Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (далі - позивач, ТОВ «Кошельок») звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 3545709934-595839 від 25.01.2022 року в розмірі 11 925,20 грн, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 25.01.2022 року між [PERSON] та ТОВ «Кошельок», було укладено договір № 3545709934-595839 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на умовах строковості, зворотності, платності, за яким відповідач зобов`язавсь повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі. Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором утворилась заборгованість станом на 14.10.2025 року у розмірі 11 925,20 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 4 000,00 грн.; заборгованість за відсотками за користування позикою - 7 925,20 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.10.2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами у цивільній справі за позовом ТОВ «Кошельок» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 07.01.2026 року до суду надійшла заява [PERSON] , у якій він просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити 2 задоволенні позову. 12.01.2026 року до суду представником позивача подано додаткові пояснення, у яких просив відмовити у задоволенні заяви про застосування строку позовної давності. Зазначав, що між ТОВ «Кошельок» та [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким кредитодавець надіслав на кредит картку відповідача, а відповідач прийняв ці кошти та використав їх власні потреби. Доказів протилежного відповідач не надав. Крім того, з позовна заява ТОВ «Кошельок» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором подана до суду в межах строку позовної давності, оскільки його перебіг був зупинений до 04.09.2025 року (3 04.09.2025 року в Україні набув чинності закон № 4434-IX, який відновлює перебіг строків позовної давності). Таким чином на момент подачі позовної заяви до суду строк позовної давності не сплив. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.01.2026 року вирішено здійснювати розгляд справи цивільної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій заперечив проти позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 25.01.2022 року між ТОВ «Кошельок» та [PERSON] укладено договір № 3545709934-595839 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі Договір), на умовах строковості, зворотності, платності, за яким Відповідач зобов`язавсь повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі. Зазначений договір укладено згідно статей 207, 639 Цивільного кодексу України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про споживче кредитування», Правил надання позики на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок». Відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «Кошельок» взяло на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: - сума кредиту, становить 4 000,00 грн. ( п. 1.1. договору, р. 3., паспорту кредиту); - початковий строк кредитування, становить 13 днів, ( п. 2.1. договору, р. 3., р. 4 паспорту кредиту, п. 1. графіку розрахунків); - дисконтна відсоткова ставка, становить 0,01% на добу за початковий строк кредитування (Лояльний період) визначений п. 3.6. п. 3.7. п. 3.7. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2. графіку розрахунків); - базова процентна ставка, становить 2.2% на добу за продовжений строк паспорту кредиту, п. 4. графіку розрахунків); Кредитодавець, виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору та перерахував грошові кошти на картковий рахунок № [NUMBER] , що підтверджується довідкою від 15.09.2025 року № 09/605-09/118. Відповідач не скористався правом відмови від договору протягом 14 днів та фактично прийняв виконання зобов`язання. З огляду на те, що відповідач не повернув кредит у початковий строк, згідно з п. 3.6. та п. 3.7. Договору (умова про відкладальну обставину), строк користування кредитом було продовжено до 07.05.2022 року за ставкою 2,2% на добу. Станом на дату звернення до суду (14.10.2025 року) відповідач не повернув суму кредиту та не сплатив нараховані відсотки, внаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 11 925,20 грн, що складається з 4 000,00 грн (основна сума кредиту) та 7 925,20 грн (відсотки за користування позикою). Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором кредиту, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 11 925,20 грн. Щодо застосування строку позовної давності. Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022, який затверджено Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» ведено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб із наступним продовженням воєнного стану в Україні та дією такого на момент прийняття судового рішення. Згідно з п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Отже, на момент звернення до суду із позовом, тобто станом на місяць жовтень 2025 року, продовжено дію воєнного стану на усій території України, а відтак і строк позовної давності зупинено. З урахуванням наведеного, відсутні підстави для застосування строку позовної давності. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати у розмірі 10 000,00 грн на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, актів, тощо), які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 4 цієї ж статті встановлено, що розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Водночас, за приписами частин 5 та 6 статті 137 ЦПК України, у разі неподання стороною, що завила клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, документів, зазначених у частині третій цієї статті, суд відмовляє у задоволенні таких вимог. Розмір відшкодування судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу, може бути зменшено судом, якщо заявлена сума є необґрунтованою або надмірно завищеною з огляду на складність справи, обсяг наданих послуг, ціну позову, час, витрачений адвокатом на надання послуг. На підтвердження понесених витрат на правову правничу допомогу суду надано договір про надання правничої (правової) допомоги від 12.02.2025 року, укладений між Адвокатським бюро «Герман Гурський та партнери» та ТОВ «Кошельок», відповідно до додатку до договору від 11.08.2025 року загальна сума витрат складає 10 000,00 грн. Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, у відповідності до ст. 141 КПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Згідно зі статтею 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved