Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

16 грудня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 30 листопада 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. З листопада 2014 року сімейних і дружніх стосунків сторони не підтримують, тому рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 січня 2016 року у справі № 712/13785/15-ц шлюб був розірваний. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкасивід 23 квітня 2015 року у справі № 712/17003/14 з позивача стягнуті аліменти на користь Відповідача на утримання доньки, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 квітня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Суд станом на час ухвалення зазначеного рішення виходив із того, що позивач був повністю здоровою та працездатною особою, мав можливість повноцінно працювати та отримувати стабільний дохід. Важливо зазначити, що від початку постановлення рішення суду і дотепер, заборгованості зі сплати аліментів жодного разу не виникало. Аліменти у визначеному розмірі сплачувались своєчасно, повністю та без будь-яких прострочень, що підтверджує добросовісне ставлення до виконання батьківського обов?язку з утримання дитини Однак, обставини, які існують на теперішній час, зазнали суттєвих та об?єктивних змін: у зв?язку з різким погіршенням стану здоров?я позивача істотно знизився рівень працездатності, що зумовило відповідне погіршення матеріального становища, а відтак - неможливість виконання аліментного обов?язку в раніше визначеному розмірі, що згідно зі ст. 192 Сімейного Кодексу України є підставою для зміни розміру аліментів. Дані зміни зумовлені бойовими пораненнями під час проходження військової служби. Позивач був призваний 03 лютого 2023 року [INFO] та з 06 лютого 2023 року проходив службу у військовій частині [NUMBER] [INFO] на посаді військовослужбовця у розпорядженні командира зі званням «солдат» (довідка №2507 від 24.03.2023). Факт призову, дані про військову службу та належність до особового складу Національної гвардії України підтверджуються військовим квитком серії [NUMBER] , виданим [INFO] 01 лютого 2023 року, довідкою №2507 від 24 березня 2025 року виданою військовою частиною [NUMBER] Національної гвардії України, а також посвідченням учасника бойових дій № [NUMBER] виданого Головним управлінням Національної гвардії України 22 лютого 2024 року. 13 травня 2023 року, виконуючи службові завдання із захисту Батьківщини в районі смт. Білогорівка Лисичанської громади Северодонецького району Луганської області, позивач отримав множинні тяжкі бойові травми внаслідок розриву снаряду під час масованого ворожого артилерійського обстрілу. У медичних документах, зокрема у Свідоцтві про хворобу №400/НГУ від 28 квітня 2025 року та численних виписках з військових шпиталів, зафіксовано: травматичну ампутацію правого стегна; множинні вогнепальні переломи лівої ключиці, плечової кістки та ребер; дефекти та руйнування м?яких тканин грудної клітки і тулуба; двобічний гемопневмоторакс з колапсом легенів; ушкодження діафрагми; пошкодження нервових структур верхньої кінцівки, що призвели до стійкого порушення її функцій; численні осколкові поранення та глибокі дефекти шкіри і м?язів; масивну крововтрату; стан травматичного шоку. Усі ці поранення вимагали багатоетапного і складного хірургічного лікування. Зокрема, 22 травня 2023 року була виконана перша операція - трансфеморальна ампутація правого стегна у зв?язку з повним руйнуванням кістки та м?яких тканин. Пізніше, 30 червня 2023 року, проведено ревізію культі з очищенням рани від змертвілих тканин та встановленням системи вакуумного лікування (NPWT), яку було демонтовано 17 липня 2023 року. У зв?язку з необхідністю покращити стан культі та підготувати її протезування, 11 жовтня 2023 року виконано пластику культі з використанням пересадки нервових тканин. Через розвиток ускладнень, зокрема хронічного остеомієліту та рубцевих деформацій, 12 грудня 2024 року була проведена повторна ампутація культі з видаленням уражених ділянок кістки та формуванням нової культі. Крім цього, через поранення грудної клітки та ушкодження легень позивачу неодноразово встановлювали дренажі для відкачування крові та повітря. Такі втручання проводилися у період 14-17 травня 2023 року, коли виконували процедуру очищення та розширення плевральної порожнини для відновлення функції легень та стабілізації дихання, а також пізніше, коли стан легень вимагав додаткових втручань. Через множинні поранення плеча, ключиці та нервів лівої руки [PERSON] переніс також операції на верхній кінцівці. 11 жовтня 2023 року лікарі виконали реконструкцію нервів - операція, яка необхідна для того, щоб хоча б частково відновити рухливість руки. Згодом проводились додаткові обстеження та лікування, зокрема 23 січня 2024 року - очищення уражених ділянок кістки та лікування інфекційного процесу. Таким чином, зазначені ушкодження призвели до стійкої, незворотної втрати працездатності, що беззаперечно підтверджено висновком військово-лікарської комісії від 28 квітня 2025 року, яким позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за ст. 62, 71 Розкладу хвороб, а всі поранення - такими, що пов?язані із виконанням обов?язків із захисту Батьківщини. Тяжкість та незворотний характер отриманих травм також підтверджуються Витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 90/25/1108/В від 27 червня 2025 року, прийнятого на підставі рішення № 90/25/1108/Р. Відповідно до цього висновку, [PERSON] встановлено інвалідність І групи, підгрупи Б, безстроково. Експертна команда дійшла висновку про повну та стійку втрату функцій органів і систем, що призводить до повної залежності від сторонньої допомоги та необхідності постійного догляду і соціальній підтримці. Позивач просить суд зменшити розмір аліментів, утримуваних за рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 квітня 2015 року (справа № 712/17003/14-ц) на користь відповідача [PERSON] на утримання доньки [PERSON] до 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно. 19 грудня 2025 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 30 грудня 2025 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси здійснено перехід з розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження. 12 лютого 2026 року представник відповідача адвокат Сененко К.В. скерувала до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовано тим, що фактично, починаючи з 2015 року, за Позивачем була наявна заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується офіційними розрахунками заборгованості по аліментах. Зокрема, у період з 2015 року по червень 2023 року [PERSON] не сплачував аліменти. Після часткового погашення заборгованості, у період з листопада 2023 року по листопад 2025 року за ним знову утворилася заборгованість. У зазначені періоди Відповідачка самостійно забезпечувала дитину без будь-якої фінансової допомоги з боку батька, несучи повний тягар витрат на її утримання, лікування, навчання та розвиток. Позивач ще у 2024 році повідомив Відповідачку про наявність у нього статусу учасника бойових дій. У зв?язку з цим [PERSON] зверталася до Позивача з проханням надати копію посвідчення учасника бойових дій з метою оформлення для дитини передбачених законом соціальних пільг та гарантій, встановлених для дітей учасників бойових дій, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дітям учасників бойових дій надаються соціальні пільги та державні гарантії, спрямовані на їх підтримку та розвиток. Отримання зазначених пільг дозволило б частково зменшити фінансове навантаження на [PERSON] , як маму та сприяло б належному забезпеченню потреб дитини. Однак Позивач безпідставно відмовився надати відповідні документи та фактично ухилився від участі у вирішенні питання, щодо соціального забезпечення дитини, внаслідок чого дитина була позбавлена передбачених законом пільг і гарантій. Щодо інвалідності та стану здоров?я позивача: Відповідачка не заперечує факт погіршення стану здоров?я Позивача та наявність у нього групи інвалідності. Разом з тим, лікування, медичні обстеження, реабілітаційні заходи, забезпечення лікарськими засобами, протезування та інші медичні послуги, на які посилається [PERSON] , здійснюються за рахунок коштів державного бюджету в межах гарантій соціального та медичного захисту військовослужбовців. Крім того, [PERSON] також має встановлену II групу інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням серія [NUMBER] та довідкою до акту огляду МСЕК серія 10 ААВ №858491. Незважаючи на наявні обмеження за станом здоров?я, Відповідачка не ухиляюся від виконання своїх батьківських обов?язків та продовжує належним чином забезпечувати дитину всім необхідним: харчуванням, одягом, лікуванням, навчанням та іншими потребами. Наявність інвалідності не звільняє батьків від обов?язку утримувати дитину, що прямо передбачено положеннями статей 141 та 180 Сімейного кодексу України. Таким чином, навіть за наявності проблем зі здоров?ям, Відповідачка сумлінно виконує свої обов?язки щодо утримання дитини, тоді як Позивач намагається використати стан свого здоров?я, як підставу для зменшення розміру аліментів, не враховуючи при цьому інтересів дитини. Неповнолітня донька сторін має серйозні проблеми зі здоров?ям та перебуває на постійному медичному спостереженні і лікуванні. Пів року тому дитина місяць перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом епілептичні напади. На даний час дитина щодня приймає протиепілептичний препарат (зранку та ввечері), що є необхідним для підтримки стабільного стану здоров?я. Дане захворювання потребує: постійного медикаментозного лікування; регулярних консультацій лікарів; проведення лабораторних та інструментальних обстежень; дотримання особливого режиму життя, включно зі сном та харчуванням. За останні пів року дитина перенесла вкрай тяжке погіршення стану здоров?я, зокрема кому, що становило пряму загрозу її життю. У зв?язку з цим було проведено комплексне та тривале медичне обстеження і лікування, яке включало: численні лабораторні аналізи; інструментальні дослідження; комп?ютерну томографію (КТ); магнітно-резонансну томографію (МРТ); ангіографію головного мозку з внутрішньовенним контрастуванням у м. Києві; інвазійне втручання люмбальну пункцію для діагностики. Зазначені медичні процедури застосовуються виключно у випадках тяжких станів або при серйозних підозрах на ураження нервової системи. Окрім щомісячних витрат, Відповідачка періодично змушена нести значні одноразові витрати на складні обстеження та лікування у спеціалізованих медичних закладах, зокрема в м. Києві, що додатково погіршує її матеріальне становище. Зменшення розміру аліментів у даній ситуації призведе до неможливості належного фінансування необхідного лікування дитини, створить загрозу для її здоров?я та життя, а також суперечитиме принципу забезпечення найкращих інтересів дитини, закріпленому у статті 3 Конвенції про права дитини та статті 7 Сімейного кодексу України. Усі обставини щодо стану здоров?я дитини, проходження стаціонарного та амбулаторного лікування, проведення медичних обстежень, консультацій лікарів, а також придбання лікарських засобів підтверджуються відповідними медичними документами, довідками, виписками, рецептами та платіжними документами, які додаються до даного відзиву як додатки. Окрім значних витрат, пов?язаних із лікуванням та медичними обстеженнями, дитина щоденно потребує належного матеріального забезпечення у сфері навчання, харчування, розвитку, одягу та організації дозвілля. Зокрема, Відповідачка несе постійні витрати на: забезпечення дитини шкільним приладдям та навчальними матеріалами; харчування та спеціальний режим харчування з урахуванням стану здоров?я; придбання одягу та взуття відповідно до віку та сезону; розвиток здібностей дитини, відвідування гуртків та додаткових занять; культурне та соціальне дозвілля. До виникнення захворювання дитина активно відвідувала різноманітні гуртки та секції, брала участь у творчих та спортивних заходах. Відповідачка постійно забезпечувала всебічний розвиток дитини, фінансувала її захоплення, творчі ініціативи та освітні потреби, створювала належні умови для самореалізації. [PERSON] , ніколи не обмежувала дитину у можливості займатися спортом, творчістю чи іншими позашкільними заняттями, які сприяли її фізичному, інтелектуальному та соціальному розвитку. Вказані обставини свідчать про належне виконання Відповідачкою своїх батьківських обов?язків та прагнення забезпечити дитині повноцінний розвиток відповідно до її віку та здібностей. Зазначені витрати є регулярними, необхідними та невід?ємною складовою повноцінного розвитку дитини. У той час, як батько [PERSON] взагалі не приймає участі у житті дитини, не цікавиться її досягненнями, не відвідує батьківські збори, навчанням жодного разу не цікавився та не прагне до цього. Це підтверджується довідками зі школи за 2020, 2022, 2023,2025 роки. Звертає увагу суду, що позивач фактично декілька років ухилявся від виконання своїх обов?язків щодо утримання дитини, що підтверджується наявною періодичною заборгованістю зі сплати аліментів. З урахуванням викладеного, вимоги Позивача про зменшення розміру аліментів є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають інтересам дитини. Зменшення розміру аліментів у даній ситуації призведе до погіршення матеріального становища дитини, обмеження її доступу до необхідного лікування та належного розвитку, що суперечить вимогам законодавства України та принципу захисту прав дитини. 20 лютого 2026 року позивач скерував до суду відповідь на відзив. Мотивував тим, що твердження Відповідача про систематичне ухилення від сплати аліментів є перебільшеними та такими, що не відображають реального стану справ. Заборгованість зі сплати аліментів не була сталою, а періодично погашалася, що підтверджується офіційними розрахунками заборгованості по аліментах, наданих Відповідачем. До проходження військової служби позивач тривалий час був безробітним, не мав постійного джерела доходу у зв`язку з чим і виникали заборгованості, проте після вступу до лав Збройних Сил України, коли з`явився стабільний дохід, сплата аліментів здійснювалась майже постійно та в повному обсязі, у тому числі в періоди проходження лікування після поранення та реабілітації. Таким чином, твердження про повне невиконання Позивачем батьківських обов`язків не відповідають дійсності та не підтверджені належними і допустимими доказами. У відзиві зазначено, що [PERSON] відмовився надати копію посвідчення учасника бойових дій, чим позбавив дитину можливості отримання соціальних пільг. Проте, дане твердження є безпідставним, оскільки від [PERSON] не надходило жодного повідомлення або листа з приводу надання копії посвідчення. Ба більше, про цей запит [PERSON] дізнався із відзиву на позовну заяву та жодним чином не заперечує щодо отримання дитиною належних їй пільг за законом. Крім того, у переписках з колишньою дружиною позивач сам пропонував останній оформити пільги по УБД, що підтверджується скріншотами з нашої переписки в додатку «Телеграм». Щодо стану здоров`я та матеріального становища, позивач не заперечує факт наявності інвалідності у [PERSON] . Допомога держави особам з інвалідністю, в тому числі учасникам бойових дій, які отримали тяжкі поранення захищаючи територіальну цілісність нашої держави, серед яких і позивач, є суттєвою, проте не покриває усіх витрат, які необхідні для забезпечення належного існування з отриманими травмами у повсякденному житті. Крім того, тривалий час реабілітації потребує залучення власних коштів. [PERSON] не применшує важливість підтримання належних побутових умов колишньої дружини [PERSON] та її необхідних витрат, проте дякувати [PERSON] її стан набагато кращий від стану позивача. Про проблеми зі здоров`ям спільної дитини, які почались з червня 2025 року, а саме епілепсію позивач дізнався із даного відзиву. Жодним чином не має на меті уникати додаткових витрат, які виникають з необхідним лікуванням дитини чи необхідною діагностикою. Вказані витрати готовий нести окремо від аліментів. Разом з цим, у переписках з колишньою дружиною позивач сам запитував про стан доньки та не отримав жодного повідомлення від колишньої дружини про захворювання дитини епілепсію, що підтверджується скріншотами з переписки в додатку «Телеграм». Твердження щодо не відвідання батьківських зборів з посиланням на довідки за 2022, 2023, 2025 роки виглядають абсурдно, враховуючи той факт історії пов`язаний із вступом до лав Збройних Сил України. Однак, як наголошував у позовній заяві обставини, які існують на теперішній час, зазнали суттєвих та об`єктивних змін: у зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я істотно знизився рівень працездатності, що зумовило відповідне погіршення матеріального становища, а відтак - неможливість виконання аліментного обов`язку в раніше визначеному розмірі. Дані зміни зумовлені бойовими пораненнями під час проходження військової служби. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, зазначав, що внаслідок отриманих бойових порань має ряд захрювань, внаслідок яких не має можливості працювати та з доходів має тільки пенсію, також має витрати, які необхідні для забезпечення належного існування з отриманими травмами у повсякденному житті. Зазначав, що завжди допомагав у витратах на лікування та розвиток дитини, однак на даний час його стан здоров`я та матеріальний стан не дозволяє сплачувати аліменти у присудженому судом розмірі 1/3 частки. Відповідачка та представник відповідачки адвокат Сененко К.В. в судовому засіданні просили відмивити у задоволенні позову, вказуючи, що дитина за станом здоров`я потребує значних витрат на діагностику та лікування, також суттєві витрати потребуються на розвиток дитини та її утримання. Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-УІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. 30 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1835. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси,від 20 січня 2016 року у справі № 712/13785/15-ц шлюб між сторонами був розірваний. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 квітня 2015 року у справі № 712/17003/14-ц з позивача стягнуто аліменти на користь Відповідача на утримання доньки, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 квітня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття. 03 лютого 2023 року позивач був мобілізований [INFO] та з 06 лютого 2023 року та проходив службу у військовій частині [NUMBER] [INFO] на посаді військовослужбовця у розпорядженні командира зі званням «солдат». 13 травня 2023 року, виконуючи службові завдання із захисту Батьківщини в районі смт. Білогорівка Лисичанської громади Северодонецького району Луганської області, позивач отримав множинні тяжкі бойові травми внаслідок розриву снаряду під час масованого ворожого артилерійського обстрілу. Витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 90/25/1108/В від 27 червня 2025 року, прийнятого на підставі рішення № 90/25/1108/Р, [PERSON] встановлено інвалідність І групи, підгрупи Б, безстроково. Експертна команда дійшла висновку про повну та стійку втрату функцій органів і систем, що призводить до повної залежності від сторонньої допомоги та необхідності постійного догляду і соціальній підтримці. Відповідно до довідки Першого відділу ДВС у місті Черкаси Київського міжрегіональноо управління Міністерства юстиції України станом на 12.12.2025 року відсутня заборгованість зі сплати аліментів згідно виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси №712/17003/14-ц від 21.05.2015 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.04.2015 року, та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3ст. 181 СК України). Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. ( ч.2 ст.182 СК України). У 2026 році в Україні рекомендований розмір аліментів становить 100% прожиткового мінімуму на дитину від 6 до 18 років 3512 грн. За змістом ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оцінивши надані позивачем докази, суд доходить висновку про доведеність позивачем зміни матеріального стану та стану здоров`я після визначення розміру аліментів судом у 2015 році, що у розумінні ст.192 Сімейного Кодексу є підставою для зміни розміру аліментів у розмірі 1/3 частини доходів, а саме - повна втрата працездатності внаслідок множинних тяжких бойових травм в 2023 році під час проходжкення вйськової сліжбу у період воєнного стану внаслідок розриву снаряду під час масованого ворожого артилерійського обстрілу. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про зменшення розміру аліментів до 1/4 частини доходів підлягають до задоволення, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що 1/4 частина від пенсії позивача 36 000 грн. - 9 000 грн. перевищує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, також суд враховує матеріальний стан та стан здоров`я відповідачки, яка є особою з інвалідністю та працює, відтак має можливість і у рівній мірі з батьком є зобов`язаною брати участь в утриманні неповнолітньої доньки. Що стосується доводів відзиву про те, що зменшення розміру аліментів призведе до неможливості належного фінансування необхідного лікування дитини, суд враховує, що аліменти це регулярні щомісячні платежі на базові потреби дитини (їжа, одяг), що становлять фіксовану суму або частку доходу. Додаткові витрати це разові чи періодичні витрати на особливі потреби (лікування, розвиток, навчання), які оплачуються окремо та діляться між батьками пропорційно. Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, наприклад, хворобою. В разі виникнення спору між сторонами щодо участі батька у додаткових витратах на дитину, відповідачка вправі звернутись до суду для його вирішення в судовому порядку. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю І групи. Оскільки відповідач також звільнена від оплати судового збоу як особа з інвалідністю ІІ групи, оплату судового збору у справі слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved