Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, заінтересована особа: Сторожинецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі Чернівецької області Івано Франківського міжрегіонального управління міністерства юстиції України про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України. Заява обґрунтована тим, що заявниця є матір`ю [PERSON] [INFO] , який 30 березня 2023 року зник безвісти під час участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсіч і стримання збройної агресії поблизу н.п. Червонопопівка Сєвєродонецького району Луганської області. 18 квітня 2023 року вона отримала сповіщення № 97 з [INFO] про те, що її син зник безвісті. Отримати свідоцтво про смерть у органах ДРАЦС не має можливості, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий для реєстрації факту смерті. Просить суд встановити факт смерті [PERSON] , місце смерті н.п. Червонопопівка Сєвєродонецького району Луганської області, яка настала [INFO] . Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, подану заяву про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України підтримує, просить задовольнити. Представник заінтересованої особи в суд не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи беї його участі, просив ухвалити рішення відповідно до норм чинного законодавства. Відповідно до ч.2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо, відповідно до положень Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих письмових матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до витягу з наказу №235 від 21.11.2023 року солдат [PERSON] вважається таким, що прийняв справи та посаду та присутпив до виконання обов`язків за посадою з посадовим окладом 2730 гривень на місць. Згідно виятгу з наказу № 670/нод від 25.04.2023 року [PERSON] вважається безвісно зниклик 30.03.2023 року за особливин обставин, в районі Червонопопівка Сєвєродонецького району Луганської області. Як вбачаєтсья із сповіщення сім`ї № 97 від 18.04.2023 року заявницю сповістили про те, що її син [PERSON] [INFO] зник безвісти 30.03.2023 року під час участі в бойових діях . Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно частин 1-3 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. Відповідно до статті 2 Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях", діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи в умовах воєнного чи надзвичайного стану та на тимчасово окупованих територіях» розширено перелік територій, щодо яких поширює свою дію стаття 317 ЦПК. На даний час до них відносяться території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окуповані території України, визначені такими відповідно до діючого законодавства. Враховуючи, що Указом Президента України воєнний стан встановлено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України, тому даний спрощений порядок розповсюджується на встановлення юридичних фактів, що відбулись на всій території України (як мінімум - до закінчення воєнного стану). Але в основному такий спосіб стосується зони воєнних дій та тимчасово окупованих територій, оскільки на таких територіях не функціонують відповідні органи, які можуть зафіксувати факт смерті. Такий висновок викладено у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 29.03.2023 року у справі № 753/8033/22. У постановах від 26 квітня 2023 року у справі №337/3725/22, від 29 квітня 2023 року у справі №753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Правова оцінка документів, поданих заявником на підтвердження факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, зокрема документам, виданим органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України, надається судом цивільної юрисдикції в сукупності з іншими доказами під час розгляду заяви про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України в порядкуст.317 ЦПК. Також, з правового висновку сформованого Верховним Судом у постанові від 12.05.2021 року у справі № 220/1582/20 щодо використання в процесі доказування документів, виданих (посвідчених) на непідконтрольних територіях вбачається, що встановлення факту народження або смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, у тому числі з урахуванням інформації яка міститься у документах, виданих органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України. Отже, долучений заявником до заяви документи, а саме витяг з наказу та сповіщення сім`ї, має оцінювати в сукупності з іншими доказами, які можуть підтвердити відповідний факт про встановлення якого просить заявник, проте самі по собі такі документи не можуть оцінюватись судом як належні, допустимі та достовірні доказ, при цьому заявником інших доказів до заяви не долучено. Крім того, з системного аналізу положень ст. 317 ЦПК України вбачається, що в даній категорії справ доказуванню підлягають також обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин, натомість доказів на підтвердження обставин смерті [PERSON] заявником не надано. Суд, оцінивши належність та допустимість доказів в їх сукупності приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви [PERSON] , про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, оскільки заявником не надано належних та допустимих доказів, на підставі яких суд може достовірно встановити смерть [PERSON] . Надані суду докази можуть вважатись тими самими конкретними обставинами, що дають підстави звернутись до суду із заявою про оголошення особи померлою, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, після спливу 6-ти місяців. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Суд враховує, що встановлення судом факту смерті особи спричиняє невідворотні та суттєві наслідки правового характеру: кримінальні провадження за підозрою чи за обвинуваченням відносно особи закриваються (п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України), цивільна правоздатність фізичної особи припиняється (ч. 4 ст. 25 ЦК України), представництво за довіреностями, виданими від імені особи, припиняється (п. 6 ч. 1 ст. 248 ЦК України), відкривається спадщина після смерті особи (ч. 1 ст. 1220 ЦК України), тощо. При цьому, встановлення судом факту смерті на тимчасово окупованій території, за відсутності належних документів щодо медичного факту смерті, виданих медичними установами України, має здійснюватися судом із особливою ретельністю та уважністю, тобто із дослідженням всіх доказів, які мають значення для встановлення істини у справі в їх сукупності та взаємозв`язку (письмові докази, показання свідків, тощо). Відповідно до ч. 8 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Суд зазначає, що ненадання заявником належних та допустимих доказів, унеможливлює встановлення судом достовірності відомостей, які відображені у медичному свідоцтві про смерть, виданому установою самопроголошеної республіки. За відсутності документів, що можуть підтвердити смерть та/або поховання особи, а також за відсутності показань свідків, суд позбавлений можливості перевірити відповідність дійсним обставинам справи тих відомостей, які відображені у документі наданим заявником, та достовірно встановити факт смерті особи на тимчасово окупованій території, усунувши всі сумніви та припущення щодо такого факту. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що заявником не надано достовірних та переконливих доказів факту смерті особи, у зв`язку із чим у задоволенні заяви про встановлення факту смерті належить відмовити. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір компенсувати за рахунок держави у розмірі 665,60 грн.

Outcome: dismissed