Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

АТ «Універсал Банк» звернулося до суду із позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі11272,80 грн. На обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається, що між АТ «Універсал Банк» та відповідачем укладений договір про надання банківських послуг «Monobank» від 02.07.2018, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі до 10000,00 грн на поточний рахунок, що встановлений у мобільному додатку. Порушення відповідачем зобов`язань по укладеному договору про надання банківських послуг «Monobank» від 02.07.2018 щодо своєчасного погашення кредиту зумовило звернення АТ «Універсал Банк» до суду із відповідним позовом. АТ «Універсал банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості, тому станом на 21.10.2025 загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 11272,80 грн. 11.12.2025, 13.12.2025 судом отримана інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. 16.12.2025 відкрите провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 29.01.2026, 13.03.2026 у судове засідання не з`явилися: представник позивача, про місце, день, час розгляду справи повідомлявся належним чином, у прохальній частині позову просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити; відповідач повідомлений належним чином на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України, згідно якої відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Крім того, відповідач викликався до суду шляхом направлення поштового відправлення на останню відому зареєстровану адреи. На підставі ст. ст. 280, 281, ч. 5 ст. 259 ЦПК України суд ухвалив провести на підставі наявних доказів заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 ЦПК України. З`ясувавши обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достатність, взаємозв`язок у сукупності, дослідивщи докази, з`ясувавши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, судом встановлене таке. 02.07.2018 відповідач звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, підписала анкету заяву до договору про надання банківських послуг, встановив мобільний додаток «monobank» та отримав розрахункову карту № [NUMBER] . Положення цієї анкети - заяви визначають, що анкета - заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту становлять договір про надання банківських послуг (далі договір). Відповідно розділу І Умов та правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» (далі Умови), банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки та/або мобільного додатку, випускає та надає клієнту у користування платіжну картку, забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням платіжної картки та/або мобільного додатку, згідно з умовами договору, в тому числі платіжної системи. Попередня ідентифікація клієнта відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, видача платіжної картки здійснюється після верифікації фізичної особи у точці видачі або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту, надається послуга у вигляді переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Згідно розділу І Умов та ст. 628 ЦК України договір, що укладається між банком та клієнтом, є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, у тому числі, але не виключно договору банківського рахунку, депозитного договору, договору про надання кредиту. До відносин між сторонами застосовуються у відповідних частинах положення законодавства|щодо договорів, елементи яких містяться у договорі. Підпункти 2.1, 2.4, 2.5, 2.7 п. 2 розділу II Умов визначають, що для надання послуг банк видає клієнту платіжну картку. Підписанням анкети - заяви клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг «monobank». Датою укладення договору є дата підписання клієнтом анкети - заяви та отримання картки, що передається клієнту неактивованою. Банківська картка активується банком при додаванні інформації з картки в мобільний додаток із авторизацією за номером телефону або при активації клієнтом віртуальної картки в мобільному додатку. З метою ідентифікації клієнта при проведенні операцій із використанням картки при її активації установлюється ПІН-код, що є аналогом власноручного підпису клієнта. Клієнт погоджується, що використання карти і правильного ПІН-коду є належною і достатньою ідентифікацією держателя платіжної картки. На суму наданого кредиту банк нараховує відсотки за кожен календарний день використання кредитного ліміту із розрахунку 365/366 календарних днів у році за процентними ставками, зазначеними в тарифах. Сума щомісячного мінімального платежу визначається банком відповідно до тарифів і не може перевищувати повного розміру заборгованості за договором. Мінімальний платіж формується в перший день календарного місяця, наступного за звітним місяцем, і очікує погашення до 23:55 останнього дня місяця, наступного за звітним місяцем. АТ «Універсал банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У відповідача наявне прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором понад 90 днів, у зв`язку із чим на підставі положення п. п. 5.17 п.5 розділу II Умов та правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», відбулося істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. 27.09.2024 банк надіслав відповідачу повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Відповідач на контакт не виходив, не вчинив жодної дії, спрямованої на погашення заборгованості, в зв`язку із чим відповідно до п.5.18, 5.19 Умов та правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» кредит став у формі «на вимогу». Відповідач не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що відображене у розрахунку заборгованості за договором. Як наслідок, станом на 21.10.2025 загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 11272,80 грн, яку і просить стягнути позивач із відповідача. З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості станом на 21.10.2025 за період з 22.07.2018 по 21.10.2025 включно та банківської виписки за період з 22.1072018 по 21.10.2025 включно вбачається, що відповідач активно та систематично користувалася кредитними коштами в межах встановленого на банківській картці кредитного ліміту, здійснював систематичні зняття кредитних коштів та поповнення карткового рахунку. Усі поповнення використовувалися відповідачем на власні потреби і на рахунку не залишалися, саме тому вони не є повернутими коштами в рахунок погашення кредитної заборгованості на кредитній картці. Сума регулярного платежу відноситься до тіла кредиту, оскільки банк надав кошти у користування, а клієнт їх виплачує відповідно до договору. У зв`язку із тим, що відповідач частково здійснював операції із поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку, зроблені за рахунок кредитних коштів, виникла наявна заборгованість. У свою чергу поповнення, здійснені відповідачем свідчать про її усвідомлення наявності заборгованості перед банком, а отже усвідомлення наслідків та обізнаності з умовами використання наданих їй кредитних коштів. Таким чином, станом на 21.10.2025 загальний залишок заборгованості відповідача перед позивачем за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 11272,80 грн, що підлягає стягненню із відповідача. З урахуванням наведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідач не заперечував факт отримання ним у борг коштів та укладення кредитного договору, протилежних доказів суду не надав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити проценти. За змістом правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ст. 207 ЦК України). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. ст. 626, 628 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України). Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. ст. 610, 611 ЦК України). Судом установлені порушення відповідачем умов договору шляхом неналежного виконання взятих на себе зобов`язань. Досліджені по справі докази дають достатні підстави для висновку, що після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування. Свої договірні зобов`язання кредитодавець виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит в обумовленій договором сумі. Відповідач зобов`язання у визначений договором строк не виконав, контррозрахунку суми заборгованості та процентів за користування кредитними коштами не надано. Існування заборгованості перед позивачем стверджується доданими до позову документами. Протягом строку дії кредитного договору відповідач не звернувся до суду із заявою про розірвання кредитного договору чи визнання його (або його окремих положень) недійсним (ми). Доказів протилежного матеріали справи не містять та суду не надано. Відповідачем протилежного суду не доведено, наведені позивачем обставини та факти не спростовані. Клопотань, заяв відповідачем не заявлено, у тому числі про участь у засіданні в режимі відеоконференції. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1049 ЦК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Указані вимоги процесуального закону покладають тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Застосування такого підходу оцінки доказів відповідає позиції Верховного Суду у справах № 910/18036/17 від 02.10.2018, № 917/1307/18 від 23.10.2019. Наведений процесуальний обов`язок відповідачем не виконаний, докази на підтвердження зазначеного не надані. У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Кредитний договір є оспорюваним правочином, а оскільки ця презумпція не спростована, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, останній вважається правомірним. Положеннями ст. 204 ЦК України закріплена презумпція правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 по справі № 191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 по справі № 2-383/2010). У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 по справі № 191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 по справі № 2-383/2010). Під час розгляду справи, судом забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості (ст. 129 Конституції України). Європейський суд з прав людини вказав, що Суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції з прав людини зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 цієї Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (параграф 23 рішення Європейського суду з прав людини «Pronina v. Ukraine», n. 63566/00, 18.07.2006). Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3028,00 грн судового збору, сплаченого за подання позову до суду (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Outcome: approved