Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

[PERSON] через представника адвоката Голован Ярослава Ігоровича звернувся до Шевченківського районного суду м. Харкова з позовом до Головного управління Державної Казначейської служби України у Харківській області, Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [INFO] , відповідно до якого просить стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] на відшкодування виконавчого збору у розмірі 3 400,00 (три тисячі чотириста) грн., витрат виконавчого провадження у розмірі 303,00 (триста три) грн., суми штрафу у розмірі 34 000,00 (тридцять чотири тисячі) грн. Також просить стягнути судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1331 грн. 20 коп. На обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відносно нього була винесена постанова, якою притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Позивач у свою чергу оскаржив вказану постанову та остання була скасована на підставі рішення суду. Водночас, до скасування постанови судом державним виконавцем було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] та в межах виконавчого провадження з рахунку позивача стягнуто кошти у загальному розмірі 37 703 грн. (3 400 грн. виконавчий збір, 303 грн. витрати виконавчого провадження, 34 000 грн. сума штрафу). Позивач вважає, що стягнуті кошти утримуються в бюджеті без достатньої правової підстави. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харків від 26 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Призначено судове засідання. 28.01.2026 від представника ГУ Державної Казначейської служби України в Харківській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити позивачу у задоволені позовних вимог. На обґрунтування відзиву вказав, що позов заявлений до неналежного відповідача. Головне управління не порушувала прав заявника та діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім того, Головне управління не набувало та не зберігало у себе кошти Позивача, а сплачений Позивачем штраф виконавчий збір було зараховано до державного бюджету України. Також зазначив, що витрати виконавчого провадження до Державного бюджету не зараховуються, а використовуються територіальними органами Міністерства юстиції саме для покриття витрат органів державної виконавчої служби, згідно ст. 42 ЗУ «Про виконавче провадження». Документи долучені до позову не містять доказів зарахування коштів витрат виконавчого провадження в сумі 303 грн до державного бюджету. Отже кошти витрат виконавчого провадження належить стягувати з Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції або Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, оскільки органи ВДВС мають централізовану бухгалтерію і саме на рахунок по спеціальному фонду власних надходжень Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що відкрий у Казначействі, зараховуються кошти витрат виконавчого провадження для подальшого використання територіальним органом Міністерства юстиції згідно кошторису. Заперечує проти стягнення судових витрат. 03.02.2026 від представника Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУМЮ надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у повному обсязі задоволенні позовної заяви в частині стягнення з Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління юстиції України на користь [PERSON] . Відзив мотивований тим, що на момент стягнення, розподілу коштів та завершення виконавчого провадження, були юридичні підстави для таких дій, а саме, чинна постанова про застосування адміністративного штрафу та відкрите виконавче провадження. Також на момент вчинення виконавчих дій постанова не оскаржувалась. У зв`язку з цим, застосування Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів № 787 не можливе. У свою чергу, постанова № 313 видана [INFO] скасовано рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова по справі №638/15213/25 від 18.09.2025 після фактичного виконання та винесення постанови про закінчення виконавчого провадження. Крім того, Шевченківський ВДВС у місті Харкові СМУМЮ не є суб`єктом, який набув або зберіг у себе стягнуті з Позивача кошти, оскільки останні негайно після їх сплати були перераховані на відповідні бюджетні рахунки. Відповідно Відділ не є належним відповідачем по цій справі. Набувачем коштів та відповідно належним відповідачем має бути держава в особі Державної казначейської служби України. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, просили розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просили їх задовольнити. У судове засідання представники відповідачів не з`явилися, про дату, час та місце судового зсідання повідомлялися своєчасно та належним чином. Представник ГУ Державної казначейської служби України в Харківській області просив розгляд справи проводити за його відсутності. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено, що 11.07.2025 постановою старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУМЮ Стадник Світлани Олексіївни відкрито виконавче провадження № 78597025 на підставі постанови №313 від 09.06.2025, виданої [INFO] про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу у розмірі 34 000 грн. Стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 3 400 грн. Згідно з платіжними інструкціями № 252cePBNKI00bd780002 від 21.07.2025, № 25336PBNKI00def50002 від 25.08.2025 та № 25388PBNK100e5fb0002 від 04.09.2025 [PERSON] було перераховано грошові кошти у розмірі 2 706 грн., 25 909,64 грн. та 9 087,36 грн. відповідно. Отримувачем вказано ШЕВЧЕНКІВСЬКІЙ ВДВС М. ХАРКОВІ СХІД М, код отримувача 34952393, рахунок отримувача - UA1835182300000253393006 44396. Рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова від 18.09.2025 скасовано постанову [INFO] № 313 від 09.06.2025 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. [PERSON] 19.11.2025 звертався до Шевченківського ВДВС у місті Харкові з заявою, в якій просив закрити виконавче провадження, у зв`язку зі скасуванням виконавчого документа судом; Повернути стягнутий виконавчий збір, у розмірі 3400,00 грн., витрати виконавчого провадження у розмірі 303,00 грн., стягнуту суму заборгованості у розмірі 34000,00 грн., стягнутих на підставі скасованої постанови [INFO] №313 від 09.06.2025. Відповідні кошти повернути на картковий рахунок: [NUMBER] , АТ КБ «ПРИВАТБАНК», код отримувача 3101705556. Відповідно до відповіді від 25.11.2025 № 188917 Шевченківського ВДВС у місті Харків СМУМЮ на заяву [PERSON] від 19.11.2025 стягнення 34 000,00 грн., відповідно до ст. 308 КУпАП). У постанові про відкриття виконавчого провадження ВП №78597025 від 11.07.2025 було зазначено про стягнення з боржника виконавчий збір у розмірі 3400,00 грн. відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно із постановою ВП № 597025 від 11.07.2025 з боржника підлягали стягненню витрати виконавчого провадження у розмірі 303,00 грн. Заходами примусового виконання з боржника було стягнуто кошти у розмірі 37 703,00 грн. 22.07.2025, 26.08.2025, 05.09.2025 державним виконавцем були сформовані розпорядження щодо розподілу зазначеною вище суми коштів, а саме: 3400,00 грн., були перераховані на рахунок UA318999980333219305000020649, отримувач УДКСУ у Шевченківському районі м. Харкова; 34000,00 грн., були перераховані на рахунок UA558999980313030106000020649, отримувач ГУК Харків обл/МТГ Харків/21081100; 303,00 грн., були перераховані на рахунок UA278201720313261001201159854, отримувач УДКСУ у Шевченківському районі м. Харкова. 05.09.2025 виконавче провадження завершено відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Отже, на момент стягнення, розподілу коштів та завершення виконавчого провадження, були юридичні підстави для таких дій, а саме, чинна постанова про застосування адміністративного штрафу та відкрите виконавче провадження. Також на момент вчинення виконавчих дій постанова не оскаржувалась. У зв`язку з цим, застосування Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів № 787 не можливе. Відповідно до частин першої та другої статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди). Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі статтями 55, 56 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, застосовний до випадків помилково чи надміру зарахованих до бюджету. Оскільки сума адміністративно-господарського штрафу, яку вніс до бюджету позивач, не є помилково чи надміру зарахованою, даний Порядок на спірні правовідносини не поширюється. Після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про застосування штрафу платник згідно зі статтею 1212Цивільного кодексу України має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави. Це узгоджується із практикою Великої Палати Верховного Суду про те, що рішення органу влади за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови від 21.08.2019 у справі №911/3681/17 (пункт 39), від 15.10.2019 у справі №911/3749/17 (пункт 6.27), від 22.01.2020 у справі №910/1809/18 (пункт 35), від 01.02.2020 у справі №922/614/19 (пункт 52), від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (пункт 109)). З огляду встановлені обставини справи, суд приходить висновку, що на дані правовідносини поширюються приписи статті 1212 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.1212Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83Цивільного кодексуУкраїни застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України). Оскільки рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова від 18.09.2025 року скасовано постанову [INFO] № 313 від 09.06.2025 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн, то правові підстави накладення на позивача адміністративного штрафу відпали. Доказів повернення позивачу грошових коштів матеріали справи не містять. Отже, з огляду на вищевикладене, заявлена позовна вимога щодо стягнення сплаченого штрафу у розмірі 34 000 грн., підлягає задоволенню. Згідно з ч. 4 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. Відповідно до ч. 7 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. З матеріалів справи вбачається, що Шевченківський ВДВС у м. Харкові СМУМЮ перерахував на рахунок відкритий у Головному управлінні Державної казначейської служби України в Харківській області ( [NUMBER] ) кошти у загальному розмірі 37 400 грн. З призначень вбачається, що вказані кошти складаються з адміністративного штрафу та виконавчого збору. У свою чергу грошові кошти у загальному розмірі 37 400 грн. відповідно до акумуляції надходжень до загального фонду державного бюджету в день надходження коштів було перераховано до державного бюджету на рахунок відкритий у Казначействі України, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями. Враховуючи викладене, заявлена позовна вимога щодо стягнення сплаченого виконавчого збору у розмірі 3 400 грн., підлягає задоволенню Водночас матеріали справи не містять доказів перерахування витрат виконавчого провадження у розмірі 303 грн. на рахунок відкритий у Головному управлінні Державної казначейської служби України в Харківській області і відповідно в подальшому перерахування зазначених коштів до Державного бюджет України. Згідно з постановою Верховного суду від 01.10.2020 у справі 703/1111/17 витрати виконавчого провадження це фактично понесені державним виконавцем витрати під час організації та проведення виконавчих дій (витрати на пересилку поштової кореспонденції; друк документів, тощо). Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 42 ЗУ «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Відповідно до п. 3.13.3 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Міністерством юстиції України 02.04.2012 №512/5 використання витрат на проведення виконавчих дій, стягнутих з боржника, здійснюється відповідно до письмового розпорядження державного виконавця, яким витрати на проведення виконавчих дій перераховуються з депозитного рахунку на спеціальний реєстраційний рахунок для обліку коштів, отриманих як плата за послуги, що надаються бюджетними установами, відкритими на ім`я Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних територіальних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі в органах Державної казначейської служби України. Використання витрат на проведення виконавчих дій здійснюється відповідно до кошторисів, затверджених в установленому порядку. Тобто, з вказаного вбачається, що витрати виконавчого збору, стягнуті з боржника не зараховуються до Державного бюджету, а перераховуються до спеціальний рахунок, відкритий на ім`я Міністерства юстиції України. При цьому, позивач просить стягнути з Державного бюджету України грошові кошти у розмірі 37 703 грн., які складаються з 34 000 грн. штрафу, 3 400 грн. виконавчого збору та 303 грн. витрат виконавчого провадження. Згідно з ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме задоволення позовних вимог щодо стягнення з Державного бюджету України грошових коштів у розмірі 37 400 грн., які складаються з 34 000 грн. штраф та 3 400 грн. виконавчий збір та відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Державного бюджету України витрат виконавчого провадження у розмірі 303 грн., оскільки такі до Державного бюджету України не зараховуються. Щодо судових витрат Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між учасниками справи, суд вважає за необхідне стягнути з [INFO] судовий збір у розмірі 1 320,50 грн. (1 331,20 грн. Х 99,20% задоволених вимог).

Outcome: partial