Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON] , про розірвання шлюбу та встaновлення фaкту. Позов мотивує тим, що 21 жовтня 2021 року він уклав шлюб з відповідачкою, який був зареєстрований Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №1116. [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Вказує, що відразу після реєстрації шлюбу подружні стосунки між ними були хорошими, але з плином часу все змінилося у гіршу сторону, частіше траплялися непорозуміння. В результаті як подружжя не проживають, кожен з них живе своїм життям. Шлюбні відносини фактично припинені, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Зазначає, що дочка проживає з ним, відповідачка участі у вихованні та утриманні доньки не бере. Вона давно зібрала речі, покинувши їх та проживає за іншою адресою. З того часу, як він з відповідачкою припинив шлюбні відносини, їхня дочка, [PERSON] , проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Ним було створено умови для проживання та розвитку дитини. Всі питання щодо медичного обслуговування та в разі необхідності лікування дитини, завжди вирішує він та відвідує сімейного лікаря з дочкою за необхідності. Мати дитини мешкає окремо, та планує виїхати за кордон. За таких обставин існує необхідність у встановленні юридичного факту самостійного утримання дитини та виховання для реалізації різних соціальних цілей без необхідності щоразу звертатися до матері для отримання її згоди, в тому числі щодо переміщення, на здійснення медичних втручань, за потреби, у закладах освіти та ін. В порядку врегулювання питання участі у вихованні спільної дитини, між ним та відповідачкою було досягнуто згоди стосовно здійснення батьківських прав, участі у вихованні дитини та визначення місця проживання дитини, що підтверджується нотаріально посвідченим договором між батьками щодо визначення місця проживання дитини від 18.10.2025. Вказує, що має самостійний дохід, який дозволяє йому забезпечувати матеріальні потреби його та дочки в повному обсязі, а тому необхідна юридична фіксація факту знаходження дитини на одноособовому утриманні з метою оформлення документів для отримання соціальної допомоги на дитину, яка виховується лише одним з батьків, а також для захисту прав та інтересів дитини. Процесуальні дії суду. Ухвалою судді від 24.02.2026 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 09.03.2026. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Сквирської міської ради. Ухвалою суду від 09.03.2026 закрито підготовче провадження в зазначеній справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача, адвокат Бугайов М.І. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, та просив позов задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином. Подала відзив на позовну заяву та вказала, що життя з позивачем не склалося через діаметрально протилежні погляди на життя, разом не проживають вже 8 місяців. Зазначила, що враховуючи прихильність дитини до батька вона з позивачем уклала договір про проживання дитини та про участь у її вихованні. Однак, в силу того, що вона проживає в м.Києві та має намір одружитися з іншим чоловіком можливості доглядати і виховувати доньку не має, не може в повній мірі виконувати умови укладеного договору. Вважає, що у батьків рівні права щодо виховання та утримання спільних дітей, а тому не заперечує, щоб доньку виховував батько дитини. Щодо утримання дитини вказала, що на даний час не працює та знаходиться на утриманні іншого чоловіка, з яким проживає. Просила при вирішення спору врахувати інтереси дитини, проти розірвання шлюбу не заперечувала, проводити слухання справи у її відсутності. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Сквирської міської ради, в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено: [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21 жовтня 2021 року у Голосіївському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про що було складено відповідний актовий запис №1116, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.12). [INFO] у шлюбі народилася дитина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.11). Позивач та відповідачка проживають окремо понад вісім місяців: позивач з дочкою проживає за адресою: [ADDRESS] , а відповідачка зареєстрована в м. Сквира Білоцерківського району Київської області, проживає в м. Києві з іншим чоловіком, не цікавиться життям і здоров`ям дочки [PERSON] , [INFO] , участі у вихованні та утриманні доньки не приймає. Відповідачка та позивач не ведуть спільного господарства. Відповідно до довідки від 13.02.2026 Приватної організації «Початкова школа «Хепі Роні» [PERSON] , [INFO] , відвідує заклад. Батько дитини приводить та забирає дитину із закладу (а.с.24). Згідно довідки ФОП [PERSON] від 13.02.2026 пацієнтка - дитина [PERSON] , [INFO] , з моменту укладення декларації, з 06.05.2025 по 12.02.2026 відвідувала педіатра 13 разів, у більшості з яких у супроводі батька [PERSON] (а.с.23). Відповідно до письмових пояснень [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] , та є сусідкою позивача, вбачається, що [PERSON] проживає з дочкою [PERSON] в [ADDRESS] . Сам її виховує та утримує (а.с.13). Відповідно до письмових пояснень [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] проживає з дочкою [PERSON] в [ADDRESS] . Сам її виховує та утримує (а.с.14). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав суду, що є двоюрідним братом позивача. З моменту як брат уклав шлюб з відповідачкою не живуть разом 2 роки. Як народилася дитина деякий час жили разом, але періодично то сходилися, то розходилися. [PERSON] зловживала алкоголем, за дитиною не доглядала. [PERSON] проживає в с.Горобіївка понад 2 роки разом з дитиною. Наймає няньку для допомоги у догляді за дочкою. Дитина всім забезпечена. Будинок дістався йому по спадщині, де він зробив ремонт. Будинок має три кімнати, кухню, коридор, є ванна кімната. У дитини обладнана окрема кімната, є дитяче ліжечко, манежик, іграшки, шафа для одягу. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що її чоловік є двоюрідним братом позивача. Дитина проживає з позивачем в с. Горобіївка, Білоцерківського району Київської області. Після народження дитини між позивачем та відповідачкою часто виникали сварки через дрібниці. Разом не проживають років два. [PERSON] забрав дитину та сам опікується нею. Відповідачка [PERSON] любила випити. Згідно договору про проживання дитини та про участь у її вихованні, укладеного 18.10.2025, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Шараєвською О.А., позивач та відповідач домовилися, що місцем проживання їхньої дочки [PERSON] буде разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , де батько зобов`язується доглядати, утримувати та фінансово забезпечувати життєві потреби дитини. Таким чином, малолітня дитина [PERSON] знаходиться на повному утриманні батька [PERSON] та він самостійно виховує її. Оцінка суду. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхньої дитини. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, а згідно ч. 1 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), та ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 12 Закону України „Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини). Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що відповідачка протягом тривалого часу, систематично, свідомо, без поважних причин не виконувала належним чином і взагалі не виконує на цей час свої батьківські обов`язки по відношенню до дочки, не цікавиться її долею протягом тривалого періоду часу, участі у вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, тобто контакту не підтримує, що стверджується доказами, долученими до матеріалів справи. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів та те, що встановлення вище зазначеного факту необхідно заявнику для призначення соціальних пільг, субсидій, допомоги, тощо, а також для підтвердження права на стягнення аліментів з матері дитини у випадку ухилення її від виконання своїх батьківських обов`язків в частині утримання та матеріального забезпечення дитини, вважає, що заяву [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі та за наявності зазначених вище обставин суд вважає, що збереження шлюбу між [PERSON] та [PERSON] буде суперечити інтересам сторін, тому надалі є недоцільним. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved