Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за відпуск теплової енергії на опалення та підігрів води. На обґрунтування позову зазначено, що з 01.06.2020 відповідач є власником 2/3 частки квартири [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] та споживачем послуг теплової енергії та постачання гарячої води, що надавалися ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго». Позивач надавав відповідачу послуги з постачання теплової енергії та гарячої води у повному обсязі у відповідності до якісних показників згідно вимог нормативно-технічних документів, а відповідач, в свою чергу, здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладання відповідного договору. Відповідач не виконує обов`язки та не оплачує своєчасно і у повному обсязі вартість наданих позивачем послуг на виконнання Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830. Позивач просить стягнути з відповідача борг за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води з 01.11.2022 по 31.03.2025 включно в сумі 31870 грн 56 коп, індекс інфляції - 4610 грн 32 коп, 3 % річних - 1286 грн 89 коп та судовий збір - 3028,00 грн. 19.11.2025, 24.11.2025 судом отримана інформація щодо наявності зареєстрованого місця проживання відповідача. 24.11.2025 позовна заява залишена без руху із наданням строку для усунення виявлених недоліків, що усунуті позивачем відповідно до заяви від 28.11.2025. 01.12.2025 відкрите провадженняпо справі у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 19.01.2026, 05.03.2026 судове засідання не відбулося по причині відсутності електропостачання у приміщенні суду (акти керівника апарату суду відповідно від 20.01.2026 № 13 та від 05.03.2026 № № 59, 60). 05.03.2026 представник позивача надав суду письмову заяву про зменшення позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що відповідачем самостійно сплачено 14300 грн 00 коп основного боргу, 1286 грн 89 коп - 3 % річних, 00 грн 11 коп індексу інфляції та 3028,00 грн судового збору. З урахуванням наведеного станом на 05.03.2026 сума заборгованості становить 17570 грн 56 коп та 4610 грн 21 коп індекс інфляції, що і просили стягнути з відповідача. 05.03.2026 відповідачем надана заява про часткову сплату наявної заборгованості, клопотала про розгляд справи за її відсутності. У поданій заяві зазначила про скрутне матеріальне становище, те що є одинокою матір`ю, особою з інвалідністю ІІІ групи, тому не має можливості сплатити всю суму заборгованості відразу. До заяви відповідача долучені дві квитанції про сплату 27.11.2025 за надані послуги позивачем 2300,00 грн та 4315,00 грн. 23.03.2026 у судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача у заяві про зменшення позовних вимог просив розглянути справу за їх відсутності. 23.03.2026 відповідачем надана заява про часткову сплату наявної заборгованості, клопотала про розгляд справи за її відсутності. Просила розстрочити залишок боргу на 6 місяців у зв`язку із тим, те що є одинокою матір`ю та особою з інвалідністю ІІІ групи. До заяви відповідача долучені три квитанції про сплату 19.03.2026, 22.03.2026 за надані послуги позивачем відповідно 6500,00 грн, 4500,00 грн та 5500,00 грн, а всього на загальну суму 16500,00 грн. З`ясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, заяви, надані відповідачем про часткову сплату наявної заборгованості, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази на їх належність, допустимість, достатність, взаємозв`язок у сукупності, з`ясувавши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, судом встановлене таке. Згідно п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами / тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умовне допускається, якщо інше не встановлено законом або договором. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. ст. 525, 526, 625 ЦК України). Споживач зобов`язаний оплачувати житлов - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). У відповідності до п. 1 п.2 п. 3 ст. 9 «Правил надання послуги з постачання гарячої води та типові договори про надання послуги з постачання гарячої води» затверджених Постановою КабінетуМіністрів України від 11.12.2019 № 1182, а Постановою КабінетуМіністрів України від 21.08.2019 № 830 - Правила надання послуги з постачання теплової енергії і типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. За бажанням споживача оплата житлово - комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. [PERSON] є власником 2/3 частки квартири [ADDRESS] та споживачем послуг теплової енергії та постачання гарячої води, що надавалися ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» по особовому рахунку № [NUMBER] з 01.11.2022 по 31.03.2025 включно. Позивач згідно Закону України «Про житлово - комунальні послуги» надавав відповідачу послуги з постачання теплової енергії на опалення та підігрів води у повному обсязі. Розмір плати за надані позивачем послуги становить за послуги з постачання теплової енергії - умовно-змінна частина плати по двоставковому тарифу - 1248,25 грн (протягом опалювального періоду), умовно - постійна частина плати в сумі 623,57 грн (щомісячно протягом року), плата за абонентське обслуговування 505,00 грн. Відповідно до п. 32 зазначеного договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг календарний місяць Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісячно у фіксованому розмірі. Уразі застосування до ставкового тарифу умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісячно протягом року. Відповідач, не дотримуючись законодавства, несвоєчасно та не у повному обсязі сплачувала за надані позивачем послуги. Згідно позовної заяви станом на 21.10.2025 борг по оплаті за відпуск теплової енергії на опалення та підігрів води в період з 01.11.2022 по 31.03.2025 включно становив 31870,65 грн, індекс інфляції - 4610,32 грн, 3 % річних - 1286,89 грн. 05.03.2026 відповідачем надана заява про часткову сплату 27.11.2025 наявної заборгованості за надані послуги позивачем в сумі 2300,00 грн та 4315,00 грн. 05.03.2026 представник позивача надав письмову заяву про зменшення позовних вимог. оскільки відповідачем сплачено 14300,00 грн основного боргу, 1286,89 грн - 3 % річних, 0,11 грн індексу інфляції. Крім того, представник позивача у цій заяві пвказували про сплату відповідачем 3028,00 грн судового збору. З урахуванням наведеного станом на 05.03.2026 за підрахунками суду загальна заборгованість відповідача перед позивачем становила 22180,77 грн (17570,56 грн заборгованості за надані послуги + 4610,21 грн індексу інфляції). Відповідно до письмової заяви відповідача від 23.03.2026 остання повідомляла суд про часткову сплату наявної заборгованості із долученням квитанцій про сплату 19.03.2026, 22.03.2026 за надані послуги позивачем на р/р [NUMBER] відповідно 6500,00 грн, 4500,00 грн та 5500,00 грн, а всього на загальну суму 16500,00 грн. Згідно заявлених позовних вимог р/р [NUMBER] , на який відповідачем сплачені 19.03.2026, 22.03.2026 кошти в сумі 16500,00 грн, спрямовані відповідачем саме на погашення основного боргу. З урахуванням наведеного, залишок до сплати за основного боргу становить 1070,56 грн та 4610,21 грн індексу інфляції, всього на суму 5680,77 грн. Таким чином, враховучи заяву позивача про зменшення позовних вимог, часткову оплату відповідачем наявної заборгованості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача на 25,61 % на суму 5680,77 грн від 22180,77 грн. Суд враховує, що у такому разі стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає судовий збір в сумі 775,47 грн (25,61 % від 3028,00 грн). Однак, враховуючи добровільну сплату відповідачем на рахунок позивача судового збору в сумі 3028,00 грн, як зазначено представником позивача у заяві про зменшення позовних вимог, переплата відповідачем судового збору становить 2252,53 грн (3028,00 грн - 775,47 грн). Зазначена сума переплачених коштів має бути зарахована в рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачем, тому з урахуванням наведеного до стягнення з відповідача підлягає сума 3428,24 грн (5680,77 грн сума до стягнення - 2252,53 грн переплата відповідачем судового збору на рахунок позивача). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: (1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; (2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; (3) у третю чергу - основна сума боргу (ст. 534 ЦК України). Якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону) (ч. 1 ст. 8 ЦК України). За наведених обставин, суд приходить до висновку про застосування ч. 1 ст. 8, ст. 534 ЦК України, а переплачена відповідачем сума судового збору 2252,53 грн має бути зарахована позивачем до основної суми заборгованості відповідача - 1076,56 грн, а решта - 2357,68 грн (5680,77 грн - 2252,53 грн) в рахунок погашення індексу інфляції. Зазначене відповідатиме принципам правової визначеності та верховенства права. Щодо клопотання відповідача про розстрочення залишку заборгованості на 6 місяці, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може розстрочити виконання рішення. Підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: (1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; (2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; (3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. З урахуванням наведеного, відповідач має право на звернення до суду, який розглядав справу, із заявою про розстрочення виконання рішення на строк до одного року, поданою у порядку, передбаченому ст. 435 ЦПК України, із долученням документів на підтвердження скрутного матеріального становища, наявності статусу одинокої матері та особи з інвалідністю тощо. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Указані вимоги процесуального закону покладають тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Застосування такого підходу оцінки доказів відповідає позиції Верховного Суду у справах № 910/18036/17 від 02.10.2018, № 917/1307/18 від 23.10.2019. Під час розгляду справи, судом забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості (ст. 129 Конституції України). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Outcome: partial