Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

У лютому 2026 року «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09 липня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №2118139 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору ТОВ «Лінеура Україна» надав відповідачу грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, що передбачені цим договором на наступних умовах: сума виданого кредиту 13500 грн, дата надання кредиту 09 липня 2021 року, строк кредиту - 30 днів, валюта кредиту - UAH, цільове призначення - на споживчі потреби, стандартна процента ставка - 1,90% в день. Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти обумовлені договором. Однак відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за кредитним договором. 24 грудня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001 відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних реєстрів боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24 грудня 2021 року до договору факторингу №02-24122001 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором, станом на 24 листопада 2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 44280,15 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 13500 грн; прострочена заборгованість за процентами в розмірі 30780, 15 грн. Відповідач від виконання зобов`язання щодо погашення кредиту ухиляється, в добровільному порядку заборгованість не погашає, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача суму боргу, а також понесені позивачем судові витрати. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 лютого 2026 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачка [PERSON] протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали не надала відзив на позов в порядку, визначеному ст. 178 ЦПК України. 02 березня 2026 року представник позивача ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» надіслав заяву у якій просив також стягнути з відповідача 10500 грн витрат на професійну правничу допомогу. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 липня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №2118139 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Н945». Відповідно до п. 1.1 Договору, укладення цього договору здійснюється Сторонами за допомогою ITC Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт www.credit7.ua або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. Згідно п. 1.2 Кредитного договору, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: Сума виданого кредиту: 13500 грн. Дата надання кредиту: 09 липня 2021 року. Строк кредиту: 30 днів. Валюта кредиту: UAH. Цільове призначення - на споживчі потреби. Стандартна процентна ставка - 1,90 % в день, застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою клієнта, відповідно до п.4.1 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація, відповідно до п.4.2 договору. Згідно з п.2.1 договору, кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту. За положеннями п.4.2.1 кредитного договору, сторони домовились, що у випадку, якщо у клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п.4.1.11-4.1.6. договору, за цим договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Відповідно до п. 4.2.5 кредитного договору, загальна кількість автопролонгацій за цим договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів (включаючи період, визначений в п.1.3 Договору). Тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав. У п.1.6. кредитного договору сторони погодили, що орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: 21195 грн, за стандартною ставкою; 13576,95 грн за зниженою ставкою. 09 липня 2021 року [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Н945 був підписаний Додаток №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2118139 від 09 липня 2021 року «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» та паспорт споживчого кредиту. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, що підтверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 04 березня 2024 року, згідно з якою 09 липня 2021 року на банківську карту № [NUMBER] було успішно проведено транзакцію №97048731 про перерахунок коштів в сумі 13500 грн. 24 грудня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001 відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних реєстрів боржників. Згідно виписки з особового рахунка за кредитним договором №2118139, підписаної директором товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за договором №2118139 від 09 липня 2021 року, станом на 24 листопада 2025 року наявна заборгованість в розмірі 44280,15 грн, яка складається з наступного: 13500 грн прострочена заборгованість за кредитом; 30780,15 грн прострочена заборгованість за процентами. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №02-24122001 зазначена заборгованість за кредитним договором в сумі 44280,15 грн, з яких: 13500 грн прострочена заборгованість за кредитом; 30780,15 грн прострочена заборгованість за процентами. Саме на вказану суму заборгованості на підставі договору факторингу ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача. Як вбачається з вимоги про виконання зобов`язання за кредитним договором від 24 листопада 2025 року [PERSON] було направлено відомості про відступлення прав вимоги його заборгованості на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» з вимогою погасити борг у добровільному порядку, однак відповідач суму боргу не погасив. Отже, [PERSON] несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» N 675-VIII від 03.09.2015 року (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини 1статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону). Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строки умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщовін не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи відповідачка отримала кредит в сумі 13500 грн, які у визначений кредитним договором строк не повернула, а тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, які доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та кредитному договорі, підлягають задоволенню і з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 13500 грн. Що стосується стягнення заявлених позивачем відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором № 2118139 від 09 липня 2021 року то суд зважає на наступне. Відповідно до умов договору, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] кредит відповідачці надавався на 30 днів з 09 липня 2021 року по 08 серпня 2021 року (включно). Стороною позивача не доведено дотримання кредитодавцем порядку автопролонгації, зокрема не доведено надіслання відповідачці повідомлення про автопролонгацію, новий строк користування кредитом та новий розмір процентної ставки, а тому у суду відсутні підстави вважати, що автопролонгація відбулася. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 висловила таку правову позицію: «надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.» У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Також матеріали справи не містять належного розрахунку заборгованості за процентами. Позивачем надано документ, сформований ним же, під назвою «Виписка з особового рахунку за кредитним договором № 2118139 ПІБ: [PERSON] », де зазначена лише загальна сума процентів, без вказівки на розмір та вид процентної ставки (стандартна чи знижена) та період нарахування, що позбавляє суд можливості перевірити правильність нарахування процентів за договором. Цим документом визначена, у тому числі, сума вихідного залишку за кредитним договором за період з 09 липня 2021 року по 24 листопада 2025 року у розмірі 30780,15 грн. Позивач не звільняється від обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками лише з тих підстав, що до нього, як до нового кредитора, перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Нарахування кредитором відсотків після спливу строку дії самого договору є необґрунтованим. Отже, з врахуванням викладеного, слід дійти висновку, що за кредитним договором № 2118139 від 09 липня 2021 року проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише по 08 серпня 2021 року включно. Таким чином, заборгованість [PERSON] по відсотках за користування кредитними коштами в межах строку кредитування станом на 08 серпня 2021 року (останній день строку кредитування) становить 7695 грн (13500 х 30 х 1,90 : 100 =7695), а тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню на вказану суму. З огляду на викладене, з відповідачки [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 2118139 від 09 липня 2021 року в розмірі 21195 грн, з яких: 13500 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 7695 грн - прострочена заборгованість за процентами. Також позивач просив стягнути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 10500,00 грн, що підтверджуються договором про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року, укладений між ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" та адвокатом Пархомчуком С.В.; додатковою угодою № 2 до договору про надання правової допомоги від29 грудня 2023 року; актом про отримання правової допомоги від 19 лютого 2026 року; рахунком № 19.02.2026-42 від 19 лютого 2026 року на суму 10500 грн, згідно з договором про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року; платіжною інструкцією №310776 від 19 лютого 2026 року, відповідно до якої ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" перерахувало 10500 грн, у рахунок оплати за правничу допомогу згідно з договором про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року. Як передбачено ч. ч. 1, 2, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам. При зверненні до суду ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» було сплачено 2662,40 грн судового збору, ціна позову становила 44280,15 грн, позов задоволено на суму 21195 грн, тобто на 47,86%, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1274,22 грн (2662,40 х 47,86%) судового збору та 5026 грн витрат на правову допомогу адвоката.

Outcome: partial