Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

стислий виклад позиції позивача. Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» через свого представника, звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить суд стягнути заборгованість за договорами: № 09334-03/2024 в розмірі 20000,00 гривень, з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; № 09299-03/2024 в розмірі 20000,00 гривень, з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; № 0995337004 в розмірі 21469,13 гривень, з яких: 2839,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18630,13 грн. - сума заборгованості за процентами; № 07072-03/2024 в розмірі 15750,00 гривень, з яких: 4500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11250,00 грн. - сума заборгованості за процентами; кредитним договором № 07066-03/2024 в розмірі 15750,00 гривень, з яких: 4500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11250,00 грн. - сума заборгованості за процентами. Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 92969,13 гривень, а також судові витрати. На обґрунтування позову зазначив, що 06.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та відповідачем укладено кредитний договір № 315780-05/2024, на підставі якого відповідач отримав кредит на умовах, зазначених в договорі. 25.07.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ ««Аванс кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, згідно якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20000,00 грн. 06.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та відповідачем укладено кредитний договір № № 09299-03/2024, на підставі якого відповідач отримав кредитні кошти на умовах, зазначених в договорі. 25.07.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, згідно якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20000,00 грн. 08.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та відповідачем укладено договір позики № 0995337004, на підставі якого відповідач отримав кредитні кошти на умовах, зазначених в договорі. 24.11.2022 між ТОВ «Інфінанс» та «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі до відповідача в сумі 21469,13 грн. 06.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар файненс груп» та відповідачем укладено кредитний договір № 07072-03/2024 , на підставі якого відповідач отримав кредитні кошти на умовах, зазначених в договорі.24.06.2024 між ТОВ «Стар файненс груп»» та «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Стар файненс груп» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі до відповідача в сумі 15750,00 грн. 06.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар файненс груп» та відповідачем укладено кредитний договір № 07066-03/2024 , на підставі якого відповідач отримав кредитні кошти на умовах, зазначених в договорі.24.06.2024 між ТОВ «Стар файненс груп»» та «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Стар файненс груп» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі до відповідача в сумі 15750,00 грн. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання за кредитними договорами та договорами позики, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Позиції учасників судового провадження. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На обґрунтування відзиву зазначила, що кредитні договори № 09334-03/2024, № 09299-03/2024, № 0995337004, № 07072-03/2024, № 07066-03/2024 вона не підписувала електронним підписом, одноразовий ідентифікатор вона не отримувала, а комбінація цифр не є її електронним підписом. Кошти товариства їй не надавали, а тому підстави для стягнення заборгованості за вказаними договорами відсутні. Проценти нараховані поза межами дії договорів. Позивачем не надано підтвердження щодо отримання відповідачем грошових коштів. У матеріалах справи відсутні копії первинних документів. Також просила витребувати у позивача оригінали кредитних договорів. Від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що у відповідності до умов кожного з договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним щляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефона, вказаний позичальником. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документа, який відтворює волю сторін в формі електронного документа. Сторони узгодили розмір кредитів та позик, грошову одиницю, в якій надано кредити та позики, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення договорів в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Крім того, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначило, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів на отримання та повернення відповідачем кредитних (позичкових) коштів за укладеними з первісними кредиторами, договорів, щодо яких виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором (позикодавцем), а дані документи відповідно до п.35 Положення Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. Згідно ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта є банківською таємницею. У відповідності до умов договорів, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану власноручно Також слід зазначити, що перерахування коштів на платіжні карти відповідача за укладеним договором було безпосередньо здійснено операторами онлайн-послуг платіжної інфраструктури, які не здійснюють операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Також умовами угод з банками-екваєрами, від яких фактично надходять на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від Компанії загальних сум поповнення карток за визначений період, а не сум окремих транзакцій, в зв`язку з цим виділення транзакції як окремого платежу із зазначенням призначення у банківській виписці не є можливим. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти інформацією, відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» про виписки з банківського рахунку відповідача або первісних кредиторів. Просять позовні вимоги про стягнення заборгованості по кредитним договорам з відповідача задовольнити в повному обсязі. Від представника позивача Зіморой Д.М. надійшло клопотання про витребування доказів у якому зазначає, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів так як не був стороною при укладенні кредитних договорів. Кредитні договори укладені первісним кредитором. Також просив витребувати докази в АТ КБ «Приватбанк». Позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» свого представника у судове засідання не направив, згідно матеріалів справи позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати за їх відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилась, направила заяву, про розгляд справи без її участі. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 03 вересня 2025 року провадження по справі відкрито, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.96). Ухвалою суду від 30 жовтня 2025 року розгляд справи відкладено у зв`язку з витребуванням доказів за клопотанням відповідача (а.с.143). Ухвалою суду від 01 грудня 2025 року розгляд справи відкладено у зв`язку з витребуванням доказів за клопотанням позивача (а.с.216). Ухвалою суду від 25 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.230). Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 06.03.2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту № 09334-03/2024, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 5000,00 грн, строком на 120 днів, денна процентна ставка 2,50 %. Договір підписано електронним підписом позичальника, електронний підпис позичальника відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Підписанням вказаного договору відповідач підтвердив, що ознайомився з відповідною інформацією щодо кредитування на сайті товариства (а.с. 11-26). На виконання умов договору ТОВ «Аванс кредит» надано відповідачу кредит у сумі 5000,00 грн, що підтверджується листом сервісу онлайн платежів від 07.08.2025 в якому зазначено, що 06.03.2024 на суму 5000,00 грн., маска картки 414949 хххххх-6398, номер транзакції в системі iPay.ua - 353142244, призначення платежу: Зарахування 5000 грн. на карту [NUMBER] хххххх-6398 ( а.с.17). Із розрахунку заборгованості, зробленого ТОВ «Аванс кредит» вбачається, що заборгованість відповідача за договором про надання фінансового кредиту№ 09334-03/2024 складає 20000,00 гривень, з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 18-19). 06.03.2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту № 09299-03/2024, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 5000,00 грн, строком на 120 днів, денна процентна ставка 2,50 %. Договір підписано електронним підписом позичальника, електронний підпис позичальника відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Підписанням вказаного договору відповідач підтвердив, що ознайомився з відповідною інформацією щодо кредитування на сайті товариства (а.с. 21-26). На виконання умов договору ТОВ «Аванс кредит» надано відповідачу кредит у сумі 5000,00 грн, що підтверджується листом сервісу онлайн платежів від 07.08.2025 в якому зазначено, що 06.03.2024 на суму 5000,00 грн., маска картки 414949 хххххх-6398, номер транзакції в системі iPay.ua - 353166712, призначення платежу: Зарахування 5000 грн. на карту [NUMBER] хххххх-6398 ( а.с.27). Із розрахунку заборгованості, зробленого ТОВ «Аванс кредит» вбачається, що заборгованість відповідача за договором про надання фінансового кредиту№ 09299-03/2024 складає 20000,00 гривень, з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 28-29). 25.07.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 25072024, відповідно до якого ТОВ «Аванс кредит» передає за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Аванс кредит» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників (а.с. 31-35). Відповідно до витягу реєстру боржників до Договору факторингу № 25072024 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 09334-03/2024 в сумі 20000,00 грн, яка складаєтьсяз: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15000,00 грн - сума заборгованості за відсотками та за договором № 09299-03/2024 в сумі 20000,00 грн, яка складаєтьсяз: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15000,00 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 36, 37). 08.11.2021 між ТОВ «Інфінанс» та відповідачем укладено договір про надання позики № 0995337004, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 2839,00 грн зі сплатою відсотків за кожен день строку користування кредитом в розмірі 1,75%, строком на 30 днів. Укладений договір складається з зави-анкети № 3889647, Пропозиції договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 3889647 та надання кредиту. За своєю правовою природою вказаний договір є одним із видів кредитного договору. Відповідач з умовами договору ознайомився, договір ним підписаний електронним підписом у формі одноразового ідентифікатора (а.с. 41-43). Грошові кошти у сумі 2839,00 грн перераховано 08.11.2021 на рахунок відповідача № 414949хххххх1738 (номер операції в системі іРау.ua 118572771), що підтверджується квитанцією про сплату № 118572771 від 08.11.2021 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (а.с. 44). 24.11.2024 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 24/11-22, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» передає за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Інфінанс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників (а.с. 45-49). Відповідно до витягу реєстру боржників до Договору факторингу № 24/11-22 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 0995337004 в сумі 21469,13 грн, яка складаєтьсяз: 2839,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18630,13 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 50). 06.03.2024 року між ТОВ «Стар файненс груп» та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту № 07072-03/2024, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 4500,00 грн, строком на 100 днів, денна процентна ставка 2,50 % в безготівковій формі на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Договір підписано електронним підписом позичальника, електронний підпис позичальника відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) (а.с. 58-63). 06.03.2024 року між ТОВ «Стар файненс груп» та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту № 07066-03/2024, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 4500,00 грн, строком на 100 днів, денна процентна ставка 2,50 % в безготівковій формі на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Договір підписано електронним підписом позичальника, електронний підпис позичальника відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) (а.с. 65-70). З відповіді АТ «КБ «Приватбанк» від 15.12.2025 року слідує, що на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] зараховані кошти 06.03.2023 року в сумі 4500,00 гривень та в сумі 4500,00 гривень (а.с. 227). 24.06.2024 між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 24062024, відповідно до якого ТОВ «Стар файненс груп» передає за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Стар файненс груп» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників (а.с. 72-74). Відповідно до витягу реєстру боржників до Договору факторингу № 24062024 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за договорами: № 07072-03/2024 в сумі 15750,00 грн, яка складаєтьсяз: 4500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11250,00 грн - сума заборгованості за відсотками; № 07066-03/2024 в сумі 15750,00 грн, яка складаєтьсяз: 4500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11250,00 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 75-76). Із розрахунку заборгованості, зробленого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором № 07066-03/2024 становить 15750,00 грн, яка складаєтьсяз: 4500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11250,00 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 71). Із розрахунку заборгованості, зробленого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором № 07072-03/2024 становить 15750,00 грн, яка складаєтьсяз: 4500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11250,00 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 64). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частина третя статті 207 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Частиною 1 ст. 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», передбачають, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Так, відповідно до п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Ураховуючи викладені обставини, суд доходить висновку, що спірні кредитні договори укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який надісланий первісним кредитором на номер телефону відповідача, що і є його безпосереднім підписом, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений між сторонами. Таким чином, факт укладення кредитних договорів є доведеним. В підписаних відповідачем та первісним кредитором договорах відповідач разом із основними анкетними даними, ідентифікаційним кодом, місцем реєстрації зазначила номер рахунку позичальника. На підтвердження надання кредитних коштів, позивач надав підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів в системі iPay.ua на платіжну картку, зазначену отримувачем у кредитних договорах та підтвердження АТ КБ «Приват банк» про зарахування коштів на рахунок, відкритий на ім`я відповідача. Посилання відповідача на відсутність первинних бухгалтерських документів, що підтверджують отримання кредиту - не заслуговує на увагу, оскільки кредит відповідачем отриманий не у банківській установі, а у товариства з обмеженою відповідальністю, яке надає фінансові послуги та не є держателем банківської карти, відтак не має доступу до інформації про рух коштів за нею. Відповідачем не спростовано, що банківська картка з відповідним номером на яку переказувались грошові кошти та яка вказана ним в кредитних договорах, йому не належить. Крім цього, суд вважає, що маючи доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, відповідач мав можливість в якості доказу надати суду довідку з банку про неналежність йому вищезгаданої картки, або виписку зі свого рахунку на підтвердження надходження чи не надходження коштів від кредитора на виконання умов укладеного договору, його розміру, а також на підтвердження виконання своїх зобов`язань за даними договорами. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Також суд зазначає, що при укладенні цих договорів сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, яка добровільно ним не погашається. У матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем зобов`язання по погашенню кредитної заборгованості. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитними договорами № 09334-03/2024 в розмірі 20000,00 гривень, з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; № 09299-03/2024 в розмірі 20000,00 гривень, з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; № 07072-03/2024 в розмірі 15750,00 гривень, з яких: 4500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11250,00 грн. - сума заборгованості за процентами; № 07066-03/2024 в розмірі 15750,00 гривень, з яких: 4500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11250,00 грн. - сума заборгованості за процентами підлягають задоволенню в повному обсязі. Разом з тим, суд не погоджується з аргументами позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за кредитним договором № 0995337004. Відповідно до умов вказаного договору визначено розмір кредиту 2839,00 грн, строк кредитування кредитом 30 днів, процентна ставка 1,75% за один день користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У зазначеній постанові Верховний Суд, розглядаючи питання стягнення штрафних санкцій за договором споживчого кредитування, сформував низку правових висновків. Зокрема, Велика Палата розмежувала поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання». Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у ст. 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам потрібно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). У постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 352/1950/15-ц (провадження № 61-2973св22) зазначено, що договір, як приватноправова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, має на меті забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами, зокрема при невизначеності і незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів. Згідно з ч. 1 ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 цього Кодексу. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2022 року у справі № 944/3046/20 (провадження № 61-19719св21) зроблено висновок, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч. 3, 4 ст. 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення "contra proferentem". "Contra proferentem" (лат. "verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem") - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" ("no individually negotiated"), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін". Тобто contra proferentem має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність; contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань. Отже, при стягненні заявленої позивачем заборгованості за нарахованими процентами потрібно ґрунтуватися на чітко обумовлених між контрагентами кредитних договорів умовах, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування саме у 30 днів відповідно, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму вартості кредиту. Такий механізм не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Як встановлено судом, строк кредитування був погоджений сторонами та становив 30 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Позивач у позові посилався на наявність у позичальника заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом. Однак, заявлена до стягнення сума відсотків нарахована як за період до прострочення боржника, так і за період після такого прострочення за кредитним договором. З огляду на наведене вище, суд вважає, що позивач не довів свої вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими після спливу 30-денного строку кредитування. Згідно додатку до договору про надання позики сума кредиту складає 2839,00 грн, сума процентів за користування кредитом за 30 днів складає 1490,48 грн, загальна вартість кредиту 4329,48 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача за договором позики № 0995337004. Щодо судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити таке. Питання щодо судового збору суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial