Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказав, що 22 вересня 2015 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від спільного проживання неповнолітніх дітей немає. Шлюбні стосунки з відповідачем припинено у листопаді 2015 року, спільно не проживають та не підтримують сімейних стосунків. Разом із відповідачем спільного господарства не ведуть, не мають взаємних прав та обов`язків. Сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим, їх сім`я остаточно розпалася. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований 22 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ямпільського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №71. У зв`язку з несенням служби та неможливістю з`явитися в судове засідання, просив справу розглянути без його участі, часу на примирення не надавати. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 03.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами. Копія ухвали про відкриття провадження у справі направлялась на адресу місця проживання відповідача, однак до суду повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній». Враховуючи норми п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи. Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, до суду не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого повторно 10.12.2025 Балтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), [PERSON] , [INFO] , 22.09.2015 зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », актовий запис №71 (а.с.9). Із копії довідки №3516 від 28.11.2025, виданої в/ч [NUMBER] , встановлено, що солдат [PERSON] перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації у військовій частині [NUMBER] з 13.11.2025 по теперішній час (а.с.10). Із повідомлення Управління «Центр надання адміністративних послуг» Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, №13-02/4-109 від 02.02.2026, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 18.10.2013 на території Ямпільської територіальної громади за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст.1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. З урахуванням небажання позивача підтримувати подружні стосунки, збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення, а тому позов є обґрунтованим і суд має підстави для розірвання шлюбу. Судом не встановлено обставин відповідно до норм чинного законодавства, які б унеможливлювали розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №1.506710683.1 від 27.01.2026, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 1331 гривень 20 копійок.

Outcome: approved