Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Представник позивача звернувсь до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить: стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 29 серпня 2012 року у розмірі 47 917 грн. 43 коп. та судові витрати. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 29 серпня 2012 року підписав анкету-заяву, приєднався до умов та правил надання банківських послуг та отримав кредитну карту з кредитним літом 40 000 грн. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач має заборгованість у сумі 47 917 грн. 43 коп., яка складається з: 38 447 грн. 55 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 9 469 грн. 88 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 12 листопада 2025 року позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, прийнято до розгляду, відкрито провадження та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання в залі судових засідань. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справ за її відсутності. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений, що підтверджується поштовими повідомленнями. Відзиву на позов не надав, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до ч. ч. 1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, жодного разу не повідомив про причини неявки в судове засідання, відзиву на позов не надав, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Судом встановлено, що 29 серпня 2012 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, ознайомився з умовами кредитування та підписав паспорт кредиту та заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0000004839159158 від 17 жовтня 2025 року, за вищевказаним кредитним договором [PERSON] було надано наступні кредитні картки: 29 серпня 2012 року № [NUMBER] з терміном дії до червня 2016 року; 07 листопада 2017 року № [NUMBER] з терміном дії до вересня 2021 року; 06 січня 2023 року № [NUMBER] з терміном дії до січня 2027 року. 06 січня 2023 року [PERSON] , за допомогою ОТР пароля, підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. З довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0000004839155123 від 17 жовтня 2025 року, вбачаються наступні зміни умов кредитування та обслуговування кредитної карти [PERSON] : 29 серпня 2012 року старт карткового рахунку [NUMBER] ; 29 серпня 2012 року встановлений кредитний ліміт у розмірі 300 грн.; 29 серпня 2012 року кредитний ліміт збільшено до 500 грн.; 29 листопада 2012 року кредитний ліміт збільшено до 1 500 грн.; 30 листопада 2012 року кредитний ліміт збільшено до 1 500 грн.; 28 травня 2013 року кредитний ліміт збільшено до 2 000 грн.; 19 лютого 2015 року кредитний ліміт зменшено до 1 910 грн.; 20 вересня 2016 року кредитний ліміт зменшено до 1 760 грн.; 24 вересня 2016 року кредитний ліміт зменшено до 1 760 грн.; 17 листопада 2017 року кредитний ліміт зменшено до 780 грн.; 21 листопада 2017 року кредитний ліміт зменшено до 780 грн.; 25 січня 2018 року кредитний ліміт зменшено до 00 грн. 00 коп.; 07 вересня 2020 року кредитний ліміт збільшено до 5 000 грн.; 08 листопада 2022 року кредитний ліміт зменшено до 3 626 грн. 26 коп.; 17 квітня 2023 року кредитний ліміт збільшено до 9 000 грн.; 11 жовтня 2023 року кредитний ліміт зменшено до 8 380 грн.; 19 жовтня 2023 року кредитний ліміт зменшено до 7 380 грн.; 08 лютого 2024 року кредитний ліміт збільшено до 10 000 грн.; 09 лютого 2024 року кредитний ліміт збільшено до 13 000 грн.; 25 квітня 2024 року кредитний ліміт збільшено до 27 000 грн.; 04 травня 2024 року кредитний ліміт збільшено до 40 000 грн.; 20 травня 2025 року кредитний ліміт зменшено до 40 000 грн.; 02 червня 2025 року кредитний ліміт зменшено до 00.00 грн. Згідно виписки за договором № б/н за період з 29 серпня 2012 року по 17 жовтня 2025 року, відповідачу було встановлено кредитний ліміт, він використовував гроші, а отже отримав кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Крім того, згідно з випискою відповідач користувався кредитними коштами, частково сплачував заборгованість за договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 29 серпня 2012 року, укладеним між АТ КБ « ПРИВАТБАНК» та [PERSON] загальна заборгованість за наданим кредитом складає 47 917 грн. 43 коп., з яких 38 447 грн. 55 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 9 469 грн. 88 коп. заборгованість за простроченими відсотками. Зазначені цивільно-правові відносини регулюються наступними законодавчими актами. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути суму боргу за тілом кредиту та простроченими відсотками. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Згідно з ч.1 ст.1 ЦК України, цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку про стягнення з відповідача суми заборгованості відповідно до наданого позивачем розрахунку, оскільки невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань порушує права, свободи та інтереси позивача, тим самим задовольнивши позовні вимоги. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 29 серпня 2012 року в сумі 47 917 грн. 55 коп. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. стягується з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved