Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

24 червня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №3876557 від 26.11.2020 в розмірі 32782,63 грн та судові витрати зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. 24 червня 2025 року позивач ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №3876557 від 26.11.2020 у розмірі 32 782,63 грн та судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 гривень та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26 листопада 2020 року [PERSON] звернувся до первісного кредитора ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» з метою отримання грошової позики, внаслідок чого підписав договір позики та ознайомився з текстом правил надання грошових коштів у позику, повністю погодившись з умовами договору. [PERSON] отримав позику в розмірі 11 000 грн на платіжну картку № [NUMBER] . 21 червня 2021 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» уклали Договір факторингу №2106 від 21.06.2021 року, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором позики №3876557 від 26.11.2020. 03 квітня 2023 року ТОВ «ФК «УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року, за умовами якого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набув право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором позики №3876557 від 26.11.2020. Відповідач умов договору щодо порядку повернення позичених коштів не виконав, що призвело до порушення зобов`язання. Процесуальні дії та рішення у справі. 26 вересня 2025 року ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи направлено до Вишгородського районного суду Київської області за підсудністю. 14 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 13 березня 2026 року протокольною ухвалою вирішено проводити розгляд справи у відсутності відповідача, в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи. Позиції учасників справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце його проведення. Направив до суду заяву, в якій не заперечував проти розгляду справи за відсутності представника позивача, а також висловлено згоду на ухвалення заочного судового рішення, за наявності для того передбачених законодавством підстав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується реєстром вихідної кореспонденції Вишгородського районного суду Київської області, трекінгом поштових відправлень Укрпошти, поштовими відправленнями з відміткою про повернення «за закінченням терміну зберігання», оголошеннями про виклик в судове засідання на офіційному веб-порталі «Судова влада». Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23.01.2023 у справі №496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Відповідно до інформації про підтверджене зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, враховуючи, що одночасно існують умови, щодо належного повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі сторони по справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача про розгляд справи за їх відсутності, а також враховуючи відсутність клопотань відповідача про відкладення судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Відповідно до договору позики №3876557 від 26.11.2020 року, укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем [PERSON] , позикодавець зобов`язався передати відповідачу грошові кошти на умовлений договором строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача, а відповідач зобов`язався повернути кошти та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням зазначеного договору відповідач підтвердив, що ознайомився з повною інформацією про позикодавця та його послуги, а також погодився, що до моменту підписання договору позики він вивчив його умови та правила надання грошових коштів у позику. Відповідно до договору позики:сума позики становить 11 000 грн; строк позики (строк договору) 30 днів; базова процентна ставка 1,99% на день. Договір підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором q74V3cazdE, наданим відповідачу 26.11.2020 року шляхом надсилання на його електронну пошту, що підтверджується довідкою про ідентифікацію. Відповідно до платіжної інструкції №c6e90c21-d401-46c5-8c2b-3c54dfc04da4 від 26.11.2020 та довідки ТОВ «ФК №ФІНЕКСПРЕС» від 02.05.2025 №КД-000025142/ТНПП, позикодавець ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передав відповідачу грошові кошти в розмірі 11 000 грн шляхом перерахування на банківський картковий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до договору факторингу №2106 від 21.06.2021 (та додатків до нього), укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб-боржників, у тому числі за договором позики №3876557 від 26.11.2020. Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 21.06.2021 року ТОВ «ФК «УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» набуло права грошової вимоги до боржників, у тому числі до відповідача за договором позики №3876557 від 26.11.2020 у розмірі 33 340 грн, з яких:заборгованість за тілом кредиту 11 000 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами 22 340 грн. 03 квітня 2023 року ТОВ «ФК «УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року (з додатками), за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб-боржників, у тому числі за договором позики №3876557 від 26.11.2020. Згідно з п. 5.2 зазначеного договору факторингу, перехід прав вимоги від клієнта до позивача/фактора за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників і набуває відповідних прав вимоги. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу прав вимоги та є невід`ємними частинами договору. Відповідно до реєстру заборгованості від 03.04.2023 року ТОВ «ФК «УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» набуло права грошової вимоги до боржників, у тому числі до відповідача, у розмірі 33 340 грн, з яких:заборгованість за тілом кредиту 11 000 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами 22 340 грн. Згідно з розрахунком суми заборгованості [PERSON] , із зазначенням строку та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за договором позики №3876557 від 26.11.2020, станом на 05.06.2025 заборгованість відповідача становить 32 782,63 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 11 000 грн;заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами 21 782,63 грн. Застосовані норма права. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положенням ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначені висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15.03.2023 року по справі № 300/438/18. У постанові Верховного Суду від 27.07.2021 року за №910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Мотиви і висновки суду. Підписавши договір позики, відповідач [PERSON] добровільно погодився на його умови, за якими він отримує від позичальника грошові кошти та зобов`язується їх повернути у такій самій сумі, а також сплатити проценти від суми позики. Вказаний правочин у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. На підставі цього договору позики відповідачу було видано грошові кошти на банківський картковий рахунок, зазначений у договорі. Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання з повернення заборгованості за тілом кредиту не виконав, у зв`язку з чим станом на 05.06.2020 утворилася заборгованість у сумі 11 000 грн за тілом кредиту, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача процентів за договором позики суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до умов договору позики №3876557 від 26.11.2020, укладеного між первісним кредитором ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем [PERSON] , останньому надано позику в розмірі 11 000 грн строком на 30 днів, тобто до 26.12.2020. За користування кредитом клієнт сплачує 1,99% на добу, при цьому процентна ставка є фіксованою. Договором позики №3876557 від 26.11.2020 не передбачено продовження строку користування позикою. Матеріали справи не містять доказів продовження строку користування позикою. Відтак ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» мало право на стягнення процентів за користування кредитними коштами за 30 днів з 26.11.2020 по 26.12.2020 у розмірі 6 567 грн. Розрахунок: 11 000 грн ? 1,99% = 218,90 грн на день; 218,90 грн ? 30 днів = 6 567 грн. Звертаючись до суду із позовом, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» не заявляло вимоги про застосування ст. 625 Цивільного кодексу України. Враховуючи вищевикладене, нарахування та стягнення процентів за користування позикою з [PERSON] поза визначеними договором строками суперечить вимогам Цивільного кодексу України та висновкам Верховного Суду. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягала стягненню заборгованість за договором позики №3876557 від 26.11.2020 у розмірі 17 567 грн, з яких:11 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 6 567 грн заборгованість за процентами за користування позикою. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжної інструкції позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог у розмірі 17?567 грн із загальної позовної суми 32?782,63 грн, з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам. Із розрахунку 17?567 ? 32?782,63 ? 2?422,40 грн судовий збір становить 1?297,35 грн. Позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу 3500,00 гривень, що підтверджується: договором №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024 року, актом приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, витягом з акту №14-П приймання-передачі наданої правничої допомоги від 19.05.2025 року за Договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024 року, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2099 від 03.04.2018 року, ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АХ №1149961 від 01.11.2024 року. Із розрахунку 17?567 ? 32?782,63 ? 3?500 грн витрати на правничу допомогу становлять 1?876,00 грн.

Outcome: partial