати 85318 грн та надається з метою задоволення потреб позичальника, окремими траншами. Проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються за ставкою 220,00% річних (п. 2.3 договору (індивідуальна частина)). Відповідно до п. 2.5 договору (індивідуальна частина) комісія за надання першого траншу складає 4761,92 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово у день укладення договору за ставкою 16,00 % від загальної суми першого траншу за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено в п.п. 2.2.2 цієї індивідуальної частини. Згідно п.п. 2.2.2 договору (індивідуальна частина) перший транш в сумі 29762 грн надається не пізніше наступного після укладення договору в порядку: 25000,08 грн на № рахунку/картку позичальника [NUMBER] , у національній валюті та у розмірі 4761,92 грн шляхом погашення заборгованості по позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини. Відповідно до п. 2.4 договору (індивідуальна частина) знижений тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 1,00 грн. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 200,00 грн. Загальний строк кредитування за цим договором 1278 днів (п. 2.6 договору (індивідуальної частини)). Згідно з п.п. 2.6.1 строк на який надається перший транш складає 546 днів. ТОВ «ФК «Кредіплюс» виконало своє грошове зобов`язання та надало [PERSON] грошові кошти згідно умов договору. Зазначена обставина підтверджується платіжним дорученням №CRD_384731 від 03 лютого 2022 року, яке видане АТ КБ «Приватбанк». Згідно з даними зазначеного платіжного доручення платником зазначене ТОВ «ФК «Кредіплюс», призначення платежу «4731219113514610 ІПН 2930615644 Надання фінансового кредиту, зг. кред. дог. № 96641 від 03.02.2022р. без ПДВ». У відповідності до картки обліку виконання договору № 96641 [PERSON] здійснювала часткове погашення боргових зобов`язань, відповідно станом на 03.08.2023 заборгованість [PERSON] складає 88195,67 грн, з яких: 28764,46 грн - тіло кредиту; 57231,21 грн відсотки та 2200 грн - комісія. 28 січня 2025 року між ТОВ «Факториг Партнерс» та ТОВ «ФК «Кредіплюс» укладений договір факторингу № 28012025, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» передає (відступає) ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Факторинг Партнерс» приймає належні ТОВ «ФК «Кедіплюс» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників. Відповідно до акту прийому-передачі від 28.01.2025 реєстру боржників для друку до Договору факторингу № 28012025 від 28.01.2025, фактор ТОВ «Факторинг Партнерс» з однієї сторони та ТОВ «ФК «Кредіплюс» уклали даний акт про те, що згідно з вимогами п.8.4 договору факторингу № 28012025 від 28.01.2025, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників від 28.01.2025, складений за формою згідно із додатком №1 до договору. Кількість боржників 4024. Також про виконання умов Договору факторингу свідчить складений акт приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді від 28 січня 2025 року до Договору факторингу № 28012025 від 28.01.2025,у відповідності до якого, фактор ТОВ «Факторинг Партнерс» з однієї сторони та ТОВ «ФК «Кредіплюс» уклали даний акт про те, що згідно з вимогами п.8.4 договору факторингу № 28012025 від 28.01.2025, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр в електронному вигляді (у форматі Microsoft Excel). Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами укладеними між позичальником та ТОВ «ФК «Кредіплюс» до договору факторингу № 28012025 від 28.01.2025, серед переліку прізвищ боржників під номером 147 зазначене прізвище відповідача [PERSON] , сума заборгованості якої за кредитним договором № 96641 складає 88195,67 грн, з яких 28764,46 грн заборгованість за тілом кредиту, 57231,21 грн заборгованість за нарахованими процентами та 2200 грн заборгованість за комісіями. З копії платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 0491640000 від 28.01.2025 слідує те, що ТОВ «ФК «Кредіплюс» отримало від ТОВ «Факторинг Партнерс» 2047654,81 грн оплати за договором факторингу № 28012025 від 28.01.2025. З наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором, який складений ТОВ «Факторинг Партнерс», видно те, що станом на 27.01.2026 заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 96641 складає 88195,67 грн, з яких 28764,46 грн заборгованість за тілом кредиту, 57231,21 грн заборгованість за нарахованими процентами та 2200 грн заборгованість за комісіями. Також із зазначеного розрахунку видно те, що позивач жодних нарахувань за кредитним зобов`язанням не здійснював. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із такого. Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як слідує зі змісту частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 вказано, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. З наведених обставин справи слідує, що підписання договору про надання споживчого кредиту № 96641 від 03.02.2022 свідчить про те, що [PERSON] своїм підписом письмово підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору та підтвердили його умови. Частинами першою та другою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, а також враховуючи, що відповідач не з`явилась у судове засідання та докази на спростування доводів позивача не надала, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову шляхом стягнення з відповідача суми заборгованості у заявленому в позовній заяві розмірі, що виникла внаслідок порушення кредитних зобов`язань відповідачем. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд керувався таким. За п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Сторона позивача підтвердила отримання правничої допомоги у справі за позовом до [PERSON] , що підтверджується таким. 02 липня 2024 року між АО «Лігал Ассістанс» та клієнтом ТОВ «Факторинг Партнерс» укладений Договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 (далі - Договір). Відповідно до пункту 1.1 Договору клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги АО «Лігал Ассістанс» № 2354 від 01.12.2025 та витягу з акту № 25 про надання юридичної допомоги від 31.12.2025 сторони погодили гонорар АО «Лігал Ассістанс» за надання усної консультації з вивченням документів у розмірі 4000 грн, складення позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду у розмірі 18000 грн, письмова (вивчення документації клієнта посиланням на нормативно-правові акти та підготовкою аналітичної довідки щодо судової практики) у розмірі 3000 грн, підписанням цієї заявки сторони погодили надання правових (юридичних) послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 96641 від 03.02.2022. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, складності справи, спрощеного порядку її розгляду,

Outcome: approved