Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту №73134293 від 26.02.2025 р., в якій зазначає, що 26.02.2025 р. між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір кредиту №73134293, розмір кредиту становить 12000,00 грн., строк позики 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,25% в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. 28.04.2025 р. між позикодавцем та [PERSON] за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду №1332454 до Договору кредиту №73134293, за умовами якої сторони домовилися про реструктуризацію заборгованості позичальника в розмірі 20460,00 грн. на 180 днів та визначили графік погашення заборгованості. На виконання умов вказаного договору ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконало повністю. Всупереч умов кредитного договору відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк вказаний у договорі. 16.10.2025 р. було укладено договір Факторингу №16/10/25 відповідно до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №73134293 від 26.02.2025 р. ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» наділено правом вимоги до відповідача за договором №73134293. Згідно розрахунку заборгованості по договору кредиту №73134293 від 16.10.2025 р. заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» складає 14614,30 грн., зокрема: 6154,30 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 900,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1800,00 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою; 5760,00 грн. сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. У зв`язку з наведеним позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором кредиту №73134293 у розмірі 14614,30 грн., зокрема: 6154,30 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 900,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1800,00 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою; 5760,00 грн. сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн. 05.12.2025 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 20.02.2026 р. до суду від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що відповідач не погоджується з позовними вимогами в повному обсязі. Відповідач визнає факт укладення кредитного договору та додаткової угоди про реструктуризацію. Разом з тим відповідач не має можливості перевірити правильність та повному наданих позивачем документів, а також відповідність заявленої суми фактичним розрахунком. Наданий позивачем розрахунок не містить детального покрокового нарахування, що унеможливлює перевірку періоду нарахування процентів, залишку основного боргу після здійснених платежів, правильність обчислення кінцевої суми. У відповідача відсутня можливість встановити момент переходу права вимоги, а також перевірити належність позивача як кредитора у даному зобов`язанні. Відповідач вважає, що вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу є не спів мірними. В зв`язку з цим просив суд перевірити обґрунтованість та правильність розрахунку заборгованості, дати оцінку належності та допустимості доказів переходу права вимоги, у разі встановлення заборгованості визначити її фактичний розмір з урахуванням здійснених платежів, у разі задоволення позову зменшити розмір витрат на правничу допомогу як неспівмірних. В судове засідання представник позивача не з`явився, в своїй заяві просив суд розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач та його представниця в судове засідання не з`явились, заперечення проти позовних вимог виклали у відзиві на позовну заяву, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача та його представниці на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 26.02.2025 р. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідач [PERSON] уклали договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73134293, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику [PERSON] кредит у сумі 12000,00 грн., строком на 30 днів, а він зобов`язався повернути використану суму та сплатити відсотки, які становлять 0,250 % в день, комісія за надання кредиту 15% від суми наданого кредиту, що складає 1800,00 грн. (а.с. 15- 21 зворот) Крім того, 28.04.2025 р. між позикодавцем та [PERSON] за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду №14811321 до Договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73134293, за умовами якої сторони домовилися про реструктуризацію заборгованості позичальника в розмірі 20460,00 грн. на 180 днів та визначили графік погашення заборгованості (а.с.23-25) Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором. Відповідач всупереч умовам кредитного договору не виконав своїх зобов`язань, і допустив виникнення заборгованості за кредитом, яка становить 14614,30 грн., зокрема: 6154,30 грн. заборгованість за тілом кредиту; 900,00 грн. - заборгованіст за нарахованими та несплаченими процентами; 1800,00 грн. заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією; 5760,00 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за понадстрокове користування (а.с.6). 16.10.2025 р. між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було укладено договір факторингу №16/10/25 відповідно до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №73134293, що підтверджується реєстром прав вимоги (а.с.28 - 34) Згідно розрахунку заборгованість [PERSON] за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73134293 від 26.02.2025 р. становить: 14614,30 грн., зокрема: 6154,30 грн. заборгованість за тілом кредиту; 900,00 грн. - заборгованіст за нарахованими та несплаченими процентами; 1800,00 грн. заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією; 5760,00 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за понадстрокове користування (а.с.6) ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» наділено правом вимоги до відповідача [PERSON] за договором №73134293. Згідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Загальні правила щодо форми договору визначені ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (Стаття 1049 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється. За умовами ст.ст. 1049 та 625 ЦК України після закінчення строку дії договору, на підставі якого виникло грошове зобов`язання, на існуючий борг нараховуються проценти та застосовується цивільна відповідальність за порушення умов договору. У випадку, якщо розмір процентів не передбачений договором, то проценти нараховуються на борг на рівні облікової ставки НБУ (ВСУ від 7 вересня 2016 р. у справі за № 6-1412цс16). Враховуючи вище зазначені обставини суд вважає заперечення викладені у відзиві на позовну заяву безпідставними та продиктованими намагання відповідача [PERSON] уникнути відповідальності за порушення умов договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73134293 від 26.02.2025 р. Тому суд вважає позовні вимоги правомірними і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимоги позивача про стягнення з відповідача 2422,40 грн. судового збору, які були сплачені позивачем, суд вважає необхідним задовольнити, оскільки ці витрати були понесені позивачем внаслідок неправомірної відмови відповідача від виконання зобов`язання по договору і пов`язаним з цим зверненням до суду. Дані вимоги відповідають ст.141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другоїстатті 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з частиною другою статті 137ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідноз умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною п`ятою статті 137ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою статті 137ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Згідно з частиною 4статті 62ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Статтями26,27Закону України«Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Захист інтересів позивача здійснює адвокат Ткаченко Ю.О., що підтверджується копією Договору №25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25.08.2025 р. (а.с.35-37 зворот). Стороною заявника до матеріалів цивільної справи долучено копії витягу з Акту №5-ФП від 21.10.2025 р. приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025 р. в якому міститься детальний опис виконаних робіт, кількістю часу на надання правової допомоги та розміром гонорару, згідно якого витрати на правову допомогу складають 4500 грн. (а.с.39) Згідно акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» адвокату Ткаченко Ю.О. передано матеріали відносно відповідача [PERSON] під номером 1137 (а.с.39 зворот - 40) Стороною заявника до матеріалів цивільної справи долучено копію платіжної інструкції №579939288.1 від 27.10.2025 р., згідно якої оплата згідно акту №5-ФП приймання наданої правничої допомоги від 21 жовтня 2025 р. за Договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025 р. 130500,00 грн. (а.с.41) Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частина 2 статті 15 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 року у цивільній справі справа № 372/1010/16-ц. Дослідивши подані документи, суд приходить до висновку, що з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved