Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення способу участі батька у вихованні дитини. Зазначав, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано відповідно до рішення суду. Під час шлюбу у них народився син - [PERSON] . Дитина проживає разом з матір`ю. Відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Посилаючись на те, що його право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, просив визначити наступний спосіб його участі у спілкуванні та вихованні сина: перша та третя субота місяця з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. без присутності матері, друга і четверта неділя місяця з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. без присутності матері, на Новий Рік, день народження сина ( [INFO] ) - по 4 години на кожну дату без присутності матері. Заперечуючи проти позову, у відзиві на позов [PERSON] вказала на те, що вона не чинить перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, навпаки батько взагалі самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, у звязку з чим, просила відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні представник позивача підтримала позов з викладених у ньому підстав та просила його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, вказав на те, що дитина хворіє, у зв`язку з чим, дотримуватися графіку, визначеного у позові є неможливим, та з урахуванням висновку психолога, згідно якого поновлення контактів між малолітнім [PERSON] і його біологічним батьком не відповідає інтересам дитини та є недоцільним, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі Представник органу опіки та піклування Подільської районної у м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належим чином, подав заяву про розгляд справи за відсутністю органу. Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України ухвалив розглядати справу за відсутності третьої особи. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі 15.06.2016, який було розірвано на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 01.04.2019. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 18.07.2023 визначено місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю. Обґрунтовуючи позов, позивач посилався на те, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.08.2024 орган опіки та піклування вирішив за доцільне визначити [PERSON] наступний порядок та спосіб спілкування з дитиною [PERSON] : щосереди з 7:30 до 20:00 (відвідування дитиною садочка, логопеда, лікаря ..) з урахуванням можливості забрати дитину після сну та вечері в садочку о 17:00; 1 і 3 субота з 10:00 до 20:00 без присутності матері (відвідування дитиною занять, логопеда, лікаря ..); один будній день на тиждень за домовленістю між батьками; свята, дні народження, канікули за попередньою домовленістю між батьками; з метою психоемоційного комфорту дитини та встановлення контакту з батьком, перші п`ять субот проводити спілкування у присутності матері. Згідно з ч. ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі - Конвенція про права дитини) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 СК України на батьків покладені рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною 5 статті 157 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Частинами 1-2 ст. 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Заперечуючи проти позову, відповідачка, зокрема, вказувала на те, що дитина має діагноз «Дитячий аутизм з межовим рівнем аутизму» та послалася на консультативний висновок спеціаліста-психолога, складеного ФОП [PERSON] 07.06.2025. Відповідно до зазначеного висновку на даний час поновлення контактів між малолітнім [PERSON] та його біологічним батьком [PERSON] не відповідає інтересам дитини та вважається недоцільним. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Суд критично ставиться до висновку спеціаліста-психолога, складеного ФОП [PERSON] 07.06.2025, оскільки при його складанні [PERSON] не був присутній, а в основу висновку покладені лише пояснення [PERSON] . Враховуючи норми ст. ст. 19, 159 ЦК України та висновок органу опіки та піклування Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, ст. 141 СК України, згідно якої на батьків покладені рівні права та обов`язки щодо дитини, суд дійшов висновку про необхідність визначити наступні способи участі [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON] , [INFO] : першої та третьої суботи місяця з 14 год. до 18 год. у присутності матері; Новий рік, дні народження, за попередньою домовленістю між батьками у присутності матері по дві години на кожну дату.

Outcome: partial