Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі АТ «ПУМБ») звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 32922,29 грн., що утворилася станом на 03.06.2025 року. Позов обґрунтовано тим, що 26.11.2018 року сторони уклали кредитний договір № 2001172953001 відповідно до умов якого [PERSON] видана кредитна картка з кредитним лімітом в сумі 10000,00 грн., який пізніше збільшено до 22300,00 грн. Відповідач [PERSON] не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, тому станом на 03.06.2025 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 32922,29 грн., з яких: 19715,78 грн. заборгованість за кредитом, 13206,51 грн. заборгованість за процентами, 0 грн. заборгованість за комісією. Банк направив для [PERSON] письмову вимогу на адресу місця проживання, яку він зазначив в анкеті на отримання кредиту, однак у зазначений строк заборгованість ним не погашена. Аргументи учасників справи. Представник Акціонерного товариства «ПУМБ» подала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила розглядати справу за відсутності позивача, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач, який повідомлений про дату, час і місце судового засідання, належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, в судові засідання 22.01.2026 року, 16.03.2026 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, заяв та клопотань до суду не надіслав. Суд приходить до висновку про можливість розглянути справи без участі відповідача на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України. Позиція суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи. Судом встановлено, що 26.11.2018 року [PERSON] підписав заяву № 2001172953001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та прийняла публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» та підписала паспорт споживчого кредиту. Відповідно до умов договору № 2001172953001 позивач встановив [PERSON] кредитний ліміт на його поточний рахунок у гривнях в сумі 10000,00 грн., строком на 12 місяців, зі стандартною процентною ставкою фіксованою 47,88%, реальною річною процентною ставкою 47,88%, а відповідачка взяла на себе зобов`язання повернути кредитні кошти та сплатити проценти, за користування ними. Сторони погодили розмір фіксованої стандартної ставки за обслуговування кредитної заборгованості та розмір стандартної процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 03.06.2025 року (включно) заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 2001172953001 становить 32922,29 грн., з яких: 19715,78 грн. заборгованість за кредитом, 13206,51 грн. заборгованість за процентами, 0,00 грн. заборгованість за комісією. Встановлені обставини підтверджуються заявою [PERSON] № 2001172953001 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, паспортом споживчого кредиту, що підписаний [PERSON] , ксерокопією паспорта [PERSON] , положеннями публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, довідкою про збільшення кредитного ліміту по договору № 2001172953001 від 26.11.2018 року, іншими матеріалами справи. Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони уклали кредитний договір шляхом підписання відповідачкою заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, у якій визначено умови договору в т.ч. щодо розміру кредитних коштів, процентів за користування кредитними коштами та строку повернення. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідачки виникло зобов`язання по поверненню суми отриманих кредитів та сплати відповідної плати за користування кредитом. Позивач виконав свої зобов`язання по наданню кредитних коштів відповідачці, проте відповідачка не виконала зобов`язання по їх поверненню, чим порушила умови кредитних договорів, у зв`язку з чим має заборгованість у розмірі 32922,29 грн., з яких: 19715,78 грн. заборгованість за кредитом, 13206,51 грн. заборгованість за процентами. Заборгованість підтверджується відповідним розрахунком, який відповідачем не оспорений, доказів погашення кредитної заборгованості відповідач суду не подав. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, позов задоволено повністю, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн судового збору.

Outcome: approved