Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду 30.09.2025 з позовом до [PERSON] про стягнення надмірно пенсії у розмірі 1 021,14 грн. На обґрунтування позову вказано, що відповідачу призначено пенсію з 28.12.2023 в розмірі 13 482,99 грн. При перевірці пенсійної справи виявлено, що до страхового стажу враховано період роботи з 03.03.2003 по 15.12.2003 в агентстві «Луком-А-Україна», однак за період з 01.10.2003 по 31.12.2003 в індивідуальних відомостях про застраховану особу також наявні дані про сплату внесків страхувальником ТОВ «Гелісос-Сек`юреті». Наявні виплати по двох підприємствах, однак до страхового стажу не враховано період роботи з 16.12.2003 по 31.12.2003. Після доопрацювання пенсійної справи виявлено переплату у розмірі 1 021,4 грн. Крім того, до страхового стажу відповідача помилково враховано період навчання з 19.08.1986 по 30.06.1991. Тож, наявна рахункова помилка ГУ, а саме: в зв`язку з врахуванням періоду навчання відповідача з 19.08.1986 по 30.06.1991, що призвело до неправомірної виплати пенсії та виникнення переплати. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 01.10.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний строк для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків позову, ухвалою від 07.10.2025 провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 10.11.2025. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 10.11.2025, розгляд справи відкладено на 22.12.2025. У судовому засідання 22.12.2025 проведеному за участі [PERSON] надано час для ознайомлення відповідача з матеріалами справи, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 28.01.2026. До суду 05.01.2026 надійшов відзив [PERSON] у якому заперечує проти позову, оскільки переплата виникла через помилку самого Пенсійного фонду, зловживань з боку пенсіонера не було. Матеріали справи не містять доказів того, що ця помилка є рахунковою. У судовому засідання 28.01.2026 [PERSON] надано строк для направлення відзиву позивача, у зв`язку з чим оголошено перерву до 16.03.2025. У судове засідання 16.03.2026 учасники справи не з`явилися, сповіщенні про час, дату та місце розгляду справи належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення виготовлене 20 березня 2026 року. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] 24.01.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою №628 за призначення пенсії (а.с.7). Пенсійним фондом України в Одеській області 15.07.2025 прийнято рішення про призначення [PERSON] пенсію за віком, з розрахунку страхового стажу у 33 роки 3 місяці 14 днів (а.с.15). Головним управлінням ПФУ в Одеській області прийнято рішення про прийняття суми переплату пенсії на обліку від 24.07.2025 №2689 про перерахунок пенсії [PERSON] , адже враховано стаж та заробіток за грудень 2003 року, утворилась переплата в розмірі 1 021,14 грн, яка прийнята на обліку в липні 2025 року (а.с.20). 28.07.2025 ГУ ПФУ в Одеській області надіслало [PERSON] листа щодо повернення переплаченої пенсії. Так, відповідно до ч. 1 cт. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 10, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Механізм повернення коштів, надмірно виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4. Згідно з пунктом 3 цього Порядку суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зловживанням є умисні протиправні дії пенсіонера, спрямовані на безпідставне отримання пенсій, або отримання пенсії у більшому, ніж визначено законом, розмірі. Згідно зі ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є, зокрема подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року у справі №686/26486/14-а та постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі №340/644/15-а та від 21 лютого 2020 року у справі №173/424/17(2-а/173/41/2017). Позивач не вказує на факти зловживання [PERSON] . Відповідач вказує, що зловживання були відсутні. Таким чином, відсутні докази зловживань з боку відповідача як пенсіонера, що відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» могли б бути визнані підставою для стягнення в судовому порядку надміру виплачених сум пенсії. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц та постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №607/4570/17-ц зазначено, що: «правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум». У матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на наявність рахункової помилки при нарахуванні пенсії [PERSON] . Також суд враховує, що пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії» (постанова від 05.02.2018 у справі № 556/1231/17). За таких обставин, суд дійшов висновку, про недоведеність наявності зловживання з боку пенсіонера або рахункової помилки при нарахуванні пенсії [PERSON] , тому у задоволені позову слід відмовити.

Outcome: dismissed