Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» (далі ТОВ «Деал фінанс груп») звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 18167,50 грн. Позов обґрунтовується тим, що 26 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1БАНК») та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 8625586 (далі договір № 8625586), за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 5000 грн. на строк 360 днів, а позичальник зобов`язався повернути його, а також сплатити проценти за ставкою 0,95% в день та комісію в розмірі 17,25% від суми наданого кредиту. ТОВ «1БАНК» свої зобов`язання за договором виконало та надало відповідачу грошові кошти в обумовленому в договорі розмірі. У порушення умов договору [PERSON] свої зобов`язання по поверненню кредиту та сплати процентів належними чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 18167,50 грн., з яких: 5000 грн. тіло кредиту, 4417,50 грн. проценти, 8750 грн. пеня. 16 вересня 2025 року між ТОВ «1БАНК» та ТОВ «Деал фінанс груп» укладено договір факторингу № 16/09/25, згідно з яким право вимоги за договором № 8625586 перейшло до позивача. Представник позивача ТОВ «Деал фінанс груп», будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (про що свідчить довідка про доставку електронного документа), в судове засідання не з`явилася. До суду від ТОВ «Деал фінанс груп» надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення), в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомляв, відзиву на позов не подав. Процесуальні дії у справі 19 лютого 2026 року відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом 26 березня 2025 року ТОВ «1БАНК» та [PERSON] уклали договір № 8625586, який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 121414 (арк. спр. 21). Відповідно до умов цього договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у розмірі 5000 грн. (п. 2.2.1), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу ( [NUMBER] ), строком на 360 днів (п. 2.2.2), а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти від суми кредиту у розмірі 0,95% за кожен день користування кредитом та комісію у розмірі 17,25% за надання кредиту (п. 2.2.8) (арк. спр. 13 на звороті - 20). З копії квитанції та листа ТОВ «ФК «Фінекспрес» слідує, що 26 березня 2025 року ТОВ «1БАНК» перерахувало [PERSON] кредитні кошти у розмірі 5000 грн. на карту № [NUMBER] (арк. спр. 9, 22). Листом АТ КБ «Приватбанк» від 26 лютого 2026 року № 20.1.0.0.0/714377-БТ підтверджено, що на ім`я [PERSON] було емітовано карту № [NUMBER] , на яку 26 березня 2025 року було здійснено переказ коштів у сумі 5000 грн. (арк. спр. 57). Зазначені реквізити банківської карти № [NUMBER] у квитанції та листі АТ КБ «Приватбанк» співпадають із банківськими реквізитами карти, вказаними [PERSON] у п. 11 договору № 8625586. Згідно з поданими ТОВ «1БАНК» та ТОВ «Деал фінанс груп» розрахунками у [PERSON] станом на 21 січня 2026 року наявна заборгованість за договором № 8625586 в розмірі 18167,50 грн., з яких: 5000 грн. тіло кредиту, 4417,50 грн. проценти, 8750 грн. пеня (арк. спр. 6, 11 на звороті - 12). Відповідно до п. 8.2.6 договору № 8625586 кредитодавець має право відступити право вимоги за договором або звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості, у разі невиконання позичальником зобов`язань за договором. 16 вересня 2025 року ТОВ «1БАНК» та ТОВ «Деал фінанс груп» уклали договір факторингу № 16/09/25, відповідно до умов якого ТОВ «1БАНК» зобов`язується відступити ТОВ «Деал фінанс груп» за плату, а ТОВ «Деал фінанс груп» прийняти належні ТОВ «ФК «Майбіз» права грошової вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги (арк. спр. 23 на звороті-30). Згідно з платіжною інструкцією від 24 грудня 2025 року № 579937984.1 ТОВ «Деал фінанс груп» сплатило на користь ТОВ «1БАНК» кошти згідно договору факторингу від 16 вересня 2025 року № 16/09/25 (реєстр прав вимоги від 23 грудня 2025 року № 23/12/25-01) (арк. спр. 32 на звороті). Відповідно до реєстру прав вимог від 23 грудня 2025 року № 23/12/25-01 від ТОВ «1БАНК» до ТОВ «Деал фінанс груп» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором № 8625586 на загальну суму 18167,50 грн. (арк. спр. 31-32). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Стосовно правонаступництва за зобов`язаннями. Згідно з ст. 512 Цивільного кодексу України (далі ЦК) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ст. 1077 ЦК передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «Деал фінанс груп» за договором № 8625586, який укладений між ТОВ «1БАНК» та [PERSON] . Стосовно стягнення заборгованості за договором. Відповідно до частин 1, 3 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положенням ст. 610 ЦК передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК). Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Приписами ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд установив, що відповідач [PERSON] та ТОВ «1БАНК» уклали договір № 8625586 в електронній формі, який підписаний одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору ТОВ «1БАНК» надало відповідачу кошти в сумі 5000 грн. строком на 360 днів, а останній зобов`язався повернути кошти, сплатити проценти за користування ними, розмір яких визначений договором. 26 березня 2025 року кредитні кошти перераховані відповідачу. Отже, факт отримання відповідачем коштів від ТОВ «1БАНК» суд вважає доведеним. У подальшому позивач ТОВ «Деал фінанс груп» набув права грошової вимоги до [PERSON] за договором № 8625586. У підписаному відповідачем договорі № 8625586 визначена сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами та строк повернення коштів, а отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору. Такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК, створює презумпцію правомірності правочину і у зв`язку з цим, відповідно до ст. 629 ЦК, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, за приписами ст. 526 ЦК, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, оскільки не повернув кредитні кошти та проценти за користування ними, внаслідок чого виникла заборгованість за договором № 8625586: 5000 грн. за тілом кредиту, 4417,50 грн. процентами. Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Вказані обставини відповідач не спростував, інших розрахунків чи доказів про належне виконання умов договору не надав. Отже, суд вважає, що позов є обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними, а тому із [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором № 8625586 за тілом кредиту та процентами. Щодо заявлених ТОВ «Деал фінанс груп» вимог про стягнення з [PERSON] пені в розмірі 8750 грн. суд зазначає таке. Приписами ч. 1 ст. 549 ЦК визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Водночас, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, виходячи із цих приписів, суд не вбачає підстав для стягнення з [PERSON] пені у розмірі 8750 грн. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК стягненню із відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог також підлягають документально підтверджені судові витрати позивача в справі у сумі 1380,19 грн., оскільки позовні вимоги задоволені судом на 51,84%. Згідно з частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Із копій договору про надання правничої допомоги від 22 серпня 2025 року № 22-08/25/ДІЛ (арк. спр. 33-35), витягу з акта приймання передачі наданої правничої допомоги від 30 грудня 2025 року № 4-ДІЛ (арк. спр. 36), акта приймання-передачі справ на надання правничої допомоги (арк. спр. 36 на звороті-37), платіжної інструкції від 16 січня 2026 року № 579938008.1 (арк. спр. 38), ордера на надання правничої допомоги від 3 вересня 2025 року серії АХ № 1287256 (арк. спр. 38 на звороті), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 3 квітня 2018 року серії ПТ № 2099 (арк. спр. 39), довіреності в порядку передоручення (арк. спр. 39 на звороті), судом встановлено, що адвокатом Ткаченко Ю.О. надавалася правнича допомога ТОВ «Деал фінанс груп» у цій справі. Така допомога полягала у: вивченні наявних у клієнта документів, проведенні їх аналізу, визначенні правової позиції, аналізі судової практики та збору документів, доказів по малозначних справах для формування позовної заяви (вартість 500 грн.); судовому супроводі в суді першої інстанції: підготовці, складанні та направленні (подачі) позовної заяви до боржника за договором позики у малозначних справах, за необхідності інших заяв по суті справи, в електронній формі за посередництвом ЄСІТС, в тому числі представництві інтересів клієнта в суді (адвокат самостійно подає позовну заяву від імені клієнта, представляє інтереси як представник клієнта в суді) (вартість 4000 грн.). Загальна вартість послуг складає 4500 грн. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд враховує, що ця справа є малозначною, в даній категорії справ усталена судова практика, через що позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними, обсяг наданих доказів не є великим, участі в судовому засіданні представник позивача не брав. Отже, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення справи для сторони, враховуючи те, що позивачу правова допомога надавалась і рішення суду ухвалено на його користь, на думку суду витрати на професійну правничу допомогу саме в розмірі 4000 грн. є співмірними по відношенню до обставин, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК.

Outcome: partial