Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Представник позивача Тертиця Т.В. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 06.10.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту creditkasa.com.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1456-4689, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором А3253. За умовами зазначеного договору відповідач отримала кредит сумою 3500,00 грн., строк кредитування 365 днів, базовий період (обраний позичальником) 30 днів, комісія за видачу кредиту 15 % від суми кредиту, промо-ставка 0,10 % в день, знижена ставка 1,00 % в день, стандартна ставка: 1,00 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору, 0,75 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення усієї суми кредиту. Також, додатковою угодою № 1 від 29.10.2024 року до договору про відкриття кредитної лінії № 1456-4689 від 06.10.2024 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 3500,00 грн. Відповідач частково погасив заборгованість за кредитним договором № 1456-4689 від 06.10.2024 року шляхом здійснення платежів. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за договором про відкриття кредитної лінії № 1456-4689 від 06.10.2024 року, відповідач станом на 26.11.2025 року має заборгованість по кредиту в розмірі 24409,70 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту 6300 грн., заборгованості по процентам 17129,70 грн., заборгованість по штрафам 980 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1456-4689 від 06.10.2024 року у загальному розмірі 24409,70 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2662,40 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою подав клопотання, в якому просить розглядати справу за відсутністю представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач не з`явилася у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Правом надання відзиву на позов не скористалася. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 06.10.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту creditkasa.com.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1456-4689. За умовами договору банк відкрив позичальнику кредитну лінію з сумою кредиту 3500,00 грн., базовий період (обраний позичальником) 30 днів, комісія за видачу кредиту 0 % від суми кредиту, промо-ставка 0,10 % в день, знижена ставка 1,00 % в день, стандартна ставка: 1,00 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору, 0,75 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення усієї суми кредиту. Строк кредитування 365 календарних днів, дата повернення кредиту 05.10.2025 року. Договір підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором пароль А3253. Відповідно до п. 3.10 Договору, укладаючи цей договір, кредитодавець та позичальник визнають усі документи (в тому числі цей договір), підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), еквівалентними за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі, підписаним власноручно, що повністю відповідає положенням ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію». Сторони підтверджують, що цей Договір, укладений в електронній формі, має таку саму юридичну силу для сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Підписуючи цей Договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма (в тому числі істотними) умовами цього Договору та Правил. Відповідно до п. 4.10 Договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дати видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною Стандартною процентною ставкою: 1.00 % за кожен день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього Договору. В цей період можливе використання Позичальником права користування Кредитом за Промо-ставкою та/або Зниженою та/або Пільговою процентною ставкою. 0,75 % за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії Договору і до закінчення строку дії цього Договору або до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту (до тієї із зазначених дат, яка настане раніше). Відповідно до п. 4.13 Договору, строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 365 календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 05.10.2025 року. Відповідно до п.4.8 Договору, базовий період складає 30 календарних днів. 06.10.2024 року [PERSON] , було підписано Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором пароль А3253, в яких викладені правила надання кредиту, процес надання кредиту, порядок укладення договору, правила нарахування процентів за користування кредитом та погашення заборгованості, програма лояльності кредитодавця, права та обов`язки сторін договору, відповідальність сторін, порядок вирішення спорів та інші. Також, 06.10.2024 року [PERSON] , за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором пароль [NUMBER] було підписано додаток № 2 до договору про відкриття кредитної лінії № 1456-4689 від 06.10.2024 року таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором № 1456-4689 від 06.10.2024 року. Крім того, 29.10.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] було підписано додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 1456-4689 від 06.10.2024 року, в якій кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 3500,00 грн. Згідно п. 2.6 Угоди, комісія за видачу кредиту становить 15 % від суми додаткових грошових коштів, наданих відповідно до Додаткової угоди. Також, 29.10.2024 року [PERSON] , за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором пароль [NUMBER] було підписано додаток до додаткової угоди від 29.10.2024 року таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором № 1456-4689 від 06.10.2024 року. Згідно з квитанцією від 06.10.2024 року, [PERSON] на платіжну картку № [NUMBER] було перераховано від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» грошові кошти у сумі 3500,00 грн. Згідно з квитанцією від 29.10.2024 року, [PERSON] на платіжну картку № [NUMBER] було перераховано від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» грошові кошти у сумі 3500,00 грн. Відповідно до довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту № 1456-4689 від 06.10.2024 року, [PERSON] , на платіжну картку № [NUMBER] 06.10.2024 року перераховано 3500,00 грн., 29.10.2024 року перераховано 3500,00 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № 1456-4689 від 06.10.2024 року, [PERSON] , станом на 26.11.2025 року має заборгованість по кредиту у розмірі 24409,70 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту 6300 грн., заборгованості по процентам 17129,70 грн., заборгованість по штрафам 980 грн. Відповідач частково погасила заборгованість за кредитним договором № 1456-4689 від 06.10.2024 року шляхом здійснення платежів. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII). За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже,між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоніааме Франції», заява № 17862/91,§ 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцовааме України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W.ааме Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36). В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до ч.4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч.ч.1,3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою споживачем банківських послу г(ч. 1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно з п.22 ч.1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В«Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту таУмов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Що стосується нарахування заборгованості по процентам за користування кредитом, то суд враховує, що відповідно до висновків, викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 04.07.2018 в справі №310/11534/13, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що нарахування відсотків відбувалося в межах строку договору, а саме по 28.10.2025 року. При цьому, у договорі про відкриття кредитної лінії № 1456-4689 від 06.10.2024 року та додаткової угоди до нього сторони, діючи відповідно до положень ст.ст.6,627 ЦК України, врегулювали відносини щодо сплати процентів за користування кредитом та строку кредитування. Так, суд звертає увагу, що умовами п.4.8 договору було узгоджено базовий період по сплаті відсотків, який складає 30 днів та відповідно п.4.13 договору сторони узгодили, що кредитна лінія надається строком на 365 календарних днів від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період), а саме, до 05.10.2025 року, проте п. 2.11 додаткової угоди від 26.10.2024 року, сторони погодили продовжити строк кредитування на 365 днів з дати укладення цієї угоди, з урахуванням цього строк кредитування за договором становить 388 днів. Таким чином, укладаючи кредитний договір та додаткову угоду до нього, сторони погодили всі істотні умови договору, зокрема, суму кредиту, відсоткову ставку та строк кредитування. Суд констатує, що доказів належного виконання кредитного зобов`язання [PERSON] на користь кредитора ТОВ «Укр Кредит Фінанс» матеріали справи не містять, заборгованість за тілом кредиту у сумі 6300 грн. є доведеною та відповідачем ні в межах базового періоду 30 днів, ні після його завершення не була погашена. Відповідач умови договору про відкриття кредитної лінії № 1456-4689 від 06.10.2024 року своєчасно і в повному обсязі не виконувала, кредит не сплачувала. Таким чином відповідачем були порушені вимоги ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, умов Договору і виникла заборгованість перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по штрафам у сумі 980,00 грн. суд дійшов наступного висновку. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно здійснено розрахунок заборгованості по штрафам. З огляду на зазначене, заборгованість по штрафам не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, та розглядаючи справу в межах позовних вимог, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1456-4689 від 06.10.2024 року у розмірі 23429,70 грн., з них сума заборгованості по кредиту 6300,00 грн., заборгованості за нарахованими процентами 17129,70 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 2662,40 грн., тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2555,51 грн.

Outcome: partial