Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Зміст позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 11.08.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 11.08.2023-100003576. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 11 000 грн на строк 98 днів. Процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1 %, яка застосовується протягом усього строку користування кредитом. Договором передбачено комісію за видачу кредиту в розмірі 15 % від суми кредиту та складає 1 650 грн. Договором визначено періодичність сплати процентів впродовж 98 днів, тривалість кожного періоду визначено 14 днів. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти. Також позивач зазначає, що кредитний договір від 11.08.2023 № 11.08.2023-100003576 переоформлено шляхом укладення між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] кредитного договору № 25.09.2023-010000126 від 25.09.2023. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 9 900 грн на строк 98 днів. Процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1,3 %, яка застосовується протягом усього строку користування кредитом. Договором передбачено комісію за видачу кредиту в розмірі 15 % від суми кредиту та складає 1 485 грн. Договором визначено періодичність сплати процентів впродовж 98 днів, тривалість кожного періоду визначено 14 днів. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти. Окрім того зазначає, що кредитний договір № 25.09.2023-010000126 від 25.09.2023 переоформлено шляхом укладення між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] кредитного договору № 02.11.2023-010000127 від 02.11.2023. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 9 900 грн на строк 98 днів. Процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1,2 %, яка застосовується протягом усього строку користування кредитом. Договором передбачено комісію за видачу кредиту в розмірі 15 % від суми кредиту та складає 1 485 грн. Договором визначено періодичність сплати процентів впродовж 98 днів, тривалість кожного періоду визначено 14 днів. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти. Позивач зазначає, що відповідачем впродовж строку дії кредитного договору вживались заходи щодо виконання своїх зобов`язань, відповідачем на користь відповідача сплачено 1 450 грн - 12.10.2023, 2 768,44 - 18.10.2023. Посилається на те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконує належним чином, у зв`язку з станом на 07.02.2024 утворилася заборгованість за кредитним договором № 02.11.2023-010000127 від 02.11.2023 у розмірі 23 027,31 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9 900 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 11 642,31 грн та 1 485 грн заборгованості за комісією, яку і просив стягнути з відповідача, а також сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн. Відповідачем заяви по суті справи до суду не подано. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 20.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі. У визначену дату та час судового засідання сторони у справі до суду не з`явилися, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені. Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. При цьому, суд бере до уваги позицію Верхового Суду, сформульовану у Постанові КЦС ВС від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23) згідно якої, якщо сторони чи їх представники, інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. У ситуації, що розглядається, суд дійшов висновку, що наявних у матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення законного і обґрунтованого рішення у справі не відкладаючи її розгляду. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 23.03.2026 постановлено провести заочний розгляд цивільної справи на підстав наявних у ній доказів. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 11.08.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та [PERSON] за допомогою засобів дистанційного зв`язку було укладено кредитний договір № 11.08.2023-100003576. Згідно з умовами договору, відповідачу було надано кредит у розмірі 11 000,00 грн на строк 98 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1 % на день та комісії за видачу кредиту в розмірі 15 % від суми - 1 650 грн. Факт отримання кредитних коштів підтверджується квитанцією LiqPay № 2351047037 від 11.08.2023 року. Надалі, кредитні зобов`язання відповідача неодноразово переоформлювалися шляхом укладення нових договорів 25.09.2023 укладено кредитний договір № 25.09.2023-010000126, за яким сума кредиту склала 9 900,00 грн, відсоткова ставка - 1,3 % на день, комісія - 1 485,00 грн, та 02.11.2023 року укладено кредитний договір № 02.11.2023-010000127, за яким надано кредит у розмірі 9 900,00 грн із ставкою 1,2 % на день терміном на 98 днів, комісія склала 1 485,00 грн. Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 02.11.2023-010000127 від 02.11.2023 року належним чином не виконав. Станом на 07.02.2024 року загальна сума заборгованості [PERSON] складає 23 027,31 грн, з яких: 9 900,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 11 642,31 грн - заборгованість за процентами, 1 485 грн - заборгованість зі сплати комісії. При укладенні договорів сторони погодили використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (SMS-кодом), що підтверджується довідкою позивача про реєстрацію та верифікацію відповідача через систему BankID. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що між сторонами було укладено кредитний договір у письмовій формі (електронній) та досягнуто згоди щодо всіх його істотних умов. Зокрема, факт укладення кредитного договору № 02.11.2023-010000127 від 02.11.2023 підтверджується тим, що відповідач [PERSON] пройшла процедуру ідентифікації через систему BankID, ознайомилася з умовами договору та підписала його шляхом введення одноразового ідентифікатора (SMS-коду P459), що за правовими наслідками згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до власноручного підпису. На виконання умов договору позивач перерахував кредитні кошти на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується квитанцією LiqPay № 2351047037 від 11.08.2023 (щодо первинного договору) та подальшим переоформленням заборгованості за згодою сторін. Відповідач, отримавши кредитні кошти, не виконала обов`язок щодо їх повного та своєчасного повернення. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором № 02.11.2023-010000127 від 02.11.2023 року суд визнає належним доказом, оскільки він містить деталізацію нарахувань за тілом кредиту, відсотками та комісією, що відповідає умовам, погодженим сторонами при підписанні договору. Матеріали справи не містять доказів, які б спростовували цей розрахунок або підтверджували повне погашення боргу відповідачем. Щодо стягнення комісії за видачу кредиту, судом встановлено, що вона передбачена умовами підписаного відповідачем договору та є частиною загальної вартості кредиту, про яку споживач був належним чином поінформований. Відтак суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами перед судом доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із [PERSON] у повному обсязі позовних вимог на суму 23 027,31 грн, в тому числі 9 900,00 грн заборгованість за сумою отриманих кредитних коштів (тіло кредиту), 11 642,31 грн - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом та 1 485,00 грн - заборгованість зі сплати комісії за видачу кредиту. Розподіл судових витрату справі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду ТОВ «Споживчий центр» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Оскільки позов ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у повному розмірі, а саме 2 422,40 грн.

Outcome: approved