Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

У травні 2025 року товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" (далі ТОВ Факторинг Партнерс, товариство) звернулося до Хорольського районного суду Полтавської області до [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування позову зазначає, що 22.03.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3868836 (далі Договір № 3868836 від 22.03.2021) за допомогою ІКС кредитодавця, доступ до якої забезпечується через вебсайт чи мобільний застосунок «CreditPlus». За умовами кредитного договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 15000 грн шляхом перерахування їх на поточний рахунок позичальника зі строком на 360 днів, позичальник мав зобов`язання повернути кредитні кошти у строк, визначений договором. Товариство свої зобов`язання виконало, натомість позичальник не виконав, внаслідок чого в останньої виникла заборгованість у розмірі 9000 грн, що є заборгованістю за основним зобов`язанням. 16.06.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») та [PERSON] укладено Договір № 303659, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати кредит у розмірі 18750 грн на строк 730 днів з кінцевим терміном до 16.06.2022 із застосуванням процентної ставки, умови застосування якої передбачено пунктом 1.5 договору. Кредитодавець виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику кредитні кошти, натомість, позичальник свої зобов`язання за умовами договору не виконала в повному обсязі, внаслідок чого в останньої утворилася заборгованість у розмірі 8140,42 грн, що включає заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 5614,04 грн, заборгованість за нарахованими процентами 2526,38 грн. 30.11.2021 між ТОВ «Авентус Україна» (далі - клієнт) та ТОВ «ЄАПБ» (фактор) укладено договір факторингу № 30112021, за умовами якого клієнт відступив право вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за Договором № 3868836 від 22.03.2021. 23.05.2024 між ТОВ «ЄАПБ» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу, за умовами якого ТОВ «ЄАПБ» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги до позичальників, у тому числі за Договором № 3868836 від 22.03.2021. 31.01.2025 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір № 31012025, відповідно до якого до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло права вимоги до позичальників, у тому числі за Договором № 303659 від 16.06.2020. За наведених обставин ТОВ Факторинг Партнерс вказує, що набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за Договором № 3868836 від 22.03.2021 та Договором № 303659 від 16.06.2020. З метою захисту своїх прав та законних інтересів позивач просить стягнути заборгованість за вказаними кредитними договорами у загальній сумі у розмірі 17140,42 грн, судові витрати у розмірі 2422,40 грн судового збору та 9 000 грн витрат, пов`язані з наданням правничої допомоги. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 08.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Сердійчук Я. Я. у судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. У заяві просила розглянути справу за відсутності представника позивача, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, належно була повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи. Правом на подання відзиву не скористалася. Згідно із частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд відповідно до статті 280 ЦПК України може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Беручи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, вважає, що узадоволенні слід відмовити з огляду на таке. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина перша стаття 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (частина перша статті 13 ЦПК України). Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Між сторонами виникли правовідносини щодо належного виконання умов укладеного кредитного договору, які регулюються главою 48 «Виконання зобов`язання» та главою 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. Судом встановлені такі факти. 22.03.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3868836 за допомогою ІКС кредитодавця, доступ до якої забезпечується через вебсайтчи мобільний застосунок «CreditPlus» та підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором М911100 о 16 год. 34 хв. 23 с. За умовами пунктів 1.2 1.5 кредитного договору кредитодавець зобов`язаний надати позичальнику кредит у розмірі 15000 грн шляхом перерахування їх на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] 22.03.2021 зі строком на 30 днів, строк може бути продовжений у порядку та умовах, визначених у Розділі 4 договору. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується у межах строку кредиту, визначеного у 30 днів; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до пункту 4.2. Згідно із пунктом 1.5. знижена процентна ставка 0,57% в день застосовується: якщо споживач у межах строку, визначеного у пункті 1.4 (30 днів) або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, споживач як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, у зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється для за стандартною процентною ставкою на звичайних умовах (а. с. 44). Позичальник [PERSON] була ознайомлена з інформацією, зазначеною у Паспорті споживчого кредиту, про що свідчить її електронний підпис, що є одноразовим ідентифікатором М9111100, надісланий споживачеві 22.03.2021 о 16 год. 34 хв 23 с (а. с. 89). Товариство свої зобов`язання виконало, перерахувавши кошти у сумі 15 000 грн на картковий рахунок позичальника № [NUMBER] 22.03.2021 о 16 год. 35 хв. 31с, про що свідчить квитанція до платіжної інструкції № 18708-1327-167959883 від 22.03.2021 (а. с. 30). У зв`язку з неналежним виконання своїх зобов`язанням, у [PERSON] перед первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» виникла заборгованість у розмірі 9000 грн (а. с. 39, 96-101). 30.11.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ЄАПБ» укладено договір № 30112021, за умовами якого клієнт відступив право вимоги ТОВ «ЄАПБ» за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за Договором № 3868836 від 22.03.2021 у розмірі заборгованості 9000 грн відповідно до Витягу з реєстру боржників від 30.11.2021 (а. с. 41, 49). 23.05.2024 між ТОВ «ЄАПБ» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу, за умовами якого до ТОВ «ЄАПБ» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги до позичальників, у тому числі за Договором № 3868836 від 22.03.2021 у розмірі заборгованості 9000 грн відповідно до Витягу з реєстру заборгованостей № 1 від 23.05.2024 (а. с. 62, 65). 16.06.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» (далі ТОВ «Слон Кредит») та [PERSON] укладено Договір № 303659, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати кредит у розмірі 18750 грн на строк 730 днів з кінцевим терміном до 16.06.2022 із застосуванням процентної ставки, умови застосування якої передбачено пунктом 1.5 договору. Зокрема, процентна ставка за користування коштам кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом - 25% в день, за всі наступні інші дні користування кредитом, починаючи з другого дня і до кінця строку надання кредиту 85% річних. За умовами пункту 2.1 кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну картку № [NUMBER] (а. с.102). До моменту укладення вказаного кредитного договору позичальник ознайомилася з інформацією, викладеною у Паспорті споживчого кредиту від 16.06.2020 (а. с. 32). Сторонами було погоджено Графік платежів до Договору № 303659 від 16.06.2021, що є додатком № 1 до кредитного договору (а. с. 31,40). Належних доказів перерахунку коштів на картковий рахунок відповідача [PERSON] у матеріалах справи відсутні. Позичальник свої зобов`язання за умовами договору не виконала в повному обсязі, про що свідчить наведений позивачем розрахунок заборгованості за Договором № 303659 від 16.06.2020. Зокрема, за наслідками внесених позичальником платежів на погашення процентів та тіла кредиту, перед первісним кредитором у відповідача виникла заборгованість у розмірі 8140,42 грн, що включає в себе заборгованість за основним зобов`язанням 5614,04 грн, заборгованість за процентами 2526,38 грн (а. с. 38). 31.01.2025 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір № 31012025, відповідно до якого до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло права вимоги до позичальників, у тому числі за Договором № 303659 від 16.06.2020 відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору надання послуг з факторингу № 31012025(а. с. 68, 85). Відповідно до частини першої частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Положенням статті 3 Закону України № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. У силу статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором. Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. За приписами частини першої статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною другою статті 1054 та частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Положеннями статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Із встановлених у судовому засіданні обставин справи вбачається, що між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких ТОВ «Факторинг Партнерс» виступає правонаступником кредитодавців (виконавцем послуги кредитування) ТОВ «Слон кредит»та ТОВ «Авентус Україна», а відповідач [PERSON] - споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманих нею кредитних коштів та сплати процентів за їх користування. Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 303659 від 16.06.2020. Суд зазначає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. З наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Суд зауважує, що позивачем ТОВ «Факторинг Партнерс» не надано належних та допустимих доказів відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на підтвердження зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача [PERSON] за кредитним договором № 303659 від 16.06.2020, укладений відповідачем з ТОВ «Слон Кредит». Факт підписання кредитного договорів [PERSON] не є підтвердженням перерахування коштів за умовами договору та не доводить факту видачі (перерахування) позичальнику кредитних коштів. Доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості за кредитним договором № 303659 від 16.06.2020 також не є належним доказом надання відповідачу кредитних коштів за вказаним договорам, оскільки розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Більше того, такі розрахунки не є первинними бухгалтерськими документами, оскільки не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Отже, самі по собі, без надання доказів отримання кредитних коштів позичальником, такі розрахунки не підтверджують наявності заборгованості у відповідача перед позивачем. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа № 219/1704/17, провадження №61-1211св19. У зв`язку із недоведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів з метою підтвердження виконання умов кредитного договору № 303659 від 16.06.2020, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами за вищевказаним договором, підстави для стягнення на користь позивача заборгованості у розмірі 8140,42 грн, що включає в себе заборгованість за основним зобов`язанням 5614,04 грн, заборгованість за процентами 2526,38 грн, відсутні. Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 3868836 від 22.03.2021. На підтвердження виникнення у ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до боржників за кредитним договорами, у тому числі за Договором № 3868836 від 22.03.2021, позивачем надано копію договору факторингу № 30112021 від 30.11.2021, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», у редакції першої, другої та останньої сторінок договору, та Витяг з реєстру боржників від 30.11.2021, підписаного лише генеральним директором ТОВ «ФК «ЄАПБ» Р. Ревуновим. У Постанові від 18.10.2023 у справі №905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012). За відсутності належних доказів на підтвердження переходу права вимоги відповідно до пункту 1.2 Договору факторингу № 30112021 від 30.11.2021, відсутності доказів оплати за договором, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено факт переходу права вимоги за кредитним договором № 3868836 від 22.03.2021 від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «ЄАПБ», і як наслідок, про перехід права вимоги за вказаним кредитним договором до позивача. Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положенням статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Зважаючи на викладене та враховуючи відсутність належних та допустимих доказів щодо наявності підстав для задоволення позивних вимог позивача за кредитними договорами, суд доходить до висновку, що у позові слід відмовити. При зверненні з позовом ТОВ «Факторинг Партнерс» у заяві зазначило про наявність судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн. Положенням статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). На підтвердження витрат на правничу допомогу представником ТОВ «Факторинг партнерс» надано: - копію договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02 липня 2024 року, що укладений між ТОВ «Факторинг Партнерс» (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» (Адвокатське об`єднання). Відповідно до пункту 1.1. Договору Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Адвокатське об`єднання, на підставі звернення Клієнта, яке оформлено у формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги (пункт 2.1.); - Прайс - лист АО «Лігал Ассістанс»; - Заявку на надання юридичної допомоги № 811 від 01.10.2025, відповідно до якої сторони за Договором № 02-07/2024 від 02 липня 2024 року погодили надання правових (юридичних) послуг Адвокатським об`єднанням товариству по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , зазначено: послуга - надання усної консультації, одиниця виміру - година, кількість 2, вартість одиниці виміру - 1500, ціна 3000 грн; послуга - складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, одиниця виміру - година, кількість 2, вартість одиниці виміру - 3000, ціна 6000 грн; - Витяг з Акта № 21 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025, відповідно до якого ТОВ «Факторинг Партнерс» та Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» погодили надання правових послуг, загальна вартість яких становить 9000,00 грн. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні вимог ТОВ «Факторинг Партнерс», судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed