Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

18.07.2025 року засобами поштового зв`язку до Шевченківського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, згідно прохальної частини якої просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення зі сплати аліментів по виконавчому листу №2-148/10 за період з грудня 2021 року по травень 2025 року включено у розмірі 87 029,94 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.02.2008 року шлюб між сторонами було розірвано. Від спільного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 14.04.2010 року було стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі частини всіх видів доходу кожного місяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми 18-річного віку. На підставі вказаного рішення позивачем було отримано виконавчий лист №2-148/10 та відкрито виконавче провадження. Внаслідок невиконання відповідачем рішення щодо стягнення аліментів, у останнього утворилась заборгованість по виплаті аліментів на утримання сина та доньки за період з грудня 2021 року по травень 2025 року. Відповідач є працездатною особою, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, хронічних захворювань не має, обов`язки по сплаті аліментів виконує нестабільно. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Ізюмського ВДВС в Ізюмському районі Харківської області СМУЮ сукупний розмір заборгованості станом на 01.06.2025 року складає 87 029,94 грн. У зв`язку із викладеним, позивач змушена звернутися до суду із даним позовом. Загальна сума розрахованої пені складає 1 379 063,487 грн., однак оскільки вказана сума значно перевищує розмір заборгованості по аліментам, позивач вважає за необхідне стягнути пеню, що не перевищує 100% заборгованості по аліментах, тобто у розмірі 87 029,94 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 12.12.2025 року відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В матеріалах справи міститься заява від позивача [PERSON] з проханням проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові документи та матеріали справи, причину неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, чи будь-яких письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надав. Також виклик відповідача здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, причини неявки визнані судом неповажними, і тому неявка відповідача не може бути перешкодою для заочного розгляду судом справи, що відповідає положенням частини 1 статті 280 ЦПК України. Відповідно до статті 280 ЦПК України, якщо відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням вказаної статті. Суд, дослідивши доводи позивача, викладені у позові, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Борівського районного суду Харківської області від 14.04.2010 року у справі №2-148/10, стягнуто з [PERSON] , 1976 року народження, на користь [PERSON] , 1968 року народження, аліменти в розмірі частини всіх видів доходу кожного місяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня подачі заяви до суду 06.04.2010 року і до досягнення дітьми 18-річного віку. Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 23.06.2018 року у справі №614/391/18, шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 25.11.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борівського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №70, розірвано. Згідно довідки, виданої секретарем Борівської селищної ради №02-26/243 від 26.06, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , та її неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та фактично проживає разом із нею і находиться на її забезпеченні. Також матеріалами справи підтверджується, що в провадженні Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, перебуває виконавче провадження №56739307 з виконання виконавчого листа №2-148/10, виданого 24.04.2010 року Борівським районним судом Харківської області. Відповідно до частини 2 статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017року N2037-VIII"Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №56739307, який надано державним виконавцем Ізюмського ВДВС в Ізюмському районі Харківського ОСМУМЮ, [PERSON] станом на 09.06.2025 року за період з грудня 2021 року по травень 2025 року, має сукупний розмір заборгованості за сплати аліментів у сумі 87 029,94 грн. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частини 1 статті 196 СК України. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»№3від 15 травня 2006року судам роз`яснено, що передбачена ст.196СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Частиною 4 статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При визначенні суми неустойки (пені) суд керується правовою позицією, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року № 572/1762/15-ц щодо порядку проведення розрахунку неустойки (пені), яка стягується на підставі ст. 196 СК України. Зокрема, зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки місяцем, у якому не проводилося стягнення. Позивачем в позовній заяві був наведений розрахунок суми пені за період з грудня 2021 року по травень 2025 року, розмір якого становить 1 379 063,487, з яким суд погоджується. При цьому згідно частини 1 статті 196 СК України, сума пені не може бути більшою ніж 100% заборгованості по аліментам на дитину, яка підлягає до стягнення. Враховуючи, що загальна сума розрахованої пені складає 1 379 063,49 грн., тобто перевищує 100% заборгованості по аліментах (87 029,94 грн.), суд погоджується з доводами позивача про необхідність стягнення неустойки у розмірі 87 029,94 грн., оскільки вказана сума буде відповідати вимогам чинного законодавства у даних правовідносинах. Належних та допустимих доказів того, що розмір заборгованості відповідача по сплаті аліментів є іншим, відповідачем не надано. Відсутність вини відповідача в утворенні заборгованості зі сплати аліментів, підстав для зменшення розміру неустойки чи звільнення відповідача від сплати заборгованості судом не встановлено. Відповідач є працездатною особою, непрацездатні члени сім`ї на утриманні у відповідача відсутні. Доказів зворотного відповідач суду не надав. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасно сплату аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1 211,20 грн. судового збору.

Outcome: approved