Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19.11.1999 між сторонами укладений шлюб, що зареєстрований Київським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, про що складено відповідний актовий запис № 729. Неповнолітніх спільних дітей подружжя не має. Позивач вказує, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що почуття любові, поваги та розуміння згасли, стосунки зіпсувались, зберегти сім`ю не вдалось, що призвело до припинення шлюбних відносин. Подружжя живе окремо, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя буде суперечити інтересам позивача та відповідача. Рух справи. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 19.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Участь у справі сторін та інших учасників справи. У судове засідання позивач не з`явилася, просила розглядати справу за її відсутністю. У судове засідання відповідач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнав у повному обсязі. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Матеріали справи свідчать, що 19.11.1999 Київським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, зареєстровано шлюб між сторонами у справі, про що зроблено відповідний актовий запис №729. Неповнолітніх спільних дітей подружжя не має. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо судових витрат. За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачем сплачено судовий збір, з відповідача стягується судовий збір на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved