Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

До Новокодацького районного суду міста Дніпра з вказаним позовом звернувся [PERSON] , в якому просив розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №162 від 21.02.1986. В обґрунтування вказаних вимог позивач посилався на те, що спільне життя подружжя припинило. Подружжя має повнолітню доньку. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Ухвалою Новокадацького районного суду міста Дніпра справа передана до Києво-Святошинського районного суду Київської області за підсудністю. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області за вказаним позовом було відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач в строк, встановлений судом, відзив на позов не надав. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено, що 21.02.1986 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська складено актовий запис №162 від 21.02.1986. Після реєстрації шлюбу дружина та чоловік прізвище не змінювали. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження [NUMBER] , виданим 20.03.2002 Відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська. Судом не встановлена наявність у подружжя неповнолітніх дітей. Згідно з ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов`язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Разом з тим, ч. 1 ст. 110 СК України передбачена можливість пред`явлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя зберігати сім`ю намірів не має, а отже, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Щодо надання додаткового строку для примирення подружжя, як захід, який має вчиняти суд відповідно до ст. 111 СК України, відповідно до якої суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, необхідно зазначити таке. Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснив, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Однак, враховуючи те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу, чого між сторонами у справі немає, строк на примирення не є необхідним. Зважаючи на викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне проживання та збереження даної сім`ї суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп., що підтверджується відповідною квитанцією в матеріалах справи. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Outcome: approved