Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

06 лютого 2026 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс», через підсистему «Електронний суд», звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 124234,40 грн та витрати на сплату судового збору (вхідний №5000, а.с.1-8). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 11.10.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] , за допомогою веб-сайту (navse.in.ua), було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1458-3294 (далі Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту 22 600 грн; строк кредитування 300 днів; базовий період 14 днів; комісія за видачу кредиту 20,00% від суми кредиту; знижена % ставка 0,90% в день; стандартна % ставка 1,00% в день. На виконання вимог ст.639 ЦК України та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор: А6502, для підписання Кредитного договору та ознайомлення з Правилами відкриття кредитної лінії та іншими супутніми документами. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов, укладеного між сторонами Кредитного договору. Також між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 від 17.12.2024 до Кредитного договору, згідно якої кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 6 900,00 грн. Відповідач підтвердила виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме: отримавши кредитні кошти відповідач не скористалася своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі у разі отримання нею грошових коштів. Позивач у позові зазначає, що, станом на 29.12.2025, загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором та додатковою угодою №1 становить 124 234,40 грн, з яких: 29 500 грн прострочена заборгованість за кредитом, 90 324,10 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами, та 4410 грн заборгованість по штрафам. У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором в сумі 124 234,10 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 лютого 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 11 год 00 хв 16 березня 2026 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.63-64). Представник позивача Шестопал К.С. у судове засідання не з`явилася, причин не прибуття у судове засідання суду не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету позивача, що була отримана цим учасником справи 03.03.2026 о 08 год 30 хв 21 сек (а.с.68 зворот). Водночас до позовної заяви долучено клопотання про розгляд цивільної справи без участі представника позивача (додаток №15 до позовної заяви), в якому директор ТОВ «Укр Кредит Фінанс» Резуєв Є.В. зазначив про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення представник позивача не заперечує (а.с.58). Відповідач [PERSON] у судове засідання 16 березня 2026 року о 11 год 00 хв не з`явилася, про причини неявки не повідомила, хоча про місце, день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без її участі до суду не подала, відзиву до суду не направила (відповідно до вимог ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами). У зв`язку з цим, 16 березня 2026 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.. Оскільки справа розглядалась у відсутність всіх учасників справи, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 11 жовтня 2024 року о 05 год 23 хв між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1458-3294 продукту «На все» (далі Кредитний договір). Пунктом 2.2. Кредитного договору передбачено, що кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором. Для мінімізації загальних витрат позичальника за кредитом кредитодавець рекомендує позичальнику здійснити повне погашення кредиту протягом перших 140 днів з дати отримання кредиту ануїтетними платежами згідно рекомендованого графіку оплат (п.2.3 Кредитного договору). Пунктом 3.1 Кредитного договору встановлено, що цей правочин укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.4.1 Кредитного договору сторони погодили, що загальний розмір кредиту (суми кредиту) становить 22600 грн, а датою видачі кредиту є 11.10.2024. Водночас у п.4.9 Кредитного договору визначено його сторонами, що строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику становить 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 06.08.2025. Строк дії Договору є рівним строку кредитування. У будь-якому випадку договір діє до 24 (двадцять четвертої) години (включно) доби, наступної після дати повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (окрім п. 12.12. договору, який діє протягом передбаченого у зазначеному пункті строку). Продовження строку кредитування або строку дії договору або строку виплати кредиту в односторонньому порядку кредитодавцем або позичальником не допускається. У позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених цим договором. Із п.4.10-4.13 Кредитного договору суд встановив, що його сторони погодили реальну річну процентну ставку на дату його укладення, що складає 5835,45%; орієнтовну загальну вартість кредиту на дату укладення Кредитного договору, що складає 86 739,24 грн та включає в себе: суму кредиту, комісію за видачу кредиту, та проценти за користування кредитом; денну процентну ставку на дату укладення Кредитного договору, що складає 0,946%; та загальні витрати за споживчим кредитом на дату укладення Кредитного договору, що складають 64 139,24 грн, та включають у себе проценти за користування кредитом та комісію за видачу кредиту. Також у п.6.9 означеного правочину сторони обумовили, що позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від цього договору без пояснення, у тому числі у разі отримання ним грошових коштів, про що зобов`язаний повідомити кредитодавця до закінчення вказаних 14 календарних днів шляхом направлення відповідного повідомлення у письмовій формі на адресу кредитодавця. Крім того п.8.3 Кредитного договору обумовлено, що у разі не здійснення сплати процентів за користування уредитом та/або комісії за видачу уредиту (якщо п.4.7. цього договору передбачає сплату комісії за видачу кредиту) та/або суми кредиту у визначені цим договором терміни, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 5000% (п`ять тисяч процентів) від розміру простроченої заборгованості, який визначається відповідно до умов, описаних нижче, але не більше суми у розмірі 490 (чотириста дев`яносто) гривень 00 копійок. Штраф застосовується за кожен факт невиконання або неналежного виконання позичальником передбаченого цим договором грошового зобов`язання у останній день відповідного базового періоду, якщо станом на 00 годин 00 хвилин 3 (третього) дня після дати, яка є останнім днем відповідного базового періоду, позичальник не погасив і має прострочену заборгованість за договором, на яку нараховується штраф. У п.13 Кредитного договору, у розділі «Позичальник», міститься електронний підпис (А6502), за допомогою якого позичальник [PERSON] прийняла пропозицію (оферту), ввівши його комбінацію у відповідне поле на веб-сайті ТОВ «Укр Кредит Фінанс», з метою виконання п.3.8 Кредитного договору. Крім того, у цьому пункті Кредитного договору містяться реквізити номера особистого електронного платіжного засобу, на який підлягає перерахування кредитних коштів позичальнику кредитодавцем, а саме: [NUMBER] (а.с.12-21). Також із досліджених Правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «На все», що затверджений наказом директора ТОВ «Укр Кредит Фінанс» №83-П від 12.08.2024, судом встановлено, що відповідач [PERSON] 11.10.2024 беззастережно погодилася з їх умовами, про що свідчить її електронний підпис одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем: А6502) (а.с.22-29). Також із дослідженої таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної відсоткової ставки за Договором №1458-3294 відповідно до Методики Національного банку України (Додаток №2 до Кредитного договору) судом встановлено, що відповідач [PERSON] погодилася з даними, які містяться у цьому документі, що підтверджується електронним підписом відповідача у формі одноразового ідентифікатора (одноразового пароля: А6502) (а.с.29 зворот 30 зворот). Із квитанції №2530547324 від 11.10.2024 та довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту №1458-3294 від 11.10.2024 суд встановив, що 11.10.2024 кредитодавець ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через платіжну систему «LiqPay» АТ КБ «Приватбанк» здійснило перерахування 22600 грн на банківську картку, маска картки № [NUMBER] , з метою виконання умов кредитного договору №1458-3294 (№ платежу: 2530547324) (а.с.33, 42). Із додаткової угоди від 17.12.2024 до договору про відкриття кредитної лінії №1458-3294 (далі Додаткова угода №1) суд встановив, що кредитодавець та позичальник підтвердили, що, станом на момент укладення цієї додаткової угоди, сума кредиту, яка була надана позичальнику за договором та неповернута на момент укладення цієї додаткової угоди, становить 22600 грн; сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом становить 2440,80 грн; сума нарахованої та несплаченої комісії за видачу кредиту 0,00 грн (п.1). Пунктами 2.1 2.4 Додаткової угоди №1 від 17.12.2024 передбачено, що кредитодавець зобов`язується надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 6900.00 грн. Дата надання/видачі додаткових грошових коштів у Кредит: 17.12.2024. Після надання кредитодавцем позичальнику у кредит додаткових грошових коштів позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю суму грошових коштів в розмірі 29500 грн, яка складається з суми заборгованості за отриманим кредитом та суми додаткових грошових коштів, наданих позичальнику у кредит на підставі цієї додаткової угоди. Позичальник зобов`язується повернути суму неповернутого кредиту у строк, що становить 300 календарних днів з моменту укладення цієї додаткової угоди, та на умовах, викладених у договорі, з урахуванням умов цієї додаткової угоди, та сплатити проценти за користування вказаними грошовими коштами у розмірі та на умовах, передбачених додатковою угодою, також сплатити комісію за видачу додаткових грошових коштів у кредит. Крім того, позичальник підтвердив наявність власного зобов`язання перед кредитодавцем сплатити несплачені проценти та несплачену комісію у строки та на умовах, викладених у договорі. Пунктом 2.6 Додаткової угоди №1 передбачено, що комісія за видачу додаткових грошових коштів у кредит становить 0,00% від суми додаткових грошових коштів, наданих відповідно до Додаткової угоди у кредит. Із п.3 Додаткової угоди №1 суд встановив, що внаслідок укладення Додаткової угоди №1 сторони визначили, що сума кредиту становить 29500 грн; кількість днів користування кредитом, що залишається після укладення Додаткової угоди становить 300 календарних днів; орієнтовна реальна річна процентна ставка за час з моменту укладення цієї Додаткової угоди №1 до моменту закінчення строку кредитування становить 3953,97 %; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту за час з моменту укладення цієї Додаткової угоди №1 до моменту закінчення строку кредитування з урахуванням несплачених процентів та несплаченої комісії становить 107 582,99 грн. Пунктом 5.2 Додаткової угоди №1 сторони домовились викласти п. 8.3 Кредитного договору у новій редакції: «У разі нездійснення сплати процентів за користування кредитом та/або комісії за видачу кредиту (якщо п.4.7. договору передбачає сплату комісії за видачу кредиту) та/або комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів (якщо умови додаткової угоди до договору передбачають сплату комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів) та/або суми кредиту у визначені договором терміни, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 5 000 % (п`ять тисяч процентів) від розміру простроченої заборгованості, який визначається відповідно до умов, описаних нижче, але не більше суми у розмірі 490 (чотириста дев`яносто) гривень 00 копійок. Штраф застосовується за кожен факт невиконання або неналежного виконання позичальником передбаченого договором грошового зобов`язання у останній день відповідного базового періоду, якщо станом на 00 годин 00 хвилин 3 (третього) дня після дати, яка є останнім днем відповідного базового періоду, позичальник не погасив і має прострочену заборгованість за договором, на яку нараховується штраф. Пунктом 7 Додаткової угоди №1 передбачено, що умови договору, що не суперечать цій Додатковій угоді, залишаються чинними та сторони підтверджують свої зобов`язання за ними. У п.11 Додаткової угоди №1, у розділі «Позичальник», міститься електронний підпис (А8812), за допомогою якого позичальник [PERSON] підписала означений правочин електронним підписом одноразовим ідентифікатором А6691. Крім того, у цьому пункті Додаткової угоди №1 містяться реквізити номера особистого електронного платіжного засобу, на який підлягає перерахування додаткових кредитних коштів позичальнику кредитодавцем, а саме: [NUMBER] (а.с.36 зворот-38). Із квитанції №2565019692 від 17.12.2024 та довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту №1458-3294 від 11.10.2024 суд встановив, що 17.12.2024 кредитодавець ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через платіжну систему «LiqPay» АТ КБ «Приватбанк» здійснило перерахування 6900 грн на банківську картку, маска картки № [NUMBER] , з метою виконання умов кредитного договору №1458-3294 та Додаткової угоди №1 (№ платежу: 2565019692) (а.с.34,42). Із розрахунку заборгованості за договором №1458-3294 від 11.10.2024, станом на 29.12.2025, судом встановлено, що сукупна заборгованість відповідача перед позивачем за Кредитним договором та Додатковою угодою №1 становить 124 234,40 грн, з яких: 29500 грн заборгованість за кредитом, 90324,40 грн заборгованість за нарахованими процентами, та 4410 грн заборгованість зі сплати штрафу. Крім того, з цього письмового доказу суд встановив, що відповідач 28.10.2024, 07.11.2024, 21.11.2024 та 05.12.2023 сплатила кредитодавцю грошові кошти сукупно в сумі 16 490,80 грн (а.с.43-48). Із аналізу Кредитного договору, Додаткової угоди №1, що були укладені між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем [PERSON] , а також із Правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «На все», Паспорту споживчого кредиту та таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної відсоткової ставки за договором №1458-3294 відповідно до Методики Національного банку України, суд встановив, що їх умови відповідачем [PERSON] належним чином і у повному обсязі виконані не були. Згідно з умовами Кредитного договору у взаємозв`язку з Додатковою угодою №1, позичальник зобов`язувалася повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах передбачених цими правочинами. З наданих позивачем розрахунків вбачається, що відповідач не виконала умови Кредитного договору та Додаткової угоди №1. Відповідно до ч 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, із досліджених Кредитного договору та Додаткової угоди №1 суд встановив, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення таких договорів на відповідних умовах шляхом підписання означених правочинів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до укладених між первісними кредиторами та відповідачем умов договорів, а також положень ст. 1049, 1050 та 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 того ж Кодексу встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів своєчасного та в повному обсязі виконання умов Кредитного договору та Додаткової угоди №1 в строки, передбачені цими правочинами. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконала грошове зобов`язання за Кредитним договором та Додатковою угодою №1, в частині сплати заборгованості за кредитом у розмірі 29500 грн та 90324,40 грн заборгованості зі сплати нарахованих процентів, тому порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором та Додатковою угодою №1 в розмірі 119 824,40 грн. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача 4410 грн у рахунок заборгованості зі сплати штрафу, то суд зазначає про таке. Частинами 1,2 ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Водночас ч.1 ст.550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проте Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Тлумачення пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, договір про споживчий кредит, тобто договори, відповідно до яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем); 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань. Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 910/10901/23, який, відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі. Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23), дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і не скасований на час розгляду судом цієї справи. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що хоч умовами Кредитного договору та Додатковою угодою №1 сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником штрафу в розмірі, передбаченому п.8.3 Кредитного договору у взаємозв`язку з положеннями п.5.2 Додаткової угоди №1 проте п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України позичальники, у період воєнного стану, звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях. У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з позичальника неустойки у виді штрафу в період воєнного стану, а тому дійшов висновку, що в задоволенні позовної вимоги про стягнення штрафу в розмірі 4410 грн слід відмовити. Водночас суд дійшов висновку про помилковість твердження позивача, що викладене у мотивувальній частині позову, в частині правових підстав для стягнення з відповідача неустойки у виді штрафу у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, а саме: з призми застосування до спірних правовідносин положень п.6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», з огляду на таке. Станом на день укладення між сторонами Кредитного договору п.6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» був викладений у такій редакції: «У разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем». Проте Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». У п.75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 (провадження № 14-188цс20) зроблено правовий висновок, якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, що має юридичну силу закону України, містять однопредметні норми, що мають різний зміст, то пріоритетними є норми ЦК України. Відтак до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме положення п.18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України, а не п.6 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування». У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про стягнення заборгованості за Кредитним договором є частково обгрунтованими, а відповідно такими, що підлягають до часткового задоволення. Що стосується прохання позивача, викладеного у п.3 прохальної частини позовної заяви, про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, то суд зазначає про таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із дослідженої платіжної інструкції №7278 від 04.02.2026 (а.с.9) судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн (з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8). Інших доказів, понесених позивачем судових витрат, матеріали цивільної справи №711/1007/26 не містять. З огляду на те, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість за Кредитним договором у загальному розмірі 124 234,40 грн, проте судом позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» задоволено частково, в розмірі 119 824,40 грн, що складає 96,45% від ціни позову (119824,40 грн / 124234,40 грн), тому з відповідача на користь позивача,

Outcome: partial