Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що 22.08.2022 року між АТ "Перший Український міжнародний банк" до [PERSON] був укладений кредитний договір №2002102811501, за яким [PERSON] отримав кредит на суму 4000 грн. 15.11.2022 року між АТ "Перший Український міжнародний банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1010723759 за яким [PERSON] отримав кредит на суму 48051,93 грн. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за вказаним вище правочинами. У в`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитних договорів заборгованість відповідача перед позивачем станом на 13.09.2025 року складає:по кредитному договору від 22.08.2022 року №2002102811501 в розмірі 4549,07 грн, з яких: 3122,57 грн. заборгованість за кредитом, 1426,50 грн. заборгованість по процентам; по кредитному договору від 15.11.2022 року №1010723759 в розмірі 41090,04 грн., з яких: 26378,24 грн. заборгованість за кредитом, 2,88 грн. заборгованість по процентам, 14708,92 грн. заборгованість за комісією. Позивач направив письмову вимогу відповідачу на адресу місця проживання, яку зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. На підставі викладеного просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитними договорами в розмірі 45639,11 грн. та понесені судові витрати. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи (направлення судових повісток за місцем реєстрації, та шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади),відзив на позов та інших заяв не подав. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про наступне: 22.08.2022 року між АТ "Перший Український міжнародний банк" та [PERSON] був укладений Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 2002102811501, відповідно до якого [PERSON] надано кредит в розмірі 4000 грн., строком на 12 місяців, з дня надання кредитного ліміту, зі сплатою відсотків в розмірі 35,88% на рік. 15.11.2022 року між АТ "Перший Український міжнародний банк" та [PERSON] був укладений Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 1010723759, відповідно до якого [PERSON] надано кредит в розмірі 48051,93 грн., строком на 36 місяців, зі сплатою відсотків в розмірі 0,01 % на рік. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 1054, 526 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. За частиною 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до змісту ст.ст.610,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитних договорів заборгованість відповідача перед позивачем за договором від 22.08.2022 року № 2002102811501 в розмірі 4549,07 грн, з яких: 3122,57 грн. заборгованість за кредитом, 1426,50 грн. заборгованість по процентам; по кредитному договору від 15.11.2022 року №1010723759 в розмірі 41090,04 грн., з яких: 26378,24 грн. заборгованість за кредитом, 2,88 грн. заборгованість по процентам, 14708,92 грн. заборгованість за комісією. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладеного договору не виконує, істотно їх порушує, до погашення заборгованості заходів вживав частково, що є підставою для стягнення з нього заборгованості за кредитним договором. ле, суд не може погодитися з законністю нарахування та стягнення комісії, оскільки вказана комісійна винагорода є платою за послуги, що супроводжують кредит, а саме - за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок споживача, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційним, суперечить моральним засадам суспільства, а тому є незаконним в силу вимог ч.5 ст.11, ч.1, 2, 5, 7 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Наведений висновок суду узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі №730/1100/15-ц, від 27 листопада 2019 року по справі №522/18855/16, від 19 лютого 2020 року по справі №756/8840/17-ц, які з огляду на вимоги ч.4 ст.263 ЦПК України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Таким чином, позов є обгрунтованим і підлягає частковому задоволенню. Судові витрати зі сплати судового збору стягуються відповідно до розміру задоволених вимог (0, 68 %).

Outcome: partial