Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

До Коростенського міськрайонного суду Житомирської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс", в інтересах якого діє представник Томилко О.Б., до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначає, що 26.06.2024 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] , у формі електронного документа з використанням електронного підпису, з дотриманням ст. 11,12 Закону України "Про електронну комерцію" було укладено договір кредитної лінії № 745356589. Зокрема відповідач за допомогою мережі інтернет перейшла на офіційний сайт ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", зареєструвалася на даному сайті, створивши особистий кабінет позичальника. Після чого заявила про бажання отримати кошти, подавши відповідну заявку, в якій вказала свої персональні дані, в тому числі: паспортні дані, дані про електронну пошту та абоненський номер, номер банківської картки для перерахування коштів, ознайомилася та підтвердила згоду з офертою, індивідуальною частиною кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору, підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Товариство з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надало відповідачу кредитні кошти в сумі 19500 грн., шляхом безготівкового переказу на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] . Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала. 25.03.2025 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено договір факторингу №МВ-ТП/28, згідно умов якого, ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" зобов`язується відступити ТОВ "Таліон Плюс" права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу №МВ-ТП/28 від 25.03.2025 року, ТОВ "Таліон Плюс" отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором. Загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 59303,62 грн. з яких : 19192,34 грн. - заборгованість по кредиту; 40111,28 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість по комісії за надання кредиту. Враховуючи, що заборгованість за кредитним договором залишається не погашеною, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх договірних зобов`язань та добровільно не погашає прострочену заборгованість, позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 59303,62 грн. Одночасно просить суд стягнути понесені судові витрати у розмірі 2422,40 грн. сплаченого судового збору та витрати на правничу допомогу у сумі 5000 грн. Розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області відкрито провадження у цивільній справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов, подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Відповідач належним чином повідомлялася про розгляд справи, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі за місцем реєстрації. Ухвалу про відкриття провадження у справі отримала, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Крім того, відповідач має зареєстрований електронний кабінет у підсистемі "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви отримала в електронній формі, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. У встановлений строк правом подачі відзиву на позов не скористалася, будь яких заяв, клопотань, що стосуються розгляду справи до суду не подала. Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5,8 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері кредитування. 26.06.2024 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] , у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію" шляхом обміну електронними повідомленнями, використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, було укладено договір кредитної лінії № 745356589. Згідно умов договору ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії, в сумі кредитного ліміту у розмірі 19500 грн., на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику. ( п.2.1 Договору). Сторони погодили, що 26.06.2024 року кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором у сумі 15000 грн. Сума кредитного ліміту, яка вказана в п.2.1 договору, є загальною сумою кредиту за цим договором і є максимальною сумою грошових коштів на умовах кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Другий та решта траншів за договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах передбачених цим договором (п.2.2.-2.4. Договору). Відповідно до п.5.1. договору кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки № 4149-49XX-XXXX-4506, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором. Згідно розділу 3 договору позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого останній може отримати черговий транш в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 30 (тридцять) днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії та строк дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором (п.3.1-3.2. Договору). Сторони дійшли згоди, що позичальник в будь - який час, протягом дисконтного періоду дії договору може отримати черговий транш в межах визначеного максимально доступного розміру кредиту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, в тому числі при частковому погашені кредиту. Кредитодавець в будь-який момент має право відмовити в надані чергового траншу за договором, у разі якщо в нього є сумніви, що сума такого траншу буде повернена вчасно. Сторони погодили, що факт закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання відповідачем нових траншів за договором (п.6.1 - 6.5 Договору). Пунктом 8.1. договору передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат не передбачено. Сторони погодили процентну ставку (п.8.1-8.8. Договору): На момент укладання договору та отримання першого траншу за договором базова процентна ставка становить 1,50 % в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожен день користування ним. У разі отримання додаткових траншів за договором, після 21.08.2024 року базова процентна ставка, яка використовується для нарахування процентів за користування траншами, обмежується та розраховується від максимального розміру денної процентної ставки - 1% за день користування (п.8.3 Договору); За період від дати видачі першого траншу до 26.07.2024 року (включно) розрахунок витрат за кредитом здійснюються за дисконтною процентною ставкою 0,51 відсотки від суми кредиту за кожний день користування ним, що становить 186,15 (сто вісімдесят шість цілих п`ятнадцять сотих) відсотків річних (п.8.7.1 Договору); У разі якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2. договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів або здійснить поновлення дисконтного періоду, на період після 26.07.2024 року розрахунок витрат за кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою 1,46 відсотків в день від суми кредиту за кожний день користування ним, що становить 532,88 (п`ятсот тридцять дві цілих вісімдесят вісім сотих) відсотків річних (п.8.7.2 Договору). Проценти в розмірі визначеному за правилами цього договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня закінчення строку дії цього договору (п.8.8. Договору). Проценти за договором сплачуються у порядку, визначеному п.7.4. вказаного договору, а саме: - протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування чи поновлення дисконтного періоду, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього договору (п. 7.4.1. Договору); - після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно (п. 7.4.2. Договору). Сторони погодили, що у разі затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом щонайменше на один місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення позичальника про дострокове припинення договору. При цьому договір вважається розірваним з моменту відправлення відповідного повідомлення, в тому числі на електронну пошту позичальника (п.9.1.1.7. Договору). Рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування - 26.07.2024 року, а саме протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого траншу позичальником. Відповідно до п.7.2 договору в обов`язковому порядку основна сума кредиту має бути повернута позичальником не пізніше, ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору у порядку, передбаченому п.11.1 договору (п.7.2.1 Договору); дострокового розірвання/припинення дії договору, у порядку, передбаченому п.9.1.1.2 або п.9.1.1.7 договору (п. 7.2.2 Договору). Кінцева дата повернення (виплати) кредиту - 26.07.2029 року (п. 7.3. Договору). Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання/припинення його дії, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь - якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання (п.11.1. Договору). У позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткової угоди для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених договором, на підставі поданого до кредитодавця звернення із зазначеною датою в паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Кредитодавець не має права в односторонньому порядку продовжувати строк кредитування, установлений договором, та строк дії договору (п.11.3., 11.4. Договору). Товариство з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши, шляхом безготівкового переказу на поточний (картковий) рахунок, відповідачу кредитні кошти. 18.09.2024 року між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та [PERSON] , у порядку визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію", шляхом обміну електронними повідомленнями, використанням відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором було укладено додаткову угоду до договору кредитної лінії №745356589, у відповідності до умов якого сторони дійшли згоди про надання, шляхом безготівкового переказу за реквізитами платіжної картки позичальника №4149-49ХХ-ХХХХ-4506, траншу в сумі 4500 грн. Додаткова угода є невід`ємною частиною договору (п.4 Угоди). Сторони погодили, що базова процентна ставка за договором для суми всіх наступних траншів в рамках всього кредитного ліміту та для суми, яка вже є в користуванні складатиме 1,00 % в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожен день користування ними. З моменту підписання цієї додаткової угоди, незалежно від зазначеного в договорі, розмір дисконтної чи індивідуальної ставки не може бути більшим за вище вказану базову процентну ставку (п.1.4. Угоди). Товариство з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" зобов`язання за додатковою угодою виконало в повному обсязі, надавши, шляхом безготівкового переказу на поточний (картковий) рахунок, відповідачу 2-й транш кредиту. Відповідач кредитні кошти отримала, що підтверджується інформаційними довідками ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "ПрофітГід" про проведення платіжних операцій, згідно яких вбачається, що на платіжну картку, маска картки № [NUMBER] , зазначену відповідачем в договорі та додатковій угоді були успішно перераховані грошові кошти, а саме: 26.06.2024 року у сумі 15000 грн. (ідентифікатор: 41942-55101-73143) та 18.09.2024 року у сумі 4500 грн. (ідентифікатор: 42668-89883-13844). Призначення платежів: Credit transaction [PERSON] , згідно договору № 745356589 від 26.06.2024 року. Факт отримання грошових коштів у кредит також підтверджується отриманою інформацією АТ КБ "ПриватБанк", згідно якої вбачається, що дійсно банком на ім`я відповідача емітовано платіжну картку № [NUMBER] та на яку, згідно виписки про рух коштів (транзакції) по картці 26.06.2024 року відповідачу було зараховано 15000 грн. та 18.09.2024 року - 4500 грн. Загальна сума отриманого відповідачем кредиту становить 19500 грн. Відповідач кредитними коштами скористалася, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість, розмір якої, за розрахунком ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" становить 40687,55 грн., з яких: 19192,34 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 11899,04 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками та 9596,17 грн. - неустойка. З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач періодично здійснювала періодичні платежі чим частково повертала кредит, сплачуючи заборгованість за основним боргом (тілом), відсотками за користування кредитом та комісію (10 платіж), однак в подальшому припинила своєчасно сплачувати грошові кошти для погашення кредитної заборгованості. Загальний розмір сплачених відповідачем коштів становить 34125 грн. 25.03.2025 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (клієнт) та ТОВ "Таліон Плюс" (фактор) було укладено договір факторингу № МВ-ТП/28, згідно умов якого, ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" зобов`язується відступити ТОВ "Таліон Плюс" права вимоги, за переліком в реєстрі прав вимоги, а ТОВ "Таліон Плюс" зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до договору факторингу № МВ-ТП/28 від 25.03.2025 року: - "Право вимоги" означає весь обсяг прав грошових вимог клієнта за кредитним договором (наявних та майбутніх), зокрема прав грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитним договором, строк платежу за якими настав, а також прав грошових вимог, які виникнуть у майбутньому (п.1.3. Договору); - "Реєстр прав вимоги" - перелік прав вимог до боржників, що відступаються за цим договором (п.1.5. Договору). Пунктом 4.1 договору факторингу № МВ-ТП/28 від 25.03.2025 року передбачено, що наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту укладання реєстру прав вимоги. Майбутнє право вимоги вважається переданим з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Цей договір набуває чинності з моменту його укладання та діє до кінця календарного року (до 31 грудня включно), в якому його було укладено, але у будь-якому разі до моменту повного виконання сторонами всіх взятих на себе зобов`язань за ним. (п.8.1 Договору). 25.03.2025 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс", на виконання умов договору факторингу, підписали реєстр прав вимоги. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 25.03.2025 року ТОВ "Таліон Плюс" отримало право вимоги до відповідача за договором кредитної лінії № 745356589 від 26.06.2024 року на загальну суму 40687,55 грн., з яких : 19192,34 грн. - заборгованість за основним боргом (тілом); 11899,04 грн. - заборгованість по процентам та 9596,17 грн. - заборгованість по іншим нарахуванням (неустойка). Даний факт також підтверджується платіжною інструкцією №1405 від 27.03.2025 року про оплату за відступлення прав вимоги зідно договору факторингу №МВ-ТП/28 від 25.03.2025 року. Таким чином, ТОВ "Таліон Плюс" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до відповідача за договором кредитної лінії № 745356589 від 26.06.2024 року та є належним позивачем у справі. Товариство з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" суму заборгованості за договором кредитної лінії № 745356589 від 26.06.2024 року змінювало, здійснювало нарахування відсотків (147 календарні дні * 191,92 грн.(1,00%) = 28212,24 грн.) на умовах та у строки передбачені кредитним договором. Відповідач, після відступлення права вимоги, не здійснювала жодного платежу для погашення кредитної заборгованості за спірним договором ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. Загальний розмір заборгованості з урахуванням суми заборгованості визначеними первісним кредитором та розрахунком позивача, а також частково сплачених відповідачем коштів становить 68899,79 грн., з яких: 19192,34 грн. - заборгованість за основним боргом, 40111,28 грн. - заборгованість за процентами та 9596,17 грн. - неустойка. Факт укладання договору кредитної лінії № 745356589 від 26.06.2024 року та отримання кредитних коштів в сумі 19500 грн. відповідачем не заперечується, матеріалами справи підтверджується. Правильність нарахувань розміру заборгованості на час розгляду справи судом перевірена, відповідачем не оспорена та не спростована. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Згідно зі ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. В матеріалах справи відсутні докази того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладання суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства, а також, що волевиявлення позичальника було обмеженим і не відповідало її внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обовязки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами. Крім того, матеріали справи містять належні докази на підтвердження того, що саме відповідачем здійснено дії, спрямовані на укладання спірного договору, а саме відповідач зареєструвалася на офіційному сайті первісного кредитора, пройшла ідентифікацію та верифікацію особи, заповнила заяву на отримання грошових коштів в кредит від 26.06.2024 року на сайті первісного кредитора, з зазначенням ПІБ, даних паспорта, РНОКПП, місця реєстрації та місця проживання, зазначила реквізити картки для отримання кредиту, адресу електронної пошти та номер мобільного телефону, ознайомилася та підтвердила згоду з офертою, індивідуальною частиною кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору, підписала паспорт споживчого кредиту продукту "Смарт", здійснила акцептування договору, шляхом його підписання електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора "VHNP", підписала, шляхом використання одноразового ідентифікатора "2189" додаткову угоду до договору. При цьому, суд звертає увагу, що без входу відповідача на офіційний сайт ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та здійснення нею певного алгоритму дій, необхідного для отримання кредиту, спірний кредитний договір не було б укладено. Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма істотними його умовами та що їй надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Сплачуючи частково суму заборгованості відповідач також вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору та відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором кредитної лінії. Частиною 1 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 ст.510 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому слід враховувати, що у звязку із заміною кредитора в зобовязанні саме зобовязання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його субєктивний склад у частині кредитора. Відповідно до ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі ч.1,2 ст.10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Положеннями ч.1 ст.1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначені ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України "Про споживче кредитування" та Законом Украiни "Про електронну комерцію". Згідно зі ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Відповідно до п.5,6 ч.1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.(ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно зі ст.6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Положеннями ч.2 ст.639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору, на таких умовах, шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.1,2 ст. 80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.1-3 ст. 89 ЦПК України). З матеріалів справи слідує, що прийняті на себе зобов`язання за укладеним договором сторона позивача виконала своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі. Відповідач кредитні кошти отримала, скористалася ними, що підтверджується наявними у справі доказами, своїх зобов`язань за договором кредитної лінії не виконала та не сплатила грошові кошти для погашення кредитної заборгованості. Доказів на спростування доводів позивача, а також щодо розміру утвореної заборгованості за договором до суду не подала. Вказаний договір (окрема умова договору) у відповідності до вимог чинного законодавства недійсним не визнавався, тобто в силу ст. 204 Цивільного кодексу України діє презумпція правомірності правочину. Суд звертає увагу, що при подачі позовної заяви до суду позивачем враховані пункти 18 і 19 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та до суми боргу не включено штрафні санкції (неустойка, пеня) в розмірі 9596,17 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором. Враховуючи, що відповідачем порушено право позивача на належне виконання умов кредитного договору, в результаті чого кредитна заборгованість не була погашена відповідачем добровільно, вимога позивача, щодо стягнення заборгованості є правомірною та підлягає задоволенню в повному обсязі, а відтак, із відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором кредитної лінії № 745356589 від 26.06.2024 року в сумі 59303,62 грн. Щодо заявленої позивачем вимоги про відшкодування понесених витрат на правову допомогу у розмірі 7000 грн, суд зазначає наступне. Приписами ч.3 ст.141 ЦПК України зазначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.(ч.4 ст.137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні критерії застосовує у своїх рішенннях ЄСПЛ ("Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року, "Двойних проти України" від 12 жовтня 2006 року у справі, "Гімайдуліна і інших проти України" від 10 грудня 2009 року, "Баришевський проти України" від 26 лютого 2015 року та ін.). Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved