Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

[PERSON] 22 січня 2026 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позов тим, що з 6 листопада 2008 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, в період якого у них народилися діти: 21 березня 2009 року - [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] [PERSON] , які проживають з нею. За час перебування у шлюбі спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, життєві проблеми. Відповідач змінив своє відношення до неї та втратив повагу як до дружини та жінки. Шлюб носить формальний характер, проживають окремо. Просить шлюб розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати з нею. У судове засідання позивачка не прибула, однак її представник адвокат Коцулим О.В. спрямувала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала; позов просила задовольнити, на заперечувала проти ухвалення рішення в заочному порядку. Розгляд справи просила проводити без її участі та без участі позивачки. Відповідач у судове засідання не прибув, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив, відзив на позов та/або заперечення проти позову не подавав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, в порядку, передбаченому статтями 280-282 Цивільного процесуального кодексу України. 23 січня 2026 року у справі відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб (виданого 8 листопада 2008 року серії [NUMBER] ) сторони з 6 листопада 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що виконкомом Перегінської селищної ради зроблено відповідний актовий запис № 97. Згідно свідоцтв про народження у сторін народилися діти: [INFO] - [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] [PERSON] , які зареєстровані разом з нею. Між сторонами склалися особисті неприязні відносини, які перешкоджають подальшому сімейному проживанню, а тому збереження сім`ї в даній ситуації не представляється за можливе. Відповідно до частини другої статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, сім`ю зберегти неможливо, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до частини другої статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи вимогу позивачки про залишення неповнолітніх дітей на проживання із нею, суд враховує наступне. У відповідності до частини першої статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей. Щодо залишення на проживання із позивачкою неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , суд виходить з того, що вони наразі у тому віці, коли самі вирішують це питання, оскільки станом на день звернення до суду із цим позовом досягли чотирнадцяти років. У відповідності до приписів частини другої статті 29 Цивільного кодексу України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. А отже на теперішній час відсутні підстави для вирішення цього питання. Одночасно слід зазначити, що малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , можливо залишити на проживання з позивачкою, так як зі змісту позовних вимог убачається, що вони проживають з матір`ю та відповідач з цього приводу заперечень не надав. Щодо вимоги позивачки не змінювати прізвище, обране нею після укладення шлюбу, суд зазначає, що така вимога є правом позивачки, так як відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Щодо стягнення судових витрат суд виходить з наступного. У відповідності до приписів пункту 1 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову - витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача.

Outcome: approved