Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-19 00:00:00

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.02.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №605034 відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 2 500 грн. 01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу №01022024-1, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №605034 від 09.02.2023, укладеним між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». ТОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22 135 грн, з яких: 2 500 грн заборгованість за тілом кредиту; 19 635 грн заборгованість за процентами. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за кредитним договором №605034 в розмірі 22 135 грн, яку позивач просив стягнути із відповідача та стягнути судові витрати. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направляло позичальнику вимогу про усунення порушень умов кредитного договору №857286 щодо сплати основного боргу та процентів за користування кредитом, проте ця вимога була не виконана, порушення не усунуто. Тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у вищезазначеному розмірі. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У позовній заяві просили розгляд справи провести за відсутності їхнього представника, проти заочного розгляду справи не зперечують. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи шляхом розміщення відповідного оголошення на сайті суду, а також за останньою відомою зареєстрованою адресою місця проживання, однак в судове засідання не з`явився. Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи за наявності поважних причин до суду не направив. Відзиву на позов до суду не подав. За таких обставин судом, з урахуванням положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 09.02.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №605034, за умовами якого Товариство надало позичальнику [PERSON] кредит на суму 2 500 грн, строком на 420 днів, із стандартною процентною ставкою, яка становить 2,2% в день (п.п.1.3, 1.4, 1.5.1. Договору). Відповідно до п.1.4. Договору строк кредиту 420 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Відповідно до п.1.5.1. Договору стандартна процентна ставка становить 2.2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. У Графіку платежів за кредитним договором №605034 від 09.02.2023 визначено дату видачі та дату платежу кредиту, згідно якого позичальник зобов`язаний сплатити платіж на погашення кредиту до 04.02.2024, що складається з погашення суми кредиту та процентів за користування кредитом. З відповіді АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-260122/66035-БТ від 25.01.2026 на запит суду вбачається, що 09.02.2023 року на платіжну картку № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , було зараховано кошти на сумі 2 500 грн. Проте, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі не виконав, не сплачував кошти на погашення тіла кредиту і проценти за користування кредитом згідно кредитного договору. В зв`язку з цим, станом на 01.02.2024 (дата передачі права вимоги за Договором факторингу №01022024) у [PERSON] виникла заборгованість перед Товариством за кредитним договором №605034 від 09.02.2023. 01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу №01022024-1, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №605034 від 09.02.2023, укладеним між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Згідно п.1.2. Договору внаслідок передачі (відступлення) Права Вимоги за цим Договором Фактор заміняє Клієнта у Кредитних договорах, що входять до Портфеля Заборгованості, та набуває прав грошових вимог Клієнта за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників та Кредитними договорами. Позивач вказує, що набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №605034 в сумі 22 135 грн, з яких: 2 500 грн заборгованість за тілом кредиту; 19 635 грн заборгованість за процентами. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Встановлено, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» має право вимоги до [PERSON] на підставі укладеного Договору факторингу №01022024 від 01.02.2024. Розрахунок заборгованості за кредитним договором №605034 від 09.02.2023 наданий суду позивачем, є належним та допустимим доказом стосовно розміру заборгованості відповідача за неповерненою сумою кредиту та нарахованими процентами. Тому, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №605034 в розмірі 22 135 грн. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом в сумі 22 135 грн, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем сплачено судовий збір 2422,4 грн та вказано, що понесено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 грн, що підтверджується Договором про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025, Актом наданих послуг №1118 від 08.12.2025, Детальним описом наданих послуг до Акту №1118. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Разом з тим, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, невеликий обсяг досліджуваних доказів, позовна заява є типовою з іншими справами позивача), та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та часу необхідного для виконання робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 6 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved