Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

20 серпня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у просить: зобов`язати відповідача не чинити йому перешкод у спілкуванні з малолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; встановити йому такий порядок побачень з його малолітніми дітьми: під час перебування відповідача та дітей за межами України спілкування засобами мобільного (комп`ютерного) відеозв?язку, поштового, електронного зв`язку, у тому числі мобільних та інших застосунків, з урахуванням графіку дітей: щопонеділка з 19:30 год до 21:00 год, щосереди з 19:30 год до 21:00 год, щоп`ятниці з 19:30 год до 21:00 год, щосуботи з 15:00 год до 17:00 год, щонеділі з 11:00 год до 13:00 год та з 15:00 год до 17:00 год; за умови його виїзду за кордон та попередження відповідача про дату виїзду не пізніше ніж за один місяць кожної суботи та неділі з 14:00 год до 20:00 год в присутності матері в населеному пункті проживання дітей; забезпечити побачення з дітьми, відеозв?язок та інші засоби спілкування за місцем знаходження дітей покласти на відповідача; після повернення відповідача та дітей в Україну або у разі завершення воєнного стану на території України: протягом перших трьох місяців кожного понеділка та четверга з 19:00 год до 21:00 год, кожна перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 16:00 год до 20:00 год в присутності матері та на території міста Новояворівськ; у подальшому кожного понеділка та четверга з 19:00 год до 21:00 год, кожна перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 16:00 год до 20:00 год, без присутності матері; канікулярний період, щорічне оздоровлення та святкові дні за домовленістю між батьками, з урахуванням думки дітей, але не менше ніж 14 днів на рік з ним. Позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з відповідачкою. 05 липня 2021 року він звернувся до органу опіки і піклування з проханням встановити дні та години побачень з дітьми. Не зважаючи на встановлений рішенням виконавчого комітету час зустрічей, [PERSON] продовжувала ухилятись від неналежного його виконання та чинила перешкоди для здійснення побачень з дітьми. У зв`язку з цим, він звертався до служби у справах дітей Яворівської міської ради. Також неодноразово звертався до Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області із заявами про вжиття заходів до його дружини, яка не дозволяла бачитись з малолітніми дітьми. 30 липня 2024 року з відповіді Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області йому стало відомо, що 26 лютого 2022 року [PERSON] спільно з донькою [PERSON] перетнули державний кордон на виїзд з України та по даний час на територію України не поверталися. А також те, що 18 серпня 2023 року [PERSON] спільно із сином [PERSON] перетнули державний кордон на виїзд з України та по даний час на територію України не поверталися. Під час спільного проживання із дітьми, стосунки із ними були чудові, також вдавалось їх підтримувати і у період окремого проживання, однак, коли [PERSON] вивезла дітей за межі території України, остання почала налаштовувати дітей проти нього та заблокувала доступ до телефонних дзвінків та повідомлень. Після цього, його спілкування з дітьми обірвалося. Ситуація, що склалась не дає йому можливості налагодити зв?язок із дітьми та ще більше віддаляє від них. Дії [PERSON] порушують його права, як батька. Власне, піклування про своїх дітей є не лише його правом відповідно до закону, а й обов`язком. Починаючи з 01.04.2022 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , в розмірі 4945 гривень які підлягають індексації, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Згідно із розрахунком заборгованості по аліментах від 31.07.2024, заборгованість боржника зі сплати аліментів відповідно до виконавчого листа № 944/1137/22 станом на 31 липня 2024 року становить 00, 00 грн. Сплата аліментів слугує, як ще один доказ його відповідального ставлення до своїх батьківських обов`язків. Позбавлення його можливості спілкуватись з дітьми та брати участь у їх вихованні, за відсутності обставин, які б давали підстави для висновку, що таке спілкування перешкоджає нормальному розвитку дітей, є порушенням гарантованого законом права батька на рівне з матір`ю дітей право на спілкування та участь у їх вихованні. У зв`язку із наведеним вище він вимушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою від 23 серпня 20234 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 24 вересня 2024 року представник відповідача [PERSON] адвокат Дуда І.П. подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На обґрунтування заперечення зазначає таке. У зв`язку із агресивною поведінкою [PERSON] , здійснення ним насильства в присутності дітей, а також з врахуванням психологічного обстеження, згідно якого батько у хлопчика асоціюється з небезпекою, Службою у справах дітей Новояворівської міської ради було видано Висновок щодо визначення порядку побачень [PERSON] з його малолітніми дітьми від 20.09.2021 № 86, згідно якого змінено порядок спілкування, а саме: встановлено за доцільне новий порядок побачень з його малолітніми дітьми: кожного понеділка та четверга з 17.00 год до 19.00 год, кожна перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 14.00 год до 18.00 год в присутності матері. Згідно висновку психологічного обстеження від 17.09.2021, виданого Новояворівським інклюзивно-ресурсним центром Новояворівської міської ради під час спілкування діти проявили значну ступінь агресивності та тривожності. У сина було виявлено занижену самооцінку, що виникла на фоні агресивної поведінки близького дорослого. При згадуванні про батька син проявив агресію, зумовлену агресивною поведінкою батька по відношенню до дитини, яка виявлялась у фізичних покараннях, у зв`язку з чим хлопчик не бажав залишатися один на один з особою, яка виступає агресором. Також, фахівцями було встановлено, що діти контактуючи з батьком можуть перебувати в психотравмуючій для них ситуації, подальший контакт та спілкування можуть бути зменшені для покращення пихоемоційного стану дітей і відновлені в повному обсязі лише при налагодженні стосунків між дорослими, які значущі для дітей. З приводу звернень позивача до поліції, зазначає, що позивач неодноразово прибував на побачення з дітьми в стані алкогольного сп`яніння, вчиняв психологічне та фізичне насильство як по відношенню до дружини, так і по відношенню до дітей. Згідно відповіді Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області від 25.06.2021 № Г-24/01/64-2021 на протязі 2019-2021 років на позивача щонайменше 10 разів подавались заяви як від [PERSON] так і від матері позивача. Також повідомила, що діти не бажають спілкуватися з батьком, про що вони повідомили психолога, послугами якого регулярно користуються. Відповідач не може вплинути на бажання дітей спілкуватися з батьком. Спілкування позивача з дітьми спричиняє негативний вплив на дітей, їх психоемоційний стан та ментальне здоров`я. 02 жовтня 2024 року від позивача [PERSON] на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій він зазначає таке. Діти не спілкувались з ним більше двох років. Він не позбавлений батьківських прав, сплачує аліменти, дотримується своїх батьківських обов`язків і має право на участь у вихованні дітей, а [PERSON] здійснює перешкоди, навмисно уникаючи можливості надання доступу до спілкування з дітьми, чим порушує його батьківські права. Щодо тверджень відповідача про здійснення ним сімейного насильства, зазначає, що таке є видуманим та необґрунтованим, оскільки адміністративні матеріали щодо здійснення ним сімейного насильства були закриті у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Щодо психологічного обстеження дітей, зазначає, що таке не можна вважати об`єктивним, а подані висновки не можуть бути доказом того, що батькові не можна бачитись з дітьми, оскільки таке було проведене без його участі, як батька дітей. Він намагається відновити нормальні стосунки з дружиною, щоб забезпечити нормальний розвиток та виховання дітей, однак ігнорування його дружиною та заборона спілкуватися з дітьми, не дають можливості покращити стосунки та виховання спільних дітей. 18 жовтня 2024 року на адресу суду від третьої особи Виконавчого комітету Новояворівської міської ради надійшли письмові пояснення. В поясненні зазначено, що Комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Новояворівської міської ради було заслухано батька та матір. [PERSON] заявив, що дружина чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми. Відповідач [PERSON] заперечила щодо зустрічей батька з дітьми, оскільки він поводиться агресивно та здійснює насильство у присутності дітей. Також, при винесені рішення від 21 жовтня 2021 року №456 про встановлення порядку побачень [PERSON] з дітьми, було враховано висновок психологічного обстеження від 17.09.2021 в якому зазначено, що діти контактуючи з батьком можуть перебувати в психотравмуючі для них ситуації, подальший контакт та спілкування можуть бути зменшені для покращення психоемоційного стану дітей і відновлені в повному обсязі лише при налагодженні стосунків між дорослими, які значущі для дітей. 25.08.2023 року працівниками служби у справах дітей та центру надання соціальних послуг здійснено візит за адресою: [ADDRESS] , за місцем проживання дітей. На момент візиту у квартирі був тільки дідусь дітей [PERSON] , який повідомив, що його донька [PERSON] з дітьми перебуває за кордоном вже тривалий час. Минулого тижня вона приїжджала на кілька днів в Україну з метою лікування зубів сину. На запитання коли його дочка з онуками повернеться додому [PERSON] відповів, що найімовірніше після закінчення війни. Щодо перешкоджанню батьку у побаченні з дітьми повідомив, що його дочка не заперечує та не перешкоджає розмовам батька з дітьми, а діти самі не мають бажання спілкуватись. Також були неодноразові спроби поговорити з матір`ю дітей, проте на телефонні дзвінки вона не відповідає та на повідомлення у вайбері не реагує. Інших методів впливу на матір, яка перебуває за кордоном, щодо усунення перешкод у спілкуванні з дітьми в служби у справах дітей немає. Ухвалою від 21 жовтня 2024 року зобов`язано Виконавчий комітет Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області надати висновок щодо розв`язання спору між [PERSON] та до [PERSON] стосовно визначення способу та графіку зустрічей [PERSON] з дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 17 грудня 2024 року на адресу суду надійшов Висновок про способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з його малолітніми дітьми, затверджений рішенням Виконавчого комітету Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області від 01 грудня 2024 року № 903. Ухвалою від 05 березня 2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті, а також задоволено клопотання представників позивача та відповідача про виклик свідків. 16 грудня 2025 року від представника позивача [PERSON] адвоката Поронюка І.Б. на адресу суду надійшли додаткові докази, а саме платіжні інструкції, що підтверджують утримання дітей позивачем. 17 грудня 2025 року представник відповідача [PERSON] адвокат Дуда І.П. надіслала на адресу суду клопотання про долучення належним чином перекладеного рішення Районного суду с. Свідниці ІІІ Відділення Сім`ї та неповнолітніх, у справі за заявою [PERSON] за участі [PERSON] про встановлення контактів з малолітніми [PERSON] та [PERSON] , яким було прийнято рішення: відхилити клопотання. В ході судового розгляду представник позивача [PERSON] адвокат Поронюк І.Б. підтримав вимоги позовної заяви, пояснення, надані в позовній заяві та відповідь на відзив, просив позов задовольнити. Додатково надав суду такі пояснення. На даний час, з часу подання позовної заяви, відповідач інколи дає можливість позивачу спілкуватись з дітьми за допомогою месенджерів. Спочатку діти були агресивно налаштовані відносно нього, не хотіли спілкуватись, однак на даний час, спілкування стало нормальним. Позивач надсилає дітям подарунки, купив сину телефон. Відповідач не дає позивачу номера телефонів дітей, дає можливість спілкуватись лише з її телефону, розмови записує на відео. Позивач намагався врегулювати спір в добровільному порядку, але відповідач не реагувала на його пропозиції. На початку повномасштабної війни відповідач з дітьми виїхала за кордон, не надавши жодних контактів, відомостей про місце проживання, крім цього заблокувала телефон позивача. Це негативно вплинуло на спілкування позивача з дітьми. Відповідачка кілька разів приїжджала в Україну, але позивача про це не повідомляла. Вказав, що був судовий розгляд аналогічного спору в Республіці Польща, але йому не відомо про результат, позивач не брав участі у цій справі. Не знає, як часто і скільки часу позивач спілкується з дітьми в телефонному режимі, зі слів позивача розмови не тривалі, відбуваються у присутності та під контролем відповідачки. Позивач не сплачує аліменти, оскільки він тривалий час не міг працювати. На даний час відповідач дозволяє позивачу спілкуватись з дітьми по телефону, але протягом короткого проміжку часу, по кілька хвилин, в присутності мами. Сину зараз 13 років, коли відповідачки немає вдома, позивач спілкується з сином близько години, однак спілкування відбуваються не системно та не постійно, на розсуд відповідачки а позивач не може на це вплинути. Щоб врегулювати ситуацію, щоб позивач мав можливість планувати і мати визначеність, слід встановити графік спілкування. Оскільки сторона відповідача не запропонувала свого графіку, доречно визначити такий, як просить позивач. Раніше між сторонами виникали конфлікти, протягом тривалого часу вони не спілкуються. Зараз його довіритель спілкується з дітьми, бере участь у їх утриманні, сплачує аліменти і несе додаткові витрати. Вказав, що висновок органу опіки є необґрунтований, оскільки сам представник не пояснив його підстав і мотивів. В ході судового розгляду представник відповідача [PERSON] адвокат Дуда І.П. підтримала пояснення, наведені у відзиві на позовну заяву. Додатково надала суду такі пояснення. Сторони розірвали шлюб у зв`язку з зловживанням позивача алкоголем. Після встановлення Органом опіки графіку побачень з дітьми, він неодноразово приходив у стані алкогольного сп`яніння, поводив себе агресивно, в тому числі і до дітей. Після повномасштабної війни відповідач виїхала у Республіку Польща, де на даний час і перебуває разом з дітьми, періодично відвідує психолога. Про намір покинути Україну, позивача не повідомляла. Після винесення висновку Органом опіки, відповідач розблокувала телефон позивача, забезпечує дітям можливість спілкування з батьком. Інколи відповідач знімає розмови позивача з дітьми. Спочатку діти справді не хотіли спілкуватись з татом, однак зараз контакт налагоджений, спілкуються протягом нетривалого часу, розмови переважно про поточні справи. Син пам`ятає лише агресивну поведінку позивача під час їх спільного проживання, донька взагалі не пам`ятає його. Факт перебування в стані сп`яніння та агресивної поведінки позивача під час зустрічей з дітьми підтверджуються відеозаписами та можуть підтвердити свідки. Відповідачка не заперечує порядок спілкування згідно графіку, встановленого органом опіки і піклування. Відповідач гарантує забезпечення можливості спілкування позивача з дітьми. На даний час вона не планує повертатись в Україну. Відповідачка не бажала налагоджувати стосунки із позивачем, оскільки він поводився агресивно, вчиняв насильство відносно неї та сина. Їй не відомо, як відповідач описує батька дітям. Позивач не заперечує щодо спілкування батька з дітьми 3 дні на тиждень, окрім понеділка. Діти спочатку важко йшли на контакт, особливо донька, яка практично не знала батька. Діти не завжди хочуть спілкуватись, наприклад коли зайняті чимось іншим, відповідач навпаки наполягає, щоб діти спілкувались з батьком. При цьому, вказала, що на даний час відповідач не заперечує щодо часткового задоволення позовних вимог, а саме встановлення позивачу годин спілкування з дітьми засобами інтернет- та мобільного зв`язку згідно з висновком органу опіки і піклування, щоб налагодити зв`язок дітей з батьком, водночас. В частині встановлення графіку побачень в Україні вважає вирішення цього питання передчасним. Також в останньому судовому засіданні представники сторін відмовилися від допиту свідків, питання про допит яких суд за їх клопотаннями вирішив у підготовчому провадженні. В ході судового розгляду представник Виконавчого комітету Новояворівської міської ради як Органу опіки і піклування підтримав Висновок про способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з його малолітніми дітьми, затверджений рішенням виконавчого комітету Новояворівської міської ради від 01 грудня 2024 року № 903. Додатково пояснив таке. Рішення органу опіки не виконується повністю, постійно виникають конфлікти. Вони порадили позивачу звернутися через МЮУ в суд Республіки Польща, що він зробив. Всі випадки насильства з боку позивача були до 2021 року, коли сторони проживали разом. Після цього, відомо, що у позивача були конфлікти з відповідачем та її батьком. Йому не відомо як на даний час батько спілкується з дітьми. Оскільки відповідач з дітьми перебуває за кордоном, служба не зможе контролювати виконання висновку. Рішення комісії це колегіальне рішення, він не може пояснити його мотиви. Після основного висновку, позивач не звертався до комісії. Заслухавши пояснення та оцінивши доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, зважаючи на таке. Суд встановив, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 03 вересня 2024 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06 серпня 2021 року, виданим повторно Яворівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06 серпня 2021 року, виданим повторно Яворівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області № 330 від 28 липня 2021 року [PERSON] за його заявою було встановлено порядок побачень з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] , а саме: кожного понеділка та четверга з 19:00 год до 21:00, кожна перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 16:00 год до 20:00 год в присутності матері та на території міста Новояворівськ. Також [PERSON] було зобов`язано не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] та у їх вихованні. Судом також встановлено, що [PERSON] неодноразово звертався до Служби у справах дітей Новояворівської міської ради та Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області із заявами про невиконання [PERSON] зазначеного рішення Виконавчого комітету № 330 від 28 липня 2021 року. Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах від 31 липня 2024 року ВП №71568761, заборгованість по аліментах [PERSON] відсутня. Відповідно до довідки КНП «Новояворівська лікарня ім. Юрія Липи» Новояворівської міської ради № 7 від 13 серпня 2024 року, [PERSON] за медичною до допомогою до психіатра та нарколога протягом останніх 5-ти років не звертався. Відповідно до Висновку психологічного обстеження Новояворівського інклюзивно-ресурсного центру Новояворівської міської ради від 17 вересня 2021 року, на підставі проведеного обстеження фахівці виявили, що діти контактуючи з батьком можуть перебувати в психотравмуючій для них ситуації. Подальший контакт та спілкування можуть бути зменшені для покращення психоемоційного стану дітей і відновленні в повному обсязі лише при налагодженні стосунків між дорослими, які значущі для дітей. Згідно з висновком Служби у справах дітей Новояворівської міської ради від 20 вересня 2021 року № 86, Службою у справах дітей затверджено новий порядок побачень [PERSON] з його малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] , а саме: кожного понеділка та четверга з 17:00 год до 19:00 год, кожної першої, третьої суботи та другої , четвертої неділі місяця з 14:00 год до 18:00 год, в присутності матері. Також суд встановив, що [PERSON] в період 2019-2021 років неодноразово зверталась до Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області щодо неправомірних дій її чоловіка [PERSON] та вчинення ним домашнього насильства. Відповідно до копій постанов Яворівського районного суду Львівської області від 08 листопада 2021 року та від 19 серпня 2021 року провадження у справах про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Висновком, затвердженим рішенням Виконавчого комітету Новояворівської міської ради від 11 грудня 2024 року № 903, встановлено такий порядок побачень/спілкування [PERSON] з його малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] засобами мобільного (комп`ютерного) відеозв`язку, у тому числі мобільних та інших застосунків: щопонеділка з 19:00 год до 21:00 год; щосуботи з 16:00 год до 18:00 год. Всі зустрічі/спілкування засобами мобільного (комп?ютерного) відеозв?язку, у тому числі мобільних та інших застосунків, повинні відбуватись в присутності матері дітей [PERSON] , яку також зобов`язано не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні, в тому числі телефонним та в режимі відеозв?язку, з його малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] . Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У ст. 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема, він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Батько та мати мають рівні права та обов`язки і при вирішенні питання про періодичність побачень, можливість спільного відпочинку, відвідування місця проживання того з батьків, з ким дитина не проживає, слід виходити виключно з інтересів дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини також неодноразово аналізувалося Європейським Судом з прав людини (ЄСПЛ). Так, у рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Суд встановив, що між сторонами у справі існує конфлікт щодо визначення способу участі батька у спілкуванні з їх малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] та їх вихованні. Як описано вище, звертаючись до суду із даним позовом, [PERSON] просив визначити порядок побачень з його малолітніми дітьми, з урахуванням їх перебування за кордоном. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що діти [PERSON] та [PERSON] після повномасштабного вторгнення росії в Україну і запровадження воєнного стану, разом із матір`ю [PERSON] виїхали до Польщі, де отримали тимчасовий захист і проживають на даний час. Позивач [PERSON] , який проживає окремо від дітей, звертаючись до суду з цим позовом, посилався на необхідність забезпечення йому права на спілкування з дітьми та участь у її вихованні. Судове рішення чи інші докази, які б свідчили про незаконне перебування дітей в Польщі і передбачали їх примусове повернення в Україну, відсутні. Суд зазначає, що тимчасовий виїзд дітей за кордон не повинен використовуватися як спосіб обмеження прав батька на спілкування з ними, яке повинно реалізовуватися задля підтримки родинних зав`язків та емоційного контакту дітей з батьком. Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 696/299/23. Також суд зауважує, що військова агресія росії проти України, воєнний стан та пов`язані з ним обмеження, об`єктивно впливають на обсяг і способи спілкування не лише позивача з його дітьми, а й багатьох інших батьків з їх дітьми, які також вимушено, внаслідок війни, опинилися за межами України. В цій ситуації обов`язок обох батьків полягає в тому, щоб підтримати дитину, мінімізувати психологічний тиск на неї пов`язаний із сімейними конфліктами, налагодити комунікацію та співпрацювати в інтересах дитини. Водночас, слід зауважити, що особисті неприязні стосунки між батьками, не можуть бути підставою для відмови у спілкуванні з дітьми, тому із батьків, який проживає окремо. Той із батьків, який проживає окремо від своєї дитини, має право на особисте спілкування з нею, а інший не повинен перешкоджати у цьому, якщо тільки таке спілкування не супроводжується фізичним чи психічним насильством та/або буде доведено його негативний вплив на розвиток дитини. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 196/1202/19 та від 09 жовтня 2024 року у справі № 753/7011/23. При цьому, розвиток сімейної ситуації може бути динамічним, отже, і визначені у розглядуваній справі способи участі батька у вихованні дітей можуть бути змінені в подальшому, як за домовленістю батьків, з урахуванням інтересів дитини, так і у разі зміни істотних обставин, за рішенням суду за позовом одного із батьків. Аналогічні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 12 березня 2025 року у справі № 487/2960/23. При цьому, слід зазначити, що як встановлено з позицій сторін, озвучених в суді їх представниками та наданих ними доказів, стосунки між сторонами у справі, контакти позивача з дітьми, загалом ситуація та стосунки між сторонами як батьками і їх спільними дітьми, не є сталими та зазнали суттєвих зміни, які відбулися з часу припинення спільного проживання сторонами і розірвання шлюбу між ними до цього часу, зокрема, і протягом перебування даної справи на розгляді в суді. Так, суд враховує, що ще під час перебування у зареєстрованому шлюбі, після припинення спільного проживання між сторонами виникали конфліктні ситуації, в тому числі і щодо спілкування позивача з дітьми, які проживали з відповідачем. Пізніше, після повномасштабного вторгнення росії в Україну і запровадження воєнного стану, діти разом із матір`ю виїхали до Польщі, де проживають до цього часу, а позивач тривалий час не знав про їх місце перебування і між ними були відсутні будь-які контакти. На початку судового розгляду відповідач категорично заперечувала проти задоволення позову, посилаючись у відзиві на агресивну поведінку позивача, здійснення ним насильства в присутності дітей, а також на те, що діти не бажають спілкуватися з батьком, а вона не може вплинути на бажання дітей і спілкування позивача з дітьми спричиняє негативний вплив на них, їх психоемоційний стан та ментальне здоров`я. аналогічні оводи наводила представник відповідача в судових засіданнях. Проте на даний час, вже протягом значного періоду, позивач періодично спілкується з дітьми засобами мобільного (комп?ютерного) відеозв?язку, між ними відновлено і загалом налагоджено контакт та попри певні непорозуміння між сторонами спілкування позивача з дітьми відбувається регулярно та фактично безперешкодно. Дані обставини представники сторін навели в судових засіданнях зі слів їх довірителів. Також в останніх судових засіданнях, зокрема, в судових дебатах представник відповідача зазначила, що відповідач [PERSON] частково погоджується із позовними вимогами, а саме щодо спілкування позивача з дітьми засобами мобільного та інтенетзв`язку згідно з графіком, визначеним у висновку Органу опіки і піклування. Оцінивши описані вище обставини, встановлені в ході розгляду справи, в тому числі зміни, які відбулися з часу припинення спільного проживання сторонами і розірвання шлюбу між ними до цього часу, зокрема, і протягом перебування даної справи на розгляді в суді, беручи до уваги позиції сторін та органу опіки і піклування, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині визначення порядку його спілкування з дітьми під час перебування відповідача та дітей за межами України, слід задовольнити частково та визначити позивачу такий графік спілкування з дітьми: спілкування засобами мобільного (комп`ютерного) відеозв?язку, електронного зв`язку, в тому числі мобільних та інших застосунків, щопонеділка, щосереди та щоп`ятниці з 19:30 год до 21:00 год, щосуботи та щонеділі з 15:00 год до 17:00 год. На думку суду, такий графік спілкування позивача з дітьми на даному етапі з врахуванням фактичних обставин, встановлених в ході розгляду справи, буде достатнім, щоб налагодити та підтримувати на належному контакт батька з дітьми, зважаючи на їх вік, тривалу відсутність спілкування між ними раніше, проживання дітей з мамою за кордоном тощо. Водночас, графік спілкування позивача з дітьми, визначений у висновку, затвердженому рішенням Виконавчого комітету Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області як Органну опіки і піклування від 11 грудня 2024 року № 903 (щопонеділка з 19:00 год до 21:00 год та щосуботи з 16:00 год до 18:00 год), на переконання суду є недостанім для досягнення зазначених вище цілей. При цьому, слід зазначити, що в більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків або одного з них та їх небажанням чи неможливістю винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку у найкращих інтересах своїх дітей. Сторони у справі як батьки не змогли погодити між собою порядок участі батька у вихованні дітей, отже, цей порядок повинен визначити суд в межах своїх повноважень, врахувавши всі обставини справи у сукупності, в тому числі і введення в Україні режиму воєнного стану, тимчасовий виїзд д за межі України. За обставин справи, забезпечення стабільного періодичного контакту батька і дітей шляхом використання відеоконференцзв`язку спрямоване на забезпечення інтересів та права дітей на спілкування з обома батьками. Водночас, відповідач не позбавлена можливості у разі зміни обставин, які б підтверджували наявність негативного впливу визначеного судом графіку спілкування дитини з батьком на нормальний розвиток дітей, а також у випадку доведення, що таке спілкування відбувається не в інтересах дітей, на звернення до суду з позовом про зміну встановленого способу участі батька у їх вихованні. Аналогічні висновки наведені в постанові Верховного Суду від 15 березня 2024 року у справі № 755/13068/21. Крім того, суд вважає, що підлягають частковому задоволенню вимоги [PERSON] в частині: визначення порядок його спілкування з дітьми за умови його виїзду за кордон та попередження відповідача про дату виїзду не пізніше ніж за один місяць кожної суботи та неділі з 14:00 год до 20:00 год в присутності матері, в населеному пункті проживання дітей, а також після повернення відповідача та дітей в Україну кожного понеділка та четверга з 19:00 год до 21:00 год, кожна перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 16:00 год до 20:00 год, в присутності матері. Доводи і заперечення представника відповідача про те, що дані позовні вимоги є передчасними, суд відхиляє, оскільки право батька на спілкування з дітьми є постійним, не залежить від місця перебування його та/чи дітей, між сторонами у справі не досягнуто повної згоди та не вирішено добровільно питання спілкування позивача з дітьми, а вирішення цього питання судом (судове провадження) може зайняти тривалий час, тому суд вважає, що в інтересах як сторін, так і дітей вирішення цих вимог в межах справи, що розглядається. При цьому, таке рішення суду не суперечитиме вимогам законодавства, а також узгоджується з реаліями, які існують через повномасштабне вторгнення росії в Україну і запровадження на території України воєнного стану, про що зазначено вище. Водночас, зважаючи на те, що діти тривалий час, понад чотири роки, не бачилися та не спілкувалися з батьком особисто (не телефонним чи відеозв`язком), суд вважає доцільним, щоб спілкування позивача з дітьми після повернення відповідача та дітей в Україну відбувалося в присутності матері. Щодо інших заявлених [PERSON] позовних вимог щодо його побачень з дітьми в канікулярний період, щорічне оздоровлення та святкові дні за домовленістю між батьками, з урахуванням думки дітей, але не менше ніж 14 днів на рік з ним, суд зазначає, що ці вимоги стосуються договірного врегулювання виконання батьківських обов`язків та потребують досягнення згоди між сторонами, а тому задоволенню не підлягають. Аналогічні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 30 липня 2025 року у справі № 753/2281/23. Також суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги [PERSON] про зобов`язання відповідача [PERSON] не чинити йому перешкод у спілкуванні з малолітніми дітьми, оскільки належних і допустимих доказів того, що відповідач фактично та умисно перешкоджає цьому на даний час позивач не надав. Навпаки, з пояснень, наданих в судовому засіданні представниками сторін та позиції в судових дебатах, слідує, що відповідач частково погоджується з позовними вимогами та не заперечує проти встановлення графіка спілкування позивача з дітьми. Аналогічні висновки також висловлені у зазначеній вище постанові Верховного Суду від 30 липня 2025 року у справі № 753/2281/23. Також суд вважає необхідним роз`яснити сторонам про те, що з урахуванням вікових змін у дітей, їх розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі батька у вихованні дітей, що буде відповідати насамперед їх інтересам. Крім того, суд констатує, що в будь-якому випадку виконання цього рішення можливе лише за наявності відповідного бажання та згоди самих дітей щодо перебування та спілкування з батьком в конкретний час, зокрема, і щодо місця перебування та дитанційного спілкування за допомогою технічних засобів. При цьому, при вирішенні питання участі батька у вихованні та спілкуванні з дітей, суд наголошує, що пріоритетними мають бути найвищі інтереси дітей, які за їх важливістю мають переважати над інтересами батьків, а тому, на думку суду, сторонам необхідно дійти спільної згоди щодо порядку спілкування позивача з дітьми та, за необхідності, звернутися до органу опіки та піклування і, враховуючи вік та інтереси дітей, відстань від місця їх проживання до місця проживання батька, за спільною згодою самостійно коригувати чи змінювати час спілкування (побачень), якщо це відповідатиме якнайкращим інтересами дітей та буде справедливим по відношенню як до дітей, так і до її батьків. Також у п. 67 Загального коментаря № 14 від 29 травня 2013 року Комітет ООН з прав дитини зазначив, що в інтересах дитини доцільно виходити зі спільної батьківської відповідальності. Приймаючи рішення в інтересах дитини, суддя має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. А у Резолюції «Рівність і спільна батьківська відповідальність: роль батька» від 02 жовтня 2015 року № 2079 Парламентська Асамблея Ради Європи підкреслила необхідність поваги органів влади держав-членів до права батьків нести спільну відповідальність, забезпечивши, щоб сімейне право передбачало у разі роздільного проживання батьків або розірвання шлюбу можливість спільної опіки над дітьми в їх найкращих інтересах на основі взаємної згоди між батьками. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню (у зазначених вище частинах). Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 20 серпня 2024 року. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Оскільки суд ухвалив рішення про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] половину сплаченого ним судового збору, що становить 605,60 грн.

Outcome: partial