Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

11.12.2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось до Подільського районного суду міста Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.04.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 5906952, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 10000 грн, із сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, що передбачені визначених кредитним договором. Вищевказаний кредитний договір був укладений в електронному вигляді та підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Так, ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 10000 грн, які були перераховані шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти [PERSON] , вказаної ним в особистому кабінеті, строком на 105 днів з 01.04.2023 року, що складається з пільгового (15 днів - до 16.04.2023 року) та поточного періодів (90 днів - до 15.07.2023 року). Відповідно до умов п.3.2.6 кредитного договору, кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. Так, 26.07.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги № 101-МЛ, відповідно до умов якого відбулося відступлення прав грошової вимоги по відношенню до осіб, визначених в реєстрі боржників, включно з правом вимоги за кредитним договором № 5906952 від 01.04.2023 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] .. Натомість відповідач [PERSON] не виконав свої зобов`язання за договором: не сплатив кредитні кошти, не вносив сплату комісії та процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим утворилась заборгованість на загальну суму 40250 грн, яка складається: заборгованості за тілом кредиту - 10000 грн; заборгованості за сумою відсотків - 29250 грн; заборгованості за комісією - 1000 грн. Враховуючи викладене, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 5906952 01.04.2023 року в розмірі 40250 грн та понесені судові витрати. Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 15.01.2026 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено у справі судове засідання. Крім того, вказаною ухвалою задоволене клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ «ПУМБ» інформацію про надходження на рахунок банківської карти [NUMBER] коштів в розмірі 10000 грн, у період з 01.04.2023 року по 06.04.2023 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як встановлено судом, 01.04.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , у вигляді електронного документа у відповідності до ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. ст. 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», був укладений договір про споживчий кредит № 5906952, що підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором Z41303, який направлений [PERSON] 01.04.2023 року о 14:22:08 на номер телефону [NUMBER] (а. с. 15). 01.04.2023 року через електронний сервіс кредитодавця [PERSON] подав анкету-заяву на кредит № 5906952 слідує, у якій зазначив персональні дані та фактично підтвердив свою згоду з Правилами кредитування, умовами фінансового моніторингу та обробкою даних у бюро кредитних історій, що підтверджується відповідними відмітками у заяві. Зі змісту анкети-заяви також вбачається, що процес оформлення кредиту включав автоматичну перевірку даних позичальника, перевірку у бюро кредитних історій, проведення скорингової оцінки та подальше підписання кредитного договору, що відбулося 01.04.2023 року (а. с. 16). Із змісту договору про споживчий кредит № 5906952 від 01.04.2023 року та додатків №1 та №2 (Графік платежів за договором та Паспорт споживчого кредиту), відповідно до якого сторони погодили істотні умови кредитування, де сума кредиту - 10000 грн; загальний строк кредиту - 105 днів (пільговий період - 15 днів до 16.04.2023 року та поточний період - 90 днів до 15.07.2023 року). Процентна ставка за користування кредитом у межах пільгового періоду становить 1,50 % за кожен день користування кредитом, тоді як у поточному періоді застосовується 3,00 % за кожен день користування кредитом. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк кредитування складає 40250 грн, при цьому реальна річна процентна ставка визначена у розмірі 1052,00 % річних. Умовами договору також передбачено обов`язок позичальника повернути отримані кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними у строки та порядку, визначені договором і графіком платежів (а. с. 8-14). Відповідно до п. 7.1 кредитного договору № 5906952 від 01.04.2023 року, передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 10000 грн, які були перераховані шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти [PERSON] , вказаної ним в особистому кабінеті, на підтвердження чого позивачем надано копію платіжного доручення № 97113292 від 01.04.2023 року (а.с. 17). Окрім того, зі змісту отриманої судом інформації від АТ «ПУМБ» від 03.02.2026 року в банку на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) була випущена банківська платіжна картка № [NUMBER] до рахунка № [NUMBER] у гривні. За період з 01.04.2023 року по 06.04.2023 року, зокрема 01.04.2023 року о 14 год 22 хв була здійснена операція по надходженню грошових коштів у сумі 10000 грн через сервіс іншого банку. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та перерахував позичальнику кредитні кошти у сумі 10000 грн безготівково з використанням картки відповідача № 5355280215045681. Факт підписання договору та отримання кредитних коштів стороною відповідача не спростовано. Відповідно до умов п.3.2.6 кредитного договору, кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. Так, 26.07.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги № 101-МЛ, відповідно до умов якого відбулося відступлення прав грошової вимоги по відношенню до осіб, визначених в реєстрі боржників, включно з правом вимоги за кредитним договором № 5906952 від 01.04.2023 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] (19-27). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №101-МЛ від 26.07.2023 року ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 40250 грн. Разом з цим, відповідач [PERSON] не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, не сплатив кредитні кошти, не вносив сплату комісії та процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим станом на 12.11.2025 року (включно) наявна заборгованість на загальну суму 40250 грн, яка складається: заборгованості за тілом кредиту - 10000 грн; заборгованості за сумою відсотків - 29250 грн; заборгованості за комісією - 1000 грн, що також підтверджується сформованою первісним крдетором ТОВ «Мілоан» відомістю про щоденні нарахування та погашення та випискою ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» з особового рахунка за кредитним договором №5906952 від 01.04.2023 року (а. с. 17-18). 04.11.2025 року ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» направило відповідачу [PERSON] досудову вимогу (претензію) про погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 5906952 від 01.04.2023 року, проте відповідачем було проігноровано даний лист. Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд приходить до наступного. У силу ст. 526, ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до змісту ч. 1-5 ст. 11 Закону, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. За ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. На підставі ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону, електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Доказів виконання умов договору та погашення заборгованості повністю або частково відповідачем до суду не надано. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦПК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Отже, враховуючи положення вказаних норм, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем відповідно до умов кредитного договору, що був укладений між первісним кредитором ТОВ «Мілоан» та [PERSON] .. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У ч. 4 ст. 137 ЦПК України зазначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судом встановлено, що на підтвердження здійснених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано копії: свідоцтва про право на зайняття адвокатської діяльністю № 2093 на ім`я Усенка Михайла Ігоровича, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, де міститься інформація про АО «Апологет», договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, ордера на надання правничої допомоги від 20.10.2025 року, акту наданих послуг №Д/9541 від 12.11.2025 року, де сума наданих послух визначена в розмірі 8000 грн, детального опису наданих послуг до акту наданих послуг №Д/9541 від 12.11.2025 року (а. с.30-34). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, відповідач не довів обставин щодо неспівмірності витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката. Враховуючи викладене, у відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved