Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач ТОВ «Фінансова Компанія «Суперіум» звернувся до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до відповідача [PERSON] , яким просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 29295,86 гривень. Крім того позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача витрати по сплаті судового збору 2422,40 гривень. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , уклав з Публічним акціонерним товариством «УКРСИББАНК» договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 97360296000. Відповідно до пункту 1.1. договору, підписуючи цей договір, позичальник погоджується з викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків, які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com та на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку та оприлюднені у газеті «Урядовий кур`єр» (із усіма змінами і доповненнями): - умовами надання споживчого кредиту позичальнику, його обслуговування і погашення; - умовами відкриття та розрахунково-касового обслуговування поточних карткових рахунків. Відповідно до пункту 2.1. договору, банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору та правил. Відповідно до пункту 3.3. договору, кредит надається позичальнику для особистих потреб, на споживчі цілі шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника відкритий у банку, до якого випущено платіжну картку. Позичальник, в порушення умов договору, свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим, ПАТ «УКРСИББАНК» було відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» на підставі договору факторингу № 217 від 26 липня 2021 року право вимоги до відповідача за вищевказаним договором. Отже, ТОВ «Фінансова Компанія «Суперіум» набуло право вимоги до відповідача та стало новим кредитором за вищевказаним договором. Загальна сума заборгованості відповідача у відповідності до реєстру боржників до договору факторингу № 217 від 26 липня 2021 року та реєстру боржників до договору факторингу № 217 від 26 липня 2021 року складає 29295,86 гривень. Аргументи учасників справи Відповідач відзиву на позов не надав, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не звертався. Рух справи Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 грудня 2025 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 лютого 2026 року задоволено клопотання позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Суперіум» Вишневської О.І. про витребування доказів та витребувано у АТ «Укрсиббанк» (ЄДРПОУ 09807750, адреса: 04070, Київська область, місто Київ, вулиця Андріївська, будинок № 2/12) обґрунтований розрахунок заборгованості (помісячний розрахунок окремо по заборгованості за кредитом та відсоткам із зазначенням нарахованих, сплачених коштів, періодів здійснення відповідних нарахувань) станом на 7/26/2021 (день укладення договору факторингу) за кредитним договором № 97360296000. 19 лютого 2026 року на виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 09 лютого 2026 року АТ «Укрсиббанк» надало до суду витребувану інформацію. Участь у справі сторін та інших учасників справи Представник позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Суперіум» - Вишневська О.І. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою представника позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 08 лютого 2021 року між АТ «УКРСИББАНК» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 97360296000. Відповідно до пункту 1.1. договору, підписуючи цей договір, позичальник погоджується з викладеними у правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків, які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com та на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку та оприлюднені у газеті «Урядовий кур`єр» № 105, 09 червня 2017 року (із усіма змінами і доповненнями): - умовами надання споживчого кредиту Позичальнику, його обслуговування і погашення; - умовами відкриття та розрахунково-касового обслуговування поточних карткових рахунків. Відповідно до пункту 1.2. договору правила після підписання сторонами договору стають його невід`ємною частиною. Підписуючи договір сторони підтвердили що досягли згоди за усіма істотними умовами договору, які викладені у цьому договорі та в правилах. Відповідно до пункту 2.1. договору, банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору та правил. Відповідно до пункту 3.3. договору, кредит надається позичальнику для особистих потреб, а саме в сумі 28402,29 гривень на споживчі цілі шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника [NUMBER] , відкритий у АТ ОТП Банк. Відповідно до пунктів 3.5. - 3.8, договору позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення платежів відповідно до графіка, викладеного в додатку №1 до договору у строк до 08 лютого 2023 року. Процентна ставка за договором 0.00001% річних. Відповідно до пункту 3.12 договору позичальник сплачує банку комісії відповідно до умов цього договору та додатків до договору. [PERSON] власним підписом підписав договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 97360296000 від 08 лютого 2021 року На виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 09 лютого 2026 року АТ «Укрсиббанк» надало до суду довідку-розрахунок заборгованості за договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 97360296000, зі змісту якої слідує, що [PERSON] має заборгованість за кредитом в розмірі 29295,86 гривень. АТ «Укрсиббакнк» відступив ТОВ «Суперіум» на підставі договору факторингу № 217 від 26 липня 2021 року право вимоги до відповідача за вищевказаним договором. Отже, позивач набув право грошової вимоги до відповідача, загальна сума заборгованості відповідача у відповідності до реєстру боржників до договору факторингу № 217 від 26 липня 2021 року та реєстру боржників до договору факторингу № 217 від 26 липня 2021 року складає 29295,86 гривень. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина 1 статті 1055 ЦК України). Частиною 2 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з частиною 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (частина 1 статті1047 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно зі статтею 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до статті 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно зі статтею 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Можливість заміни кредитора в зобов`язанні передбачена положеннями статті 512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог цивільного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. При цьому, відступлення права вимоги призводить до заміни сторони за кредитним договором (кредитора) та не змінює умови укладеного кредитного договору. Факт сингулярного правонаступництва, тобто за яким до ТОВ «Фінансова Компанія «Суперіум» перейшло право кредитора за кредитним договором № 97360296000 від 08 лютого 2021 року підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами. Тлумачення статті 516, частини 2 статті 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Зі змісту кредитного договору № 97360296000 від 08 лютого 2021 року між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] слідує, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в письмовій формі шляхом особистого підписання відповідачем кредитного договору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Отже, відповідач уклав з АТ «Укрсиббанк» кредитний договір та особисто підписав такий у порядку, визначеному законом, а тому кредитний договір № 97360296000 від 08 лютого 2021 року вважається таким, що укладений у письмовій формі. Доказом надання позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. У постанові від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Пунктами 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75 передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. За змістом частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Водночас, позивачем ТОВ «Фінансова Компанія «Суперіум» не було надано жодного первинного документу в розумінні положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», який би засвідчив, що кредитодавцем були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірах, що передбачені кредитним договором № 97360296000 від 08 лютого 2021 року, а відповідач ці кошти отримав. Виписки з рахунку, платіжної інструкції, довідки про перерахування коштів за допомогою електронних платіжних систем, сервісів он-лайн платежів тощо, які б підтверджували перерахування АТ «Укрсиббанк» [PERSON] коштів у розмірі 29397,05 гривень за кредитним договором № 97360296000 від 08 лютого 2021 року позивачем не надано. Як слідує з матеріалів справи, звертаючись до суду позивач одночасно із позовною заявою звернувся до суду із клопотанням про витребування у АТ «Укрсиббанк» обґрунтованого розрахунку заборгованості (помісячний розрахунок окремо по заборгованості за кредитом та відсоткам із зазначенням нарахованих, сплачених коштів, періодів здійснення відповідних нарахувань) станом на 7/26/2021 (день укладення договору факторингу) за кредитним договором № 97360296000. 19 лютого 2026 року на виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 09 лютого 2026 року АТ «Укрсиббанк» надало до суду витребувану інформацію, а саме обґрунтований розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором. Водночас, суд зауважує, що розрахунок заборгованості за договором є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, які дозволяли б суду перевірити, чи були фактично передані позичальнику кредитні кошти. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13 травня 2020 року у справі №219/1704/17, провадження №61-1211св19. Розрахунок заборгованості, наданий АТ «Укрсиббанк» на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 09 лютого 2026 року, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним та укладення договору на умовах, зазначених у позовній заяві, а тому не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок із визначенням конкретного розміру заборгованості є документом, створеним первісним кредитором, а відтак інформація, наведена в ньому, за відсутності первинних документів, на підставі яких його було складено, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Суд також враховує, що підтвердженням зарахування кредитних коштів на картковий рахунок та користування ними може бути банківська виписка за рахунком, однак таких документів матеріали справи не містять. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами щодо доведеності позовних вимог і, відповідно, несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням або невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18. Витребуваний на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 09 лютого 2026 року розрахунок заборгованості за кредитним договором не є належним доказом надання відповідачеві кредитних коштів та наявності заборгованості, оскільки самі розрахунки є внутрішніми документами фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику, а будь-яких доказів перерахування коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано. Вказані висновки ґрунтуються на правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18. Крім того, з вказаного розрахунку слідує лише загальні суми заборгованості за кредитним договором № 97360296000 від 08 лютого 2021 року. За вказаних обставин, у зв`язку з не доведенням позивачем належними та допустимими доказами виконання виникнення у позивача права вимоги до відповідача, обов`язку щодо переказу коштів у кредит відповідачу на його рахунок, або іншим способом, а також фактичного користування відповідачем коштами, суд висновує про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором № 97360296000 від 08 лютого 2021 року в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. Оскільки суд виснував про відмову у задоволенні позовних вимог, витрати по сплаті судового збору суд покладає на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed