Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Чайковська Л.Б., звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики. В обґрунтування позову зазначив, що 17.06.2020 року відповідач [PERSON] позичив у нього грошові кошти в розмірі 17 960,00 грн. На підтвердження укладення договору позики, відповідач [PERSON] власноруч написав розписку, у відповідності до якої які зобов`язався повернути грошові кошти у строк до 20.09.2020 року. Разом з тим, в обумовлений строк відповідач позичені кошти не повернув. Окрім того, 18.01.2022 року відповідач [PERSON] вдруге позичив у нього грошові кошти в розмірі 13 697,00 грн. На підтвердження укладення договору позики, відповідач [PERSON] власноруч написав розписку, у відповідності до якої зобов`язався повернути грошові кошти у строк до 01.05.2022 року. Разом з тим, в обумовлений строк відповідач позичені кошти не повернув. 16.01.2025 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення суми позики в загальному розмірі 31 657,00 грн., з яких 17 960,00 грн. за розпискою від 17.06.2020 року, та 13 697,00 грн. за розпискою від 18.01.2022 року. Разом з тим, вимога залишилась без задоволення, позичені кошти у досудовому порядку відповідач не повернув, що стало підставою для звернення позивача до суду. З огляду на викладене, просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за борговими розписками у загальному розмірі 13 697,00 грн. та судовий збір (а.с. 1-27). Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву на позов не скористався. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15.12.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі (а.с. 33). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Чайковська Л.Б. підтримала позов з підстав, викладених у ньому та просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] , належним чином, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав, викликався до суду судовою повісткою за адресою реєстрації, однак конверти повернулись до суду без вручення адресату з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд встановив такі обставини. Судом встановлено, що 17.06.2020 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали договір позики. Підтвердженням укладення договору позики та отримання відповідачем коштів є розписка від 17.06.2020 року (а.с. 11). Зі змісту розписки вбачається, що відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] суму коштів у розмірі 17 960,00 грн., яку він зобов`язався повернути до 20.09.2020 року. Окрім того, 18.01.2022 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали договір позики. Підтвердженням факту укладення договору позики та отримання відповідачем коштів є розписка від 18.01.2022 року (а.с. 12). Зі змісту розписки вбачається, що відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] суму коштів у розмірі 13 697,00 грн., яку він зобов`язався повернути до 01.05.2022 року. Разом з тим, у встановлений строк, відповідач [PERSON] борг не повернув. 16.01.2025 року позивач [PERSON] засобами поштового зв`язку звернувся до відповідача [PERSON] з письмовою вимогою про повернення суми позики в загальному розмірі 51 560,13 грн., з урахуванням 3% річних та інфляційних збитків (а.с. 13-14). Досудова вимога залишилась без задоволення. Матеріали справи доказів зворотного не містять, як і не містять доказів часткового погашення відповідачем заборгованості. Наявність оригіналу боргової розписки у позивача (кредитора) також свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане позичальником. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у позивача [PERSON] виникло право звернення до суду за захистом порушених прав та стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договорами позики та таке право підлягає судовому захисту. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності із ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності із ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності із ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Факт укладання договорів позики між сторонами підтверджується розписками, в яких зазначена сума коштів, яка була надана відповідачу [PERSON] позивачем [PERSON] із зазначенням кінцевого строку виконання зобов`язань за даною розпискою щодо повернення суми позики (20.09.2020 року та 01.05.2022 року відповідно). Під час розгляду справи вказані обставини не були будь-яким чином спростовані відповідачем. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договорами позики. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 986,96 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 9-10, 31). На підставі викладеного,

Outcome: approved