Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

16 грудня 2025 року ТОВ «Коллект центр» звернулося до суду з позовом, заявивши вимогу стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитними договорами, за якими право вимоги перейшло до позивача, а саме: - за договором № 3590590, укладеним 31 серпня 2021 року між кредитодавцем ТОВ «Мілоан» та відповідачкою, яка становить 20730 грн. і складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 2400 грн., заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 18090 грн. та заборгованості за комісіями в сумі 240 грн.; - за договором № 75985255, укладеним 30 липня 2021 року між кредитодавцем ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою, яка становить 14947,22 грн. і складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 5228,21 грн., заборгованістю за процентами в сумі 9623,33 грн., інфляційними збитками в сумі 83,65 грн. та нарахованими 3 % річних в сумі 12,03 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням позичальницею своїх договірних зобов`язань по поверненню кредитів. Відповідачці позивачем було направлено копію позовної заяви з додатками перед поданням позовної заяви до суду за її зареєстрованим місцем проживання по [ADDRESS] , а також судом за цією ж адресою направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі, яка була повернена до суду без вручення у зв`язку з відсутністю адресата. Згідно ст. 128 ЦПК України учасник справи у такому випадку вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Відповідачка письмового відзиву не направила. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах договору, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Порядок укладення електронного договору визначений статтею 11 даного закону, при цьому, згідно частини 12 цієї статті, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному цією статтею, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному в письмовій формі. 31 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 3590590, який, згідно пунктів 6.1, 6.2, укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь на прийняття пропозиції про укладення цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (СМС) на мобільний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Текст договору містить відомості щодо адреси, адреси електронної пошти, номеру мобільного телефону, паспортні дані, РНОКПП позичальниці, він підписаний позичальницею електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора «V83337», тобто факт укладення кредитного договору між кредитодавцем ТОВ «Мілоан» та позичальницею [PERSON] знайшов своє підтвердження. За умовами пунктів 1.2, 1.3, 1.4 договору кредитодавець надає позичальнику кредит в сумі 2400 грн. на 15 днів. Відповідно до графіку платежів, позичальниця зобов`язана була 15 вересня 2021 року повернути позикодавцеві суму отриманого кредиту 2400 грн., проценти в сумі 450 грн. за ставкою у 1,25 % в день, та комісію за видачу кредиту в сумі 240 грн. за ставкою 10 % від суми кредиту, передбачену п. 1.5.1. договору, всього 3090 грн. На виконання даного договору кредитодавцем в цей же день позичальниці було надано кредит в сумі 2400 грн. шляхом перерахування на рахунок позичальниці № [NUMBER] , що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» у платіжній системі Liqpay. Згідно з наданого позивачем розрахунком заборгованості, [PERSON] не вносила кошти на виконання умов договору, тому позовна вимога в частині стягнення тіла кредиту та комісії за видачу кредиту підлягає задоволенню в повному обсязі. Як вбачається з наданих розрахунків заборгованості, позивачем нараховані проценти за користування кредитом до 23 лютого 2022 року включно, з чим не погоджується суд. Відповідно до п. 2.3.1.2 кредитного договору строк кредитування не може перевищувати 60 днів, тому не підлягає задоволенню вимога стягнення процентів за користування кредитом після завершення 60-денного строку кредитування. Судом самостійно визначено розмір процентів до стягненню, сума яких становить 7650 грн., яка складається з 450 грн. за користування кредитом за період з 31 серпня по 15 вересня 2021 року за денною ставкою у 1,25 % та 7200 грн. за користування кредитом у період з 16 вересня по 15 листопада 2021 року за денною ставкою у 5 %. Право вимоги позивача за цим кредитним договором підтверджується договором факторингу № 29-11-102 від 29 листопада 2011 року з відповідним витягом з реєстру боржників, до якого включена відповідачка (№ 3401), згідно якого право вимоги за договором перейшло від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Вердикт капітал» та договором № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року з відповідним витягом з реєстру боржників, до якого включена відповідачка (№ 62337), згідно якого право вимоги за договором перейшло від ТОВ «Вердикт капітал» до позивача ТОВ «Коллект центр». 30 липня 2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики № 75985255 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), який, згідно пункту 12, укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-комунікаційної системи, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Текст договору містить відомості щодо адреси, адреси електронної пошти, номеру мобільного телефону, паспортні дані, РНОКПП позичальниці, а також відомості про підписання нею договору електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора «DY76vR4nKD», тобто факт укладення договору позики між позикодавцем ТОВ «1 Б.А.Н.К.» та [PERSON] знайшов своє підтвердження. Відповідно до умов договору позики, Товариство зобов`язувалося надати позичальнику 7470 грн. на строк 11 днів до 10 серпня 2021 року, а позичальник зобов`язувався повернути отримані кошти, сплатити проценти за користування ними в розмірі 1,99 % за кожен день користування в межах вищезазначеного строку користування кредитом та 2,7 % в день за понадстрокове користування позикою. Повернення позики та сплата процентів, згідно графіку платежів у п. 2 договору, здійснювалося шляхом внесення 10 серпня 2021 року одного платежу в сумі 9105,18 грн., який складається з повернення тіла кредиту в сумі 7470 грн. та процентів за користування в сумі 1635,18 грн. На виконання даного договору кредитодавцем в цей же день позичальнику було надано обумовлену позику в сумі 10000 грн. шляхом перерахування на рахунок позичальника, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 10 листопада 2025 року № КД-000082814/ТНПП, фінансової установи, що має право на надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку, відповідно до якого 30 липня 2021 року було здійснено переказ коштів на картку № [NUMBER] , вказаною самою позичальницею у договорі. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, позичальницею вісьмома платежами вносилися кошти на виконання умов договору на загальну суму 7037,94 грн., частина яких в сумі 2241,79 грн. були зараховані на погашення заборгованості по тілу кредиту, а решта в сумі 4697,15 грн. на погашення заборгованості по процентах. Як вбачається з цього ж розрахунку заборгованості, позивачем нараховані проценти за користування кредитом до 17 грудня 2021 року включно, з чим не погоджується суд. Згідно з пунктом 1 договору позики, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Строк позики сторони визначили згідно з п. 2.2 договору у 11 днів, можливостей продовження цього строку договір не передбачає, тому проценти можуть бути нараховані виключно на обумовлений у договорі строк позики, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню вимога стягнення процентів за користування кредитом після завершення 11-денного строку кредитування. За таких обставин, з усієї суми коштів у 7037,94 грн., які було добровільно сплачено позичальницею, 1635,18 грн. підлягають зарахування у рахунок погашення боргу по процентах, після чого заборгованість по процентах є погашеною у повному обсязі, а на решту суми у 5402,76 грн. зменшується розмір заборгованості по тілу кредиту, який становить 1997,24 грн., і саме ця сума підлягає стягненню з відповідачки. Позивачем також заявлена вимога стягнення з відповідача інфляційних збитків в сумі 83,65 грн. та нарахованих 3-х відсотків річних в сумі 12,03 грн., проте ця вимога задоволенню не підлягає, оскільки суперечить вимогам пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, яким період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Право вимоги позивача за цим кредитним договором підтверджується договором факторингу № 27/01/2022 від 27 січня 2022 року з відповідним витягом з реєстру боржників, до якого включена відповідачка (№ 6433), згідно якого право вимоги за договором перейшло від ТОВ «1БАНК» до ТОВ «Вердикт капітал» та договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року з відповідним витягом з реєстру боржників, до якого включена відповідачка (№ 75789), згідно якого право вимоги за договором перейшло від ТОВ «Вердикт капітал» до позивача ТОВ «Коллект центр». В позовній заяві позивачем заявлена також вимога стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу в сумі 13000,00 грн., яка підлягає частковому задоволенню. Частинами 1 та 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги № 01-07/2024, укладений 01 липня 2024 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс». Пунктами 4.1 та 4.3 договору визначено, що вартість послуг узгоджується в заявці про надання юридичної допомоги, а факт надання послуг за договором підтверджується актом про надання юридичної допомоги. 03 листопада 2025 року була сформована заявка на надання юридичної допомоги № 530, а 28 листопада 2025 року складений акт № 16, згідно яких за кредитними договорами було надано юридичну допомогу у формі усної консультації з вивченням документів впродовж 2 годин на суму 4000 грн. та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду впродовж 3 годин на суму 9000 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. З наданих матеріалів не вбачається обґрунтувань на підтвердження того, що час тривалістю 5 год. був в повній мірі використаний для надання послуги з підготовки позовної заяви до суду про стягнення заборгованості за договором мікрозайму, зважаючи на ціну позову та суть спору, який полягає у стягненні заборгованості за договорами мікрозайму, однотипність та схожість кредитних договорів, про що свідчить заповнення тексту шаблону позовної заяви з застосуванням «автозаміни», оскільки прізвище відповідачки у тексті позовній заяві не відмінялося взагалі, не зважаючи на контекст. За таких обставин на відповідача покладаються витрати позивача на правову допомогу в сумі 3000 грн. Витрати позивача на оплату судових витрат підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених вимог 34,44 %. Оскільки справа розглянута за відсутності учасників справи, тому датою ухвалення рішення, відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial