Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

У листопаді 2025 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що 24.07.2020 між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №0073/980/1636925/20, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Позивач АТ «ОТП БАНК» виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, а [PERSON] , в свою чергу, свої зобов`язання в частині повної та своєчасної сплати кредитних платежів не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором перед позивачем в загальному розмірі 60 403,93 грн., з яких: 43 547,36 грн. непрострочене тіло кредиту; 16 856,57 грн. прострочене тіло кредиту, яку позивач просив суд стягнути з відповідача разом зі сплаченими позивачем судовими витратами по справі. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 28.11.2025 дану справу передано за підсудністю до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 26.12.2025 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Розгляд (формування та зберігання) судової справи проводиться в змішаній (паперовій та електронній) формі. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] повідомлялася судом про наявність цивільної справи на розгляді у суді, стороною якої вона є, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 , постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 24.07.2020 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було підписано Заяву-Анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» №0073/980/1636925/20, на підставі якої Банк відкрив поточний (картковий) рахунок та надав електронний платіжний засіб із встановленим розміром кредитного ліміту. В матеріалах справи міститься виписка по картці відповідача за період з 24.07.2020 по 06.08.2025, з якої вбачаються операції по картці, тобто підтверджено факт користування кредитними коштами. З довідки АТ «ОТП БАНК» щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] , вбачається, що по картковому рахунку № [NUMBER] кредитний ліміт неодноразово змінювався, зокрема, 12.06.2025 кредитний ліміт було збільшено до 111 400,00 грн. Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та його вимог. Банк свої зобов`зання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідача [PERSON] , в свою чергу, порушила умови договору, відповідно до яких зобов`язувалася погашати кредит та проценти за користування ним на умовах та в порядку, визначених договором. У зв`язку з простроченням відповідачем платежів за кредитним договором №0073/980/1636925/20 від 24.07.2020, згідно з розрахунком наданим позивачем, станом на 06.08.2025 загальна заборгованість [PERSON] становить 60 403,93 грн., з яких: 43 547,36 грн. непрострочене тіло кредиту; 16 856,57 грн. прострочене тіло кредиту. Доказів того, що відповідач сплатила заборгованість за кредитним договором, а також щодо неправомірності здійснення розрахунку заборгованості за наданим кредитом чи нарахування заборгованості за порушення грошового зобов`язання, суду не надано, також не надано спростування наданого позивачем розрахунку. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 60 403,93 грн. З урахуванням результату розгляду справи та відповдіно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved