Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

позивач ТОВ "Бізнес позика" звернулося у суд з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що 11.12.2020 року між ТОВ "Бізнес позика" та [PERSON] укладено договір №192413-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". Відповідно до п. 1 договору кредиту ТОВ "Бізпозика" надає позичальнику грошові кошти у ромірі 10 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов"язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ "Бізпозика" свої зобов"язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , яку позичальник зазначив при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті). До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором № 192413-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатила кошти у сумі 2 850,00 грн., чим порушила свої зобов"язання, встановлені договором. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором у боржника станом на 30.10.2025 року утворилась заборгованість за договором №192413-КС-001 про надання кредиту в розмірі 19 096,64 грн, що складається з: -суми прострочених платежів по тілу кредиту -8 931,02 грн; -суми прострочених платежів по процентах - 10 165,62 грн. Враховуючи викладене, ТОВ «Бізнес Позика» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором №192413-КС-001 про надання кредиту від 11.12.2020 року у розмірі 19 096,64 грн., та 2 422,40 грн. судового збору. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 грудня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач відзив на позовну заяву не надсилала. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.12.2020 року між ТОВ "Бізнес позика" та [PERSON] укладено договір №192413-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". Відповідно до п. 1 договору кредиту ТОВ "Бізпозика" надає позичальнику грошові кошти у ромірі 10 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов"язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,12930173 процентів за кожен день користування кредитом. Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початку календарного дня за період фактичного користування кредитом із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. ТОВ "Бізпозика" свої зобов"язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , яку позичальник зазначив при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті). До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором № 192413-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатила кошти у сумі 2 850,00 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Звертаючись у суд з даним позовом, ТОВ "Бізнес - позика" зазначає, що відповідач лише частково сплатив заборгованість за договором. Станом на 30.10.2025 року утворилась заборгованість за договором №192413-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 19 096,64 грн, що складається з: -суми прострочених платежів по тілу кредиту - 8 931,02 грн; -суми прострочених платежів по процентах - 10 165,62 грн. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Як вбачається з наданих ТОВ «Бізнес Позика» доказів кредитний договір між ТОВ «Бізнес Позика» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено 11.12.2020 року в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, [PERSON] через особистий кабінет на вебсайті ТОВ «Бізнес Позика» подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого ТОВ «Бізнес Позика» надіслало відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач і використала для підтвердження підписання кредитного договору. При реєстрації та входу в особистий кабінет позичальника при укладенні кредитного договору, відповідачем використано фінансовий номер телефону [NUMBER] та електронну пошту, що також підтверджується наданою позивачем до суду візуальною формою. Саме на цей номер телефону було відправлено одноразовий ідентифікатор G-3357, яким підписано кредитний договір. [PERSON] ознайомилася з Паспортом споживчого кредиту та підписала його одноразовим ідентифікатором G-3357, що підтверджується візуальною формою. Вказані обставини підтверджують укладення сторонами електронного кредитного договору. Наданий товариством розрахунок заборгованості відповідачем не спростований. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved