Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

У грудні 2025 року Акціонерне товариство Перший Український міжнародний банк (далі АТ ПУМБ) звернувся до суду із позовом до відповідача, в обґрунтування якого посилається на те, що між позивачем та відповідачем укладено кредитні договори: 24 липня 2020 року № 1001643739902, за яким позичальнику видано кредит у сумі 100 000 грн. та 08 квітня 2021 року № 10100646812,, за яким позичальнику видано кредит у сумі 9100 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довгий строк та має перед позивачем заборгованість станом на 13 вересня 2025 року: за кредитним договором № 1001643739902 у розмірі 61899,36 грн., з яких: 34976,43 грн. заборгованість за кредитом, 12,93 грн. заборгованість процентами, 26910 грн. заборгованість за комісією, за кредитним договором № 1010064682 у розмірі 9118,51 грн., з яких: 5308,45 грн. заборгованість за кредитом, 1,61 грн. заборгованість процентами, 3808,45 грн. заборгованість за комісією. Позивач направив письмові вимоги відповідачу, які залишені останньою без задоволення. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 71017,87 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 13 січня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про застосування строку позовної давності, у якій вказано, що вона сплачувала кредит до 24 лютого 2022 року і у зв`язку із початком війни в Україні вона втратила роботу і можливість погашати кредит. З останнього платежу минуло чотири роки. Враховуючи викладене, просила суд застосувати строк позовної давності д о позовних вимог згідно ст.267 ЦК України та відмовити у задоволенні позову, у зв язку із пропуском строку позовної давності. У судове засідання представник позивача не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у позовній заяві просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції на зареєстроване місце проживання, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляду справи без її участі на адресу суду не надходило. Відзиву надано не було. Суд, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено і не заперечувалось відповідачем, що 24 липня 2020 року відповідач звернулась до АТ ПУМБ з метою отримання банківських послуг у зв`язку із чим підписала заяву № 100164379902 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за умовами якої підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ ПУМБ на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті ПАТ ПУМБ pumb.ua в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийняття ДКБО так і послуг, що можуть бути надані в процесу обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодилась з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (а.с.13 зворотній бік). Відповідач просила надати їй споживчий кредит у сумі 100 000 грн. на строк 24 місяців, розмір процентної ставки 0,01 %, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99 %. Платіжний період з 24 липня 2020 року по 24 липня 2022 року. Своїм підписом відповідач підтвердила факт отримання повної інформації про умови кредитування. Заява містить графік платежів із розміром платежу за розрахунковий період, комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Крім того, відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, в якому вказано основні умови кредитування, порядок повернення кредиту (а.с.14). Згідно платіжної інструкції № TR.43266627.67311.8810 від 24 липня 2020 року АТ ПУМБ було надано відповідачу грошові кошти у сумі 100 000 грн. за договором № 10016437399202 від 24 липня 2020 року (а.с.25). Також, 08 квітня 2021 року відповідачем було заповнено заяву № 1010064682 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та отримання кредитних коштів у розмірі 9100 грн. на строк 24 місяців, розмір процентної ставки 0,01 %, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99 %. Платіжний період з 08 квітня 2021 року по 08 квітня 2023 року. Своїм підписом відповідач підтвердила факт отримання повної інформації про умови кредитування (а.с.9 зворот). Заява містить графік платежів із розміром платежу за розрахунковий період, комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Підписанням заяви відповідач беззастрежено підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ ПУМБ на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, розміщена на сайті АТ ПУМБ pumb.ua у повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийняття ДКБО так і послуг, що можуть бути надані у процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку). Окрім того зазначені умови були доведені до відома відповідача перед укладенням договору, про що свідчить паспорт споживчого кредиту від 08 квітня 2021 року, в якому також міститься підпис відповідача (а.с.10). Згідно платіжної інструкції № TR.48576038.39761.13604 від 08 квітня 2021 року АТ ПУМБ було надано відповідачу грошові кошти у сумі 9100 грн. за договором № 1010064682 від 08 квітня 2021 року (а.с.25 зворот). З метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено на адресу відповідача письмову вимогу (повідомлення) Вих. № КНО-44.2.12/145 від 15 вересня 2025 року, проте така залишена відповідачем без відповідного реагування (а.с.22 зворот, 23). Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Положеннями ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, відповідач власноручним підписом підтвердила повне ознайомлення з інформацією про отримані кредитні послуги, які містять основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту; розмір відсотків та порядок повернення кредиту; розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені всі істотні умови. З наданих позивачем розрахунків заборгованості, які перевірені судом та не спростовані відповідачем, встановлено, що відповідач має заборгованість за кредитним договором № 1001643739902 у розмірі 61899,36 грн., з яких: 34976,43 грн. заборгованість за кредитом, 12,93 грн. заборгованість процентами, 26910 грн. заборгованість за комісією, а також за кредитним договором № 1010064682 у розмірі 9118,51 грн., з яких: 5308,45 грн. заборгованість за кредитом, 1,61 грн. заборгованість процентами, 3808,45 грн. заборгованість за комісією (а.с.26-29). Всього за двома кредитними договорами загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем складає 71017,87 грн. (61899,36 грн + 9118,51 грн.). Із наданої позивачем виписки по рахунку вбачається, що відповідач отримавши кредитні кошти, не виконала взятих на себе зобов`язань зі своєчасного та в повному обсязі їх повернення, а також сплати відсотків за користування кредитними коштами у розмірі, погодженому сторонами такомісії, а тому повинна нести цивільно-правову відповідальність за невиконання кредитного зобов`язання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 71017,87 грн. Вирішуючи заяву відповідача про застосуання строку позовної давності, суд зазначає наступне. За нормами ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Згідно ч.1 ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Так, кредитний договір № 100164379902 від 24 липня 2020 року був укладений строком на 24 місяці, тобто строк кредитування завершився 24 липня 2022 року, а отже трирічний строк позовної давності для звернення позивача до суду мав сплинути 24 липня 2025 року. Крім того, кредитний договір № 1010064682 від 08 квітня 2021 року був укладений строком на 24 місяці, тобто строк кредитування завершився 08 квітня 2023 року, а отже трирічний строк позовної давності для звернення позивача до суду мав сплинути 08 квітня 2026 року. Частиною четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність, відповідно до частини першої статті 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). Так, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. З висновку, що даний у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21, вбачається, що у пункті 12 розділу Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-ІХ перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Указом Президента України №87/2020 від 13 березня 2020 року "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України Від 13 березня 2020 року "Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року "Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV -2". Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. В подальшому пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України доповнено згідно із Законом України №2120-ІХ від 15 березня 2022 року редакцією Закону України №3450-ІХ від 08 листопада 2022 року таким текстом: "У період дії воєнного стану в Україні, веденного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану". Законом України Про внесення зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності№ 4434-IX від 14 травня 2025 року, який набрав чинності 04 вересня 2025 року, пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України виключено. При цьому, позивач звернувся до суду із вказаним позовом 24 грудня 2025 року, тобто під час законодавчого зупинення позовної давності, а тому позовну давність позивачем пропущено не було, оскільки 24 липня 2022 року вже діяла норма закону, яка продовжувала позовну давність на час дії карантину, а також діяла норма, яка зупиняла перебіг позовної давності на період дії воєнного стану до 04 вересня 2025 року. При цьому, строк позовної давності щодо звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1010064682 від 08 квітня 2021 року не сплинув на час звернення позивача до суду. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на підставі вищевикладеного та відповідно до документів, які міститься в матеріалах справи, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн., які було сплачено позивачем із застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,8, оскільки позов було подано до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЕСІТС Електронний суд.

Outcome: approved