Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

у вересні 2025 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території (квартплата) за період з 01.09.2018 року по 01.03.2025 року в розмірі 10 681,15 грн, інфляційні втрати в розмірі 1 514,60 грн, і 3 % річних у розмірі 473,65 грн, а також судові витрати у справі. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , який перебуває на балансі та обслуговуванні позивача, в зв`язку із чим, остання є користувачем послуг з утримання цього багатоквартирного житлового будинку та його прибудинкової території. Позивач зауважує, що окремий договір між сторонами не укладався. При цьому, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» вказує, що відповідач споживає житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території, однак, неналежним чином виконує зобов`язання, не сплачує плату за надані послуги, у зв`язку з чим, у неї виникла заборгованість з оплати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території (квартплати) за період з 01.09.2018 року по 01.03.2025 року, в сумі 10 681,15 грн, яку просить стягнути з відповідача з урахуванням сум, визначених ст. 625 ЦК України. З огляду на викладене, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою від 12.11.2025 року відкрито провадження в указаній справі. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 93-94). Відповідач відзиву на позов не подала, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталася. Судова повістка, направлена судом по місцю реєстрації останньої, повернулася до суду без вручення адресату. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , здійснює безпосередньо позивач. Вказаний багатоквартирний житловий будинок знаходиться на балансі та обслуговуванні КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» на підставі рішення Голосіївської районної в м. Києві ради від 19.12.2010 року № 41/10. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 440154941) від 20.08.2025 року, відповідач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 3900, виданого 09.07.2018 року, та відповідно є споживачем послуг, які надаються позивачем з утримання будинку та прибудинкової території. Поряд із цим, між сторонами не укладався письмовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Однак, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово- комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Судом з`ясовано, що на виконання взятих на себе зобов`язань з утримання та обслуговування житлового і нежитлового фонду, позивачем укладаються (укладалися) відповідні договори з виробниками житлово-комунальних послуг, поряд з іншими послугами, що підтверджується наявними в матеріалах справи: рахунками за електроенергію, актами прийняття-передавання товарної продукції, актами виконаних робіт з дератизації та дезінсекції, актами проведеного вологого прибирання, актами приймання виконаних робіт з технічного обслуговування ліфтів, актами технічного обслуговування та ремонту обладнання об`єднаних диспетчерських систем. Крім того, встановлено, що послуги обслуговуючою організацією КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» з 01.09.2018 року по 01.03.2025 року за адресою: [ADDRESS] надавалися відповідно до норм та стандартів, структури, періодичності та строків виконання встановлених законодавством. Фактів перерви в наданні послуг, їх ненадання або надання не в повному обсязі не встановлено. Належним чином оформлені акти-претензії від мешканців будинку про перерву в наданні послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх ненадання або надання не в повному обсязі в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. За змістом положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів тощо) та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Згідно із положеннями ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг; і відповідно до п. 5. ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховуються щомісячно, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої особи (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Відповідно до цієї ж статті підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини; цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Отже, позивач і відповідач є сторонами в зобов`язанні, а згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач споживає житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території (квартплата), однак, плату за надані послуги не здійснює. Розрахунок позивача, наданий ним на підтвердження наявності заборгованості з оплати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території (квартплати) за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER] ) за період з 01.09.2018 року по 01.03.2025 року, в сумі 10 681,15 грн, підписано директором та головним бухгалтером КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», проставлено печатку позивача, та відповідачем не спростовано, належних та допустимих доказів на підтвердження сплати відповідачем за надані послуги в розпорядження суду також не надано. Відповідач порушує вимоги чинного законодавства про оплату житлово-комунальних послуг, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Статтею 162 ЖК України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язок, що споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, що встановлені законом або договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими підтверджуються вимоги позивача доведені дослідженими матеріалами справи. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. За вказаних обставин з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати, нараховані на заборгованість по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 1 514,60 грн, і 3 % річних у розмірі 473,65 грн. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження під час розгляду справи, доводи позову відповідачем не спростовані, а відтак суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені останнім зі сплати судового збору при зверненні із позовом до суду в розмірі 3 028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved