Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

01.09.2025 на адресу суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" заборгованість за кредитним договором №885175300 від 17.09.2021 у розмірі 21384,06 грн. та стягнути з відповідачки судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 17.09.2021 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено кредитний договір №885175300 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV9G76F. Відповідач ініціювала укладення кредитного договору, оформивши Заяву на сайті первісного кредитора. Кредитний договір укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов кредитного договору, 17.09.2021 кредитор перерахував через банк провайдер на банківську карту № [NUMBER] грошові кошти в сумі 14000грн. Первісний кредитор свої зобов`язання виконав в повному обсязі. 28.11.2018 між ТзОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТзОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу № 28/1118-01. Вподальшому до вказаного Договору факторингу укладалися Додаткові угоди щодо продовження терміну дії Договору факторингу. 05.08.2020 між ТзОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "ОнлайнФінанс" було укладено Договір факторингу № 05\\0820-01, відповідно до умов якого до ТзОВ "Фінансова компанія "ОнлайнФінанс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №885175300 від 17.09.2021, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023. 20.10.2023 між Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОнлайнФінанс" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" було укладено Договір факторингу № 20/10/23-03. Відповідно до Реєстру боржників від 20.10.2023 до позивача перейшло право грошової вимоги до [PERSON] у сумі 21384,06 грн. Всупереч умов кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТзОВ "Фінансова компанія "ЕЙС". 16.09.2025року судом отримано відповідь про місце реєстрацію відповідача. Ухвалою судді Миколаївського районного суду Львівської області від 16.09.2025 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 24.09.2025року відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву. Вказує, що первісний кредитор грошові коштів за договором №885175300 не переказував Балян Л.Р., а тому у нього не виникли права кредитора і не перейшли від нього до позивача. Позивачем не надано оригіналу платіжного доручення або його належно завіреної копії про перерахунок коштів. У копії платіжного доручення наявна відсканова копія печатки, відсутній повний номер картки отримувача, що свідчить про те, що таке доручення не виконувалося. У виписці про рух коштів по рахунку відповідача [PERSON] відсутня будь-яка інформація про переказ коштів від ТОВ «МАНІВЕО Швидка фінансова допомога» та з призначенням платежу по Договору №885175300. Копія кредитного договору не містить жодних підписів обох сторін, ні звичайних, ані електронних, оскільки оригіналу договору не існує. Даний договір не має обов`язкових реквізитів електронного договору. Не доведено набуття позивачем права вимоги, має місце прострочення кредиторів. Позивач не надав суду доказів отримання відповідачем повідомлень про набуття права вимоги кожним кредитором, як і доказів відправлення таких повідомлень. Не надано доказів на підтвердження оплати за перше відступлення права вимоги по Договору факторингу від 28.11.2018року та всіх Додаткових угод. ТОВ «Таліон Плюс» не могло набути прав вимог, які не існували і не були конкретно визначеними на момент договору факторингу. На моменту укладення договору факторингу, кредитний договір №885175300 ще не був укладеним. Відповідачка не погоджується із сумою розрахунку заборгованості, непропорційно великою сумою відсотків. Відповідачка вказує, що їй безпідставно нараховували проценти, комісію та неустойку після завершення строку кредитування. Не погоджується із вимогами про стягнення 7000грн.правової допомоги, оскільки такі необґрунтовані та належно не підтверджені. Враховуючи вищевказане, просить у задоволенні позову відмовити. 24.09.2025 [PERSON] подала до суду клопотання про витребування доказів. 24.09.2025 відповідачка подала до суду клопотання про надання позивачем для огляду в судовому засіданні оригіналу кредитного договору №885175300 від 17.09.2021 та платіжного доручення про перерахунок коштів. Крім цього, 24.09.2025 відповідачем подано клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу. 07.10.2025 представник позивача подав до суду через систему «Електронний суд» додаткові пояснення. Зазначив, що кредитний договір №885175300 від 17.09.2021 укладений у формі електронного договору. Одноразовий ідентифікатор MNV9G76F був направлений відповідачу 17.09.2021року о 13:29:02 на номер вказаний в Заявці про отримання грошових коштів 0938436867. Вказаний ідентифікатор був введений відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 17.09.2021 о 13:30:29. Після підписання, відповідач отримала свій примірник електронного договору, у формі ще унеможливлює зміну його змісту . На підтвердження факту перерахунку відповідачу грошових коштів позивачем надано платіжне доручення №fe2918df-253b-4952-a06c-658ed8da1049 від 17.09.2021року з відмітною Товариства. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» є небанківською фінансовою установою та не надає фінансових платіжних послуг, а тому немає повноважень на надання банківських платіжних доручень. Товариство ініціює платіжні операції шляхом надання платіжних інструкцій надавачу платіжних послуг із зазначенням необхідних реквізитів, які клієнт вказує у заявці. Позивачем доведено факт укладення кредитного договору №885175300 від 17.09.2021 та перерахунку відповідача грошових коштів в сумі 14000грн. на виконання умов договору. Зазначає, що відповідач підтвердив часткове виконання ним заборгованості, зокрема сплати відсотків за кредитним договором, а саме зазначає «В розрахунку Первісного кредитора зазначено про сплату 9711,78грн., відтак максимальний залишок заборгованості може становити 22452,00-9711.78=12740,22грн.», тобто відповідач стверджує факт, що заборгованість за кредитним договором ним сплачувалася, при цьому заперечує щодо укладення Кредитного договору, так і отримання кредитних коштів. Позивач вважає, що сплата [PERSON] відсотків, нарахованих за кредитним договором, підтверджує не лише наявність заборгованості, а і згоду останньої з умовами цього договору. Також представник позивача звертає увагу на те, що належно підтверджений перехід права вимоги за кредитним договором №885175300 від 17.09.2021 відповідно до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 та №20/10/23-03 від 20.10.2023року. Щодо розрахунку заборгованості, то позивач стверджує, що такий проведений відповідно до умов договору, а саме сума 14000грн, строк на 140днів, проценти 0,69відсотків в день від суми кредиту, що становить 96,60грн. і здійснювалося за період з 17.09.2021 по 01.10.2021. Як вбачається із розрахунку заборгованості наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідач тричі сплатила по 2245грн. заборгованості, востаннє 29.10.2021року. Вподальшому 12.11.22021 відповідач сплатила 1068грн. заборгованості. Також 12.11.2021 відповідачем підписано Додаткову угоді відповідно до якої було продовжено строк договору на 13 днів. Після цього, відповідач 24.11.2021 сплатила 916,00грн. та 07.12.2021року 992,20грн. заборгованості. Тоді відповідач і підписала додаткові угоди про продовження строку кредитування. З урахуванням додаткових угод, загальний строк кредитного договору погоджено з відповідачем становить на 140днів, а 178днів. Після припинення сплати заборгованості відсотки нараховувалися за базовою ставкою 1,30%, що становить 143,69грн. Витрати вказані на правову допомогу вважає належно обґрунтованими та документально підтвердженими. 04.11.2025 відповідач [PERSON] подала до суду додаткові письмові пояснення. 17.11.2025 представник позивача Поляков О.В. подав до суду додаткові письмові пояснення. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 24.11.2025року витребувати докази у АТ «ОЩАДБАНК» 19.12.2025року судом отримано відповідь з АТ «ОЩАДБАНК», однак інформація на диску не придатна до відтворення 20.03.2026 до суду поступила повторна відповідь АТ «ОЩАДБАНК» на виконання ухвали суду про витребування доказів. У судове засідання представник позивача ТзОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" не з`явився, в поданій до суду позовній заяві просить розгляд справи проводити у відсутності представника та не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у її відсутності за наявними у матеріалах справи доказах. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.09.2021 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога " та [PERSON] укладено кредитний договір №885175300 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов договору сума кредиту 14000грн. Строк кредиту 140 днів. Дисконтна процентна ставка 0,69 відсотків в день від суми Кредиту на час користування ним. Базова процентна ставка 1,30відсотків в день від суми Кредиту на час користування ним. Додатком №1 до Договору є Графік платежів, що є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до підписаного [PERSON] паспорту кредиту продукту «КОМФОРТ» до Договору №885175300 від 17.09.2021 тип кредиту: кредит; сума/ліміт кредиту 14000грн.; строк кредитування 140 днів. Процентна ставка 251,85 відсотків річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту 22452,50грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 1006,89 відсотків річних. 12.11.2021року між ТзОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Договору №885175300 відповідно до якої, сторони погодили продовжити загальний строк кредиту на 13 днів починаючи з 12.11.2021року. 24.11.2021року між ТзОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Договору №885175300 відповідно до якої, сторони погодили продовжити загальний строк кредиту на 12 днів починаючи з 25.11.2021року. 07.12.2021року між ТзОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Договору №885175300 відповідно до якої, сторони погодили продовжити загальний строк, на який був наданий Кредит та строк оплати наступного чергового платежу на 13 днів починаючи з 07.12.2021року. 13.05.2021 затверджено Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту « Комфорт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». 20.11.2021 наказом директора ТОВ ««Манівео швидка фінансова допомога» затверджено Порядок дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ ««Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору та отримання фінансових послуг під торговельною маркою « MONEYVEO» 05.06.2023року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» сформовано довідку щодо дій [PERSON] в Інформаційно-телекомунікаційній системі, в якій детально описано коли укладався договір, анкетні дані позичальника, умови кредиту, дата перерахунку грошових коштів. Крім цього відображено додаткові угоди про продовжено строку кредиту. Як вбачається із довідки ТОВ ««Манівео швидка фінансова допомога» 17.09.2021року о 13:30:42 через АТ «Сенс банк» на картку [PERSON] №5167-80хх-хххх-3579 було перераховано 14000гривень на виконання кредитного договору №885175300 від 17.09.2021. 28.11.2018 між ТзОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТзОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу № 28/1118-01. Вподальшому до вказаного Договору факторингу укладалися Додаткові угоди №19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, №37 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022 та №32 від 31.12.2023 щодо продовження терміну дії Договору факторингу, востаннє до 31.12.2024року включно 05.08.2020 між ТзОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "ОнлайнФінанс" було укладено Договір факторингу № 05\\0820-01, відповідно до умов якого до ТзОВ "Фінансова компанія "ОнлайнФінанс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №885175300 від 17.09.2021, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023. 03.08.2021 між ТОВ «ФК «Онлайнфінанс» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Додаткову угоду №2, 30.12.2022року укладено Додаткову угоду №3, якою продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024року включно Відповідно до реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 року до ТОВ «ОнлайнФінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] на суму 21384,06грн Відповідно до платіжної інструкції від 30.05.2023 №4097 за відступлення прав вимоги згідно реєстру прав вимоги №9 до Договору факторингу №05\\0820-01 ТОВ «ФК «Онлайн фінанси» сплатило ТОВ « ТАЛІОН ПЛЮС» 3818981,17грн. 20.10.2023 між Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОнлайнФінанс" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" було укладено Договір факторингу № 20/10/23-03. Відповідно до Реєстру боржників від 20.10.2023 до позивача перейшло право грошової вимоги до [PERSON] у сумі 21384,06 грн. Як вбачається із розрахунку заборгованості за Кредитним договором №885175300 від 17.09.2021 у [PERSON] наявна заборгованість перед ТОВ « МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» в сумі 21384,06грн станом на 05.05.2022, яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту 11052,83грн. та простроченої заборгованості за процентами в сумі 10331,23грн. Крім цього, із вказаного розрахунку вбачається, що [PERSON] здійснити декілька оплат на повернення кредитних коштів, а саме 01.10.2021, 15.10.2021 та 29.10.2021року по 2245,26грн, а також 12.11.2021 в сумі 1068,00грн., 24.11.2021року 916,00грн та 07.12.2021року в сумі 992,00грн., а всього на загальну суму 9711,78грн. Як вбачається із розрахунку заборгованості за Кредитним договором №885175300 від 17.09.2021 у [PERSON] наявна заборгованість перед ТОВ « ТАЛІОН ПЛЮС» в сумі 21384,06грн станом на 05.05.2023, яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту 11052,83грн. та простроченої заборгованості за процентами в сумі 10331,23грн. Як вбачається із виписки з особового рахунку за Кредитним договором №885175300 від 17.09.2021 у [PERSON] наявна заборгованість перед ТОВ « ФК «ЕЙС» в сумі 21384,06грн за період з 20.10.2023 по 31.07.2025, яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту 11052,83грн. та простроченої заборгованості за процентами в сумі 10331,23грн. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 17.09.2021 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] за допомогою електронного сервісу, що міститься на сайті www.moneyveo.ua укладено кредитний договір № 885175300 Кредитний договір підписаний відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV9G76F. Зокрема, 17.09.2021 13:30:29 год. [PERSON] ввела ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснула кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. 17.09.2021 о 13:30:38 позичальнику [PERSON] було перераховано грошові кошти. Судом встановивши, що ТОВ «ФК «Ейс» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги за договором кредиту № 885175300 від 17.09.2021, а [PERSON] прийняла умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання їх електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, однак остання в порушення умов вказаних договорів не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредиту. Посилання відповідача на те, що вона не укладала кредитний договір, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Враховуючи вищевказане, судом встановлено, що спірний Кредитний договір №885175300 від 17.09.2021 укладено у формі електронного документа з використання електронного підпису. При укладенні Кредитного договору відповідач діяв відповідно до Алгоритму (Порядку) дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі Первісного кредитора. Порядок дій відповідача підтверджується Довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі Первісного кредитора. Крім цього, суд критично оцінює покликання відповідачки [PERSON] про те, що нею не укладався Кредитний договір №885175300 від 17.09.2021, оскільки судом встановлено, що такий підписаний електронним підписом. Також, суд зазначає, що відповідачкою 01.10.2021, 15.10.2021 та 29.10.2021року, 12.11.2021 24.11.2021року та 07.12.2021року здійснено платежі щодо повернення грошових коштів за кредитним договором №885175300 від 17.09.2021 на загальну суму 9711,78грн. Такі дії відповідачки суд розцінює як визнання кредитних зобов`язань та підтвердження укладення спірного кредитного договору та здійснення дій на сплату заборгованості. На підтвердження факту перерахунку відповідачці [PERSON] грошових коштів в сумі 14000грн., позивачем надано платіжне доручення №fe2918df-253b-4952-a06c-658ed8da1049 від 17.09.2021року з відмітною Товариства. Крім цього, відповідно до довідки ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» від 21.09.2025року вбачається, що перівсниккредитодавцем ініційовано платіжку операцію, а саме АТ « СЕНС Банк» здійснив перерахунок грошових коштів в сумі 14000грн. отримувачу [PERSON] на картку № [NUMBER] хх-хххх-3579 відкриту в АТ «Державний ощадний банк України». Дата завершення операції : 17.09.2021року о 13:30:42. Крім цього на вимогу суду про витребування доказів, АТ «Державний ощадний банк України» представлено меморіальний ордер №2663838714 від 2.09.2021року з якого вбачається, що на відкритий рахунок [PERSON] [NUMBER] зараховані грошові кошти в сумі 14000гривень. Також долучено інформацію про рух коштів по вказаному банківському рахунку. Вищевказане свідчить проте, що кредитний договір №885175300 від 17.09.2021 дійсно було укладено між [PERSON] та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», грошові кошти в сумі кредиту 14000грн. були перераховані на рахунок [PERSON] , а тому кредитодавць свої зобов`язання виконав належним чином, а відповідачка ухиляється від його належного виконання. Суд критично оцінює покликання відповідачки проте, що позивачем не надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу від первісного кредитора права вимоги до відповідача за кредитним договором, з огляду на наступне. За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Як убачається з матеріалів справи, 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений договір факторингу №28/1118-01. Відповідно до п. 2.1. договору факторингу №28/1118-01 клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Згідно п.п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Тобто предметом договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Стаття 1078 ЦК України встановлює, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Одночасно, за змістом п. 5ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 4 та ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг вважається фінансовою послугою, а саме операціями з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. При цьому, реалізуючи свої повноваження у сфері формування висновків щодо застосування вказаних вище норм матеріального права, в постановах від 08.08.2023 року у справі № 910/8115/19 (910/13492/21) та від 08.11.2023 року у справі № 206/4841/20 Велика Палата Верховного Суду зазначає, що «договір факторингу є змішаним договором, який обов`язково поєднує у собі елементи договору позики або кредитного договору та елементи договору купівлі-продажу грошової вимоги або договору застави грошової вимоги». Згідно з положеннями ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Тобто, договір факторингу, як правочин на підставі якого відбувається заміна кредитора у зобов`язанні, є змішаним договором, до відповідних частин якого підлягають застосуванню положення цивільного законодавства про кредит (позику) та купівлю-продаж (або заставу). В свою чергу, положеннями ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі- продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. Тобто, з огляду на необхідність застосування до договору факторингу в тому числі положень ч. 1 ст. 656 ЦК України, предметом договору факторингу можуть бути в тому числі права вимоги, які не існують на момент укладення самого договору, але які виникнуть або будуть набуті клієнтом у майбутньому. Більше того, в постановах від 11.09.2018 року у справі № 909/968/16 та від 16.03.2021 року у справі № 906/1174/18 Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи положення ст. 1078 ЦК України, фактично визначила, що однією з ознак договору факторингу є його предмет, яким може бути лише право грошової вимоги - такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги. Тобто, як положення національного законодавства України, так і висновки Великої Палати Верховного Суду, а також Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, чітко підтверджують той факт, що за договорами факторингу до позивача могли перейти права вимоги за Кредитним договором - грошові права вимоги до позивача, які виникли після укладення договорів факторингу. За наведених вище обставин в їх сукупності доводи сторони відповідача стосовно того, що позивач не довів перехід до нього права вимоги по відповідача за Кредитним договором, до уваги прийматися не можуть. Укладання договорів факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», а також між ТОВ «Фінансова компанія «ОнлайнФінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» до виникнення кредитних правовідносин з відповідачем [PERSON] не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за такими договорами новому кредитору, оскільки станом на момент укладення кредитного договору (17.09.2021) договори факторингу були чинними, передача права вимоги здійснювалася на підставі реєстрів прав вимоги, а саме, реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та реєстру прав вимоги № 9 від 30 травня 2023 року до Договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року. Право вимоги до відповідача в подальшому перейшло від ТОВ «Фінансова компанія «ОнлайнФінанс» до позивача ТОВ « ФК «ЕЙС» відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 20/10/23-03 від 20.10.2023 року. Надані копії договорів та витяги з реєстру боржників містять усі необхідні реквізити, зокрема підписи та печатки сторін і в повному обсязі підтверджують факт переходу до позивача права вимоги до [PERSON] за укладеним між нею та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитним договором №885175300 від 17.09.2021 . В договорах факторингу зазначено, що момент набуття права вимоги є підписання Реєстру прав вимог або Реєстру боржників та Акту прийому-передачі реєстру, тому позивачем доведено факт переходу права вимоги. Копії договір факторингу та реєстру прав вимоги є належними ,допустимим та достатніми доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах, а тому ТОВ ФК «ЕЙС» є належним позивачем до якого перейшло право вимоги до [PERSON] за спірним кредитним договором. Суд критично оцінює покликання відповідачки [PERSON] про те, що вона звільнена від викання спірного Кредитного договору, оскільки не була повідомлена про відступлення права грошової вимоги, оскільки за висновками Верховного сулу України у постанові 6-979цс15, боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитор і таке виконання є належним. Отже, судом встановлено, що [PERSON] було порушено зобов`язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого за неї утворилась заборгованість за кредитним договором №885175300 від 17.09.2021 у сумі 21384,06 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту 11052,83,00грн. та заборгованості по несплачених відсотках 10331,23грн. Розрахунок проведення із врахуванням умов договору, Додаткових угод та здійснених [PERSON] проплат на загальну суму 9711,78грн. Відповідачка здійснювала оплати саме так як цього вимагає Графік платежів, що свідчить проте, що остання розуміла умови підписаного нею кредитного договору. Відповідач [PERSON] заперечує нараховану суму заборгованості, однак власного розрахунку для спростування не подала. Згідно ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в строк, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Виходячи з викладеного, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТзОВ "ФК "ЕЙС" не повернуті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ "ФК "ЕЙС" ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Отже, Позивачем до Суду надано документи, які свідчать про те, що 17.09.2021 р. між сторонами укладено договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором на суму 14000,00 грн., сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Позичальника для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, твердження Відповідача про відсутність підпису на Кредитному договорі є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Кредитний договір підписаний Відповідачем з використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та за відсутності належних доказів про те, що Договір укладено іншою особою, можна дійти обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання відповідного договору недійсними. Розмір заборгованості розраховано у відповідності до умов укладеного договору з урахуванням строку його дії та розміру встановлених до сплати відсотків. Окрім цього, суду належно обґрунтовано правомірність нарахування відсотків за користування кредитом, оскільки відсотки за користування кредитом нараховані з урахуванням строку кредитування, передбаченого умовами договору. Що стосується відступлення прав вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс», то укладання договору факторингу до виникнення кредитних правовідносин з [PERSON] від 17.09.2021 р. не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки станом на момент укладення кредитного договору договір факторингу був чинним. Право вимоги по кредитному договору № 885175300 від 17.09.2021р. передані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс» та в подальшому Позивачу на підставі Реєстру, який оформлений належним чином. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідачем у справі не спростовано доводів позивача щодо отримання, використання кредитних коштів та наявності зобов`язання щодо їх повернення. Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку з приводу доведеності укладання зазначеного кредитного договору, на підставі наданих позивачем доказів, наявності несплаченої заборгованості, а також факту переходу права вимоги до позивача. При цьому відповідач категорично заперечує факт укладання вказаного кредитного договору, шахрайських дій у відношенні себе, не надає. Розподіл судових витрат: Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2422,40 грн. Щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн., суд зазначає наступне. Згідно ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У відповідності до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст.12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між Адвокатським бюро «Соломко та партнери» та ТОВ "ФК "ЕЙС" 11.08.2025 укладено договір про надання правової допомоги №11/08/25-01. На підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу адвокатом, окрім договору про надання професійної правничої допомоги від 11.08.2025 року, додано копію акту прийому-передачі наданих послуг по договору про надання правової допомоги на суму 7000грн. та додаткову угоду №25770500274 та протокол погодження вартості послуг до Договору №11/08/25-01 від 11.08.2025 Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. не є цілком співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Відтак, з врахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved