Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (далі ТОВ «Бізнес позика») звернулося до суду із зазначеною позовною заявою, у якій просило стягнути з [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) 12966,18 грн заборгованості за договором про надання кредиту від 02 червня 2021 року № 324665-КС-002 та 2422,40 грн сплаченого судового збору. В обґрунтування позову ТОВ «Бізнес позика» вказувало, що між ним та [PERSON] укладено договір про надання кредиту, за умовами якого остання отримала кредит у сумі 5000,00 грн на строк 16 тижнів, на умовах сплати процентів за користування кредитом за денною процентною ставкою 1,27710000 % в день на засадах строковості, поворотності, платності, який зобов`язалася повернути, сплатити проценти у порядку та на умовах, визначених цим договором. Позивач зазначив, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 324665-КС-002 належним чином не виконав, коштів не сплачував, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Посилаючись на викладене, ТОВ «Бізнес позика» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 12966,18 грн, із яких 5000,00 грн заборгованість за отриманим кредитом, 7216,18 грн несплачені проценти, 750,00 грн прострочені платежі за комісією. Ухвалою від 05 грудня 2025 року Автозаводський районний суд міста Кременчука відкрив провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, із клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Згідно з частиною першою статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною першою статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, убачається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У рішеннях ЄСПЛ, зокрема звертає увагу, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За наведених обставин, відповідно до вимог частини першої статті 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України від 03 вересня 2015 року № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон № 675-VIII) електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За правилом частини восьмої статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. За правилами частини дванадцятої статті 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону № 675-VIII, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями статті 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі з використанням КЕП, є таким, що укладений у письмовому вигляді. На підтвердження укладення договору № 324665-КС-002 від 02 червня 2021 року позивач надав інформацію щодо послідовності укладення цього договору, з якої вбачається, що 02 червня 2021 року, використовуючи номер телефону [NUMBER] , відповідач зайшов у особистий кабінет на сайті https://my.bizpozyka.com, надав необхідну інформацію для формування пропозиції, ознайомився з паспортом споживчого кредиту, здійснив акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-1108. Одноразовий ідентифікатор G-1108 направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який вказувався під час реєстрації на сайті. Кредитний договір був підписаний відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора G-1108 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://my.bizpozyka.com. Отже, суд установив, що 02 червня 2021 року [PERSON] уклала з ТОВ «Бізнес позика» договір про надання кредиту № 324665-КС-002 в електронній формі, у передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» порядку. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за цим договором виконало, перерахувавши на банківську картку позичальника 5000,00 грн. Вказані обставини підтверджуються: прийняттям (акцептуванням) пропозиції (оферти) щодо укладення договору № 324665-КС-002 від 02 червня 2021 року; договором № 324665-КС-002 від 02 червня 2021 року; інформаційною довідкою про переказ коштів у сумі 5000,00 грн; випискою по рахунку № [NUMBER] , наданою АТ КБ «Приватбанк» про зарахування коштів у сумі 5000,00 грн 02 червня 2021 року. Окрім того, за клопотанням позивача суд витребував у АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо випуску банківської картки № [NUMBER] на ім`я відповідача, а також щодо руху коштів по цій банківській картці за період із 02 червня 2021 по 22 вересня 2021 року. Так, з наданої АТ КБ «Приватбанк» інформації вбачається, що 02 червня 2021 року на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] здійснено переказ коштів у сумі 5000,00 грн. Відповідно до договору № 324665-КС-002 від 02 червня 2021 року кредитодавець надає позичальникові кредит у сумі 5000,00 грн на 16 тижнів, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,27710000 % (денна процентна ставка), комісія за надання кредиту становить 750,00 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту 11040,00 грн. Згідно з пунктом 3.2 протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів. Із поданого позивачем розрахунку заборгованості та довідки про стан заборгованості вбачається, що [PERSON] сплатила 00,00 грн. Станом на 07 листопада 2025 року існує заборгованість на загальну суму 12966,18 грн, із яких 5000,00 грн заборгованість за отриманим кредитом, 7216,18 грн несплачені проценти, 750,00 грн прострочені платежі за комісією. Відповідно до частини першої статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами першоютретьою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав. Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ТОВ «Бізнес Позика» про стягнення з [PERSON] 12966,18 грн заборгованості за договором № 324665-КС-002 від 02 червня 2021 року. Окрім того, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2422,40 грн судового збору.

Outcome: approved