Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

[PERSON] через свого уповноваженого представника, адвоката Король Т.В. звернулася до суду із позовом до Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області, про визнання права власності у порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані за межами населених пунктів Багатирської сільської ради, Великоновосілківського району, Донецької області (на теперішній час територія Великоновосілківської селищної ради) та житловий будинок розташований в с. Багатир, Волноваського району (колишній Великоновосілківський) Донецької області. За життя нею був складений заповіт на ім`я позивача, яким вона заповіла позивачу земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 3,6587 га. Позивач в установлені законом строки звернувся до Великоновосілківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та в подальшому із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Свідоцтво про право на спадщину позивач отримав та став власником вищезазначеної земельної ділянки. Проте, решта спадкового майна так і залишилася не оформленою. Спадкова справа №125/2017 заведена 24.09.2017 року після смерті [PERSON] Великоновосілківською державною нотаріальною конторою Донецької області передана на зберігання до Донецького обласного нотаріального архіву. Донецьким обласним державним нотаріальним архівом зазначена спадкова справа видана приватному нотаріусу Покровського районного нотаріального округу Донецької області Шевері О.С. для видачі свідоцтва про право на спадщину. 05.11.2025 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області Шевери О.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі [PERSON] , але нотаріусом, було відмовлено, оскільки спадкодавцем не надано правовстановлюючого документу на підтвердження права власності спадкодавця на спадкове майно. У зв`язку із повномасштабним вторгненням рф на територію України та евакуацією із зони активних бойових дій позивача, деякі документи були втрачені, у зв`язку з чим спадкоємцю не вдалося віднайти правовстановлюючий документ на будинок бабусі. Як було з`ясовано спадкоємцем, будівництво домоволодіння було розпочато матір`ю ще у 1969 році, на виділеній для цих цілей земельній ділянці. Проте чому бабуся так і не оформила своє право власності на будинок, спадкоємцю не відомо. На теперішній час, через обставини, що не залежать від позивача, вона позбавлена можливості оформити спадщину окрім як у судовому порядку. Станом на день подання цього позову право власності на житловий будинок так і не оформлено за спадкоємцем, що підтверджується інформаційною довідкою сформованною нотаріусом при перевірці. Враховуючи наведене просить суд задовольнити позовні вимоги. Ухвалою судді від 13 січня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження, постановлено розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні. Ухвалою від 11 лютого 2026 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача, адвоката Король Т.М. до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника Великоновосілківської селищної військової адміністрації відповідно до вимог діючого законодавства та наданих доказів. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 17.07.2011 року [PERSON] померла [INFO] у віці 73 років в селі Богатир Великоновосілківського району Донецької області. (а.с.34) Позивач [PERSON] є онуком померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтвами про народження (а.с. 27,35, зворот. а.с.63,64), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.36) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані за межами населених пунктів Багатирської сільської ради, Великоновосілківського району, Донецької області (на теперішній час територія Великоновосілківської селищної ради) та житловий будинок розташований в с. Багатир, Волноваського району (колишній Великоновосілківський) Донецької області. За життя [PERSON] був складений заповіт на ім`я [PERSON] , яким вона заповіла позивачу земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 3,6587 га. Згідно свідоцтва про право на спадщину [PERSON] отримав та став власником вищезазначеної земельної ділянки. (а.с.24,78) Проте, решта спадкового майна так і залишилася не оформленою. Спадкова справа №125/2017 заведена 24.09.2017 року після смерті [PERSON] Великоновосілківською державною нотаріальною конторою Донецької області передана на зберігання до Донецького обласного нотаріального архіву. Донецьким обласним державним нотаріальним архівом зазначена спадкова справа видана приватному нотаріусу Покровського районного нотаріального округу Донецької області Шевері О.С. для видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно довідки виданої виконкомом Богатирської сільської ради, на момент смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , проживала за адресою [ADDRESS] разом із онуком [PERSON] , [INFO] (а.с.56) 05.11.2025 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області Шевери О.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі [PERSON] , але нотаріусом, було відмовлено, оскільки спадкодавцем не надано правовстановлюючого документу на підтвердження права власності спадкодавця на спадкове майно.(а.с.9) Як зазначає позивач, через повномасштабне вторгненням рф на територію України та евакуацією із зони активних бойових дій, деякі документи були втрачені, у зв`язку з чим спадкоємцю не вдалося віднайти правовстановлюючий документ на будинок бабусі. Згідно відповіді Відділу містобудування, архітектури та житлово- комунальногогосподарства від 23.09.2025 року № 08-28/979, відповідно до даних реєстрової книги комунального підприємства «Великоновосілківське бюро технічної інвентаризації» станом на 31.12.2012 за об`єктом нерухомого майна (житловий будинок) розташованого за адресою: [ADDRESS] - право власності не зареєстровано. (а.с.11) Згідно довідки Багатирського старостинського округу Великоновосілківської селищної ради №144 від 10.12.2025 року земельна ділянка в розмірі 0.54 га за адресою: [ADDRESS] )булла виділена у 1987 році [PERSON] , яка померла [INFO] для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд у розмірі - 0,2бори уповноважених колгоспників від 07.02.1987 р.).(а.с.13) Відповідно до Технічного паспорта (Реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності ТІ01:4973-1594-3894-3638) виготовленого 18.03.2024 року ФОП [PERSON] за замовленням [PERSON] , будинок садибного типу, розташований по [ADDRESS] , має загальну площу 123,5 кв.м., з якої 78,1кв. - житлової.(а.с.38-40) Отже, як зазначено позивачем у позові, будівництво домоволодіння було розпочато матір`ю ще у 1969 році, на виділеній для цих цілей земельній ділянці. Проте чому бабуся так і не оформила своє право власності на будинок, спадкоємцю не відомо. Згідно рішення народних депутатів виконавчого комітету № 142 від 25.09.1987 року [PERSON] надано земельну ділянку під будівництво за адресою [ADDRESS] . (а.с.29) Як зазначає позивач, крім нього із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Інших спадкоємців за законом або заповітом не було. Як встановлено судом, єдиним способом захисту спадкових прав для позивачів є звернення до суду з метою визнання права власності в порядку спадкування за законом. Відповідно до ч. 1ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. З представлених матеріалів судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] та після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 120 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно до ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963р.) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до п. 1 розділу І Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року та погоджено заступником Голови Верховного суду Українського РСР 15.01.1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13.12.95 )(далі за текстом - Інструкція) реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Об`єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі (п. 2 розділу ІІ Інструкції). Відповідно до п. 4 розділу ІІ Інструкції реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Згідно п. 7 розділу ІІ Інструкції реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів). До реєстрації повинні бути подані оригінали правовстановлюючих документів та копії з них, засвідчені у встановленому законом порядку, копії цих документів залишаються в справах бюро технічної інвентаризації. Розділом ІІІ Інструкції передбачений порядок оформлення права власності на будинок або домоволодіння при відсутності правовстановлюючих документів. Так, відповідно до п. 10 розділу ІІІ Інструкції при відсутності правовстановлюючих документів, які зазначені в цій інструкції (додаток № 1), зацікавлена юридична або фізична особа (установа, підприємство, організація, громадянин, колгоспний двір) подає до виконкому місцевої Ради депутатів трудящих заяву про оформлення права власності на будинок або домоволодіння і видачу свідоцтва про це. П. 12 розділу ІІІ Інструкції встановлюється, що для вирішення питання про можливість оформлення права власності (п. 10) виконком місцевої Ради депутатів трудящих доручає бюро технічної інвентаризації: а) оглянути будинок (домоволодіння); б) одержати відомості у громадян, які проживають у будинку, зазначеному заявником, а також у сусідніх будинках, та з`ясувати, хто являється його власником. Про час огляду і збирання відомостей бюро технічної інвентаризації вивішує об`яви на видному місці на даному будинку і сусідніх будинках; в) скласти акт огляду будинку (домоволодіння) і одержати відомості за підписом представника бюро технічної інвентаризації і громадян, які дали відомості; г) перевірити документи і відомості, подані заявником, порівнюючи їх з матеріалами, що зібрані на місці огляду будинку (домоволодіння), із відомостями, одержаними від громадян. П. 13 розділу ІІІ Інструкції встановлено, що бюро технічної інвентаризації на підставі зібраних матеріалів, а також матеріалів, поданих заявником, складає мотивований висновок про те, чи належить будівля заявнику, і подає його виконкому місцевої Ради депутатів трудящих, який виносить відповідне рішення. Після винесення виконкомом рішення про оформлення права власності на будинок або домоволодіння, органи комунального господарства, а де їх немає - виконком місцевої Ради депутатів трудящих видає власникові свідоцтво про право особистої власності на будинок за встановленою формою (додаток № 2 та 2-а). При винесенні виконкомом рішення про оформлення права власності на будинок або домоволодіння, що належить місцевій Раді депутатів трудящих, державній, кооперативній або громадській установі, підприємству чи організації, бюро технічної інвентаризації, на підставі цього рішення, провадить реєстрацію будинку або домоволодіння та видає реєстраційне посвідчення (додаток № 3 та 3-а). П. 18 розділу ІІІ Інструкції встановлюється, що у разі будівництва будинку на колгоспній землі, розташованій у смузі міста або селища міського типу, виконком місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом з затвердженням цього акту вирішує питання про оформлення права власності і видачу свідоцтва про це. Пунктом 9 Розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що орган державного архітектурнобудівельного контролю безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію: збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 300 квадратних метрів; збудовані до 12 березня 2011 року будівлі і споруди сільськогосподарського призначення. Отже, прийняттю в експлуатацію підлягають індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року. Індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 623/214/17. Крім того, ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлюються особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку. Так, відповідно до ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим (ч. 2 ст. 31 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Таким чином, станом на зараз, законом спрощеною процедурою проведення державної реєстрації права власності на будинку побудовані до 1992 року, та вони не підлягають введенню в експлуатацію. Адреса будинку зазнала змін, і є наступною: [ADDRESS] . Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 року №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», в тому числі було утворено у Донецькій області: Волноваський район (з адміністративним центром у місті Волноваха) у складі територій Великоновосілківської селищної, Волноваської міської, Вугледарської міської, Комарської сільської, Мирненської селищної, Ольгинської селищної, Старомлинівської сільської, Хлібодарівської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Ліквідовано у Донецькій області: Амвросіївський, Бахмутський, Бойківський, Великоновосілківський, Волноваський, Добропільський, Костянтинівський, Лиманський, Мангушський, Мар`їнський, Нікольський, Новоазовський, Олександрівський, Покровський, Слов`янський, Старобешівський, Шахтарський, Ясинуватський райони. Згідно Розпорядження начальника Великоновосілківської селищної військової адміністрації № 298-р від 23.10.2023 року «Про перейменування об`єктів топонімів Великоновосілківської селищної територіальної громади» вулиця Больнична в селі Багатир було змінено на вулицю Чарівна. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи зазначене, право звернення до суду за правилами позовного провадження з метою захисту порушеного права на спадщину настає в спадкоємця тільки у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2019 року, справа № 2-390/2006. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом зазначається, що пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2007 «Про судову практику у справах про спадкування», передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Таким чином, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] .

Outcome: approved