Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

АТ «УніверсалБанк» звернувся до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 22.06.2022 року в розмірі 17963,71 гривень. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що в жовтні 2017 року позивач запустив новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної карти після верифікації фізичної особи здійснюється або в точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний ліміт. 22.06.2022 року [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 22.06.2022 року та встановивши мобільний додаток monobank, отримав розрахункову карту [NUMBER] та відкрив розрахунковий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до тарифів картки «Monobank», пільговий період за картою 62 дні (діє з моменту виникнення заборгованості до кінця календарного місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умові її погашення в повному розмірі); пільгова відсоткова ставка 0,00001% річних; базова відсоткова ставка 3,1% на місяць (37,2%).У відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором стягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим відбулося істотне порушення умов договору. Проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії на погашення заборгованості у зв`язку з чим кредит став у формі на «вимогу». На підставі вищезазначеного загальний розмір заборгованості відповідача становить 17 963,71 гривень. Ухвалою суду від 26.11.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через електронний кабінет, у позовній заяві вказав про розгляд справи за його відсутності та не заперечував щодо ухвалення заочного рішення у разі неявки в судове засідання відповідача (а.с. 4 зворот). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи двічі повідомлений належним чином шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті судової влади україни на 28.01.2026 року, на 16.03.2026 року. Судові повістки на 29.12.2025 року, на 28.01.2026 року, на 16.03.2026 року повернулися до суду без вручення адресату. Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У ч. 2 ст. 247 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Згідно з ч.ч.4, 5ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Враховуючи наведені вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 16.03.2026 року, із врахування положення ч.3 ст. 124 ЦПК України є дата складення повного судового рішення 23.03.2026 року. У ч. 1 ст. 280 ЦПК України закріплено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи той факт, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дачу, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив причин неявки, відзив на позов не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив провести заочний розгляд цієї справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Враховуючи вищевказане, вивчивши матеріали даної справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2ст. 11 ЦК Українипідставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). У ч.2ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно зі ч.1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якої відповідач просить відкрити йому поточний рахунок в АТ «Універсал Банк» у гривні на його ім`я, встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку. У разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставки 3.1 % на місяць з першого дня користування кредитом (п.п.1,2). У анкеті-заяві зазначено, що [PERSON] згідний з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms; тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають договір про надання банківських послуг. Крім того, [PERSON] в анкеті-заяві зазначив, що підтверджує, що надані ним документи є чинними (дійсними) та їх копії відповідають оригіналу та надана ним інформація є правдивою (п.3), засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися нею для вчинення правочинів та платіжних операцій (п.4). Також він погодився з тим, що невід`ємною частиною анкети-заяви є запевнення клієнта до договору, з підписанням якого в мобільному додатку договір набуває чинність (п.5). До кредитного договору про надання банківських послуг «Monobank» долучено запевнення клієнта, витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank|Universal Bank, паспорт споживчого за кредиту чорна картки monobank. Із запевнення клієнта до договору вбачається, що підписавши власним УЕП в мобільному додатку запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг «monobank», відповідач підтвердив: отримання примірника договору в мобільному додатку «monobank», укладення ним договору та зобов`язався виконувати його умови; беззастережно погодився, що банк має право на свій розсуд в одностронньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту; погодився, що усе листування щодо цього рахунку та договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору; визнав, що УЕП є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. У формах підтвердження електронного документу зазначено інформацію про ЕП клієнта [PERSON] , а саме його ІПН; відкритий ключ базової ключової пари ЕП; дата та час генерації ключової пари, яким підписаний документ. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII(надалі - Закон № 675-VIII) від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У ст. 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3ст. 11 Закону № 675-VIIIелектронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6статті 11 Закону № 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12ст. 11 Закону № 675-VIII). У ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 12 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Із позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.03.2020 року в справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19) вбачається, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа. Згідно зі ч. 1ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Нормою ст. 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами 22.06.2022 року в електронній формі з використанням електронного підпису. Із виписки/особового рахунку з 22.06.2022 року до 05.10.2025 року по рахунку [NUMBER] вбачається заборгованість відповідача за договором від 22.06.2022 року у розмірі 17 963,71 гривень. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 22.06.2022 року заборгованість [PERSON] становить 17 963,71 гривень. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Матеріали справи не містять доказів повного виконання відповідачем зобов`язання за вказаними договором, при цьому сам відповідач не оспорює нарахований розмір заборгованості. Таким чином, позов підлягає до задоволення, а саме з відповідача на користь позивача за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 22.06.2022 року підлягає стягненню 17 963,71 гривень заборгованість за наданим кредитом. У ст. 265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат. Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що судові витрати, які позивач поніс у зв`язку з розглядом цієї справи, складаються зі судового збору в розмірі 2422,40 гривень. У зв`язку з задоволенням позову із відповідача слід стягнути 2422,40 гривень сплаченого судового збору.

Outcome: approved