Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

04.12.2025 адвокат Тимошенко Л.В. від імені та інтересах [PERSON] через систему «Електронний суд» звернулася до Слобідського районного суду міста з позовом про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до закінчення ним навчання або до досягнення 23-річного віку. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.07.2007 року. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.01.2025 року шлюб було розірвано, справа № 641/9033/24. На утримання дитини до досягнення ним повноліття аліменти раніше не стягувалися. На даний час син досяг 18-річного віку, однак продовжує навчання у КЗОЗ "Харківський обласний медичний фаховий коледж" Харківської обласної ради на денному відділенні. У зв`язку з навчанням він не має можливості працевлаштуватися та самостійно отримувати дохід, а тому повністю перебуває на утриманні позивачки. Відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який навчається, не надає. Інших осіб на утриманні не має, є працездатним та працевлаштованим, що свідчить про можливість надавати матеріальну допомогу. Ухвалою суду 08.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що повнолітній син сторін продовжує навчання у КЗОЗ «Харківський обласний медичний фаховий коледж», термін до червня 2026 року. Син проживає із матір`ю. Відповідач добровільно участі в утриманні сина не бере. Відповідач в судовому засіданні проти стягнення з нього аліментів не заперечував, але просив суд присудити аліменти не з дня пред`явлення позову, а з лютого 2026 року. Вказав, що спільний син сторін проживає із матір`ю, але відповідач бере участь в його утриманні: оплачує навчання, періодично перераховує гроші на картковий рахунок дитини або надає готівкові кошти. В судовому засіданні 11.03.2026 суд оголосив про перехід до стадії судового рішення та відклав його ухвалення та проголошення до 13.03.2026 на 12:30. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається , як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.4 ст.77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що сторони з 14.07.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 14 січня 2025 року розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є позивач та відповідач. Відповідно до довідки № 107 від 206.11.2025 [PERSON] є студентом другого курсу денного відділення КЗОЗ «Харківський обласний медичний фаховий коледж» ХОР. Термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2026. Згідно із довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб з Реєстру територіальної громади міста Харкова, місце проживання позивача [PERSON] та сина сторін [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Сторони не заперечують, що їх спільний син проживає разом із матір`ю, тому в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України зазначена обставина не підлягає доказуванню. Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За положенням до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: 1 ) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2 ) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4 ) інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15травня 2006року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, при вирішенні питання стягнення аліментів на повнолітню особу, яка продовжує навчання, та визначення їх розміру має значення зокрема встановлення можливості надання батьками матеріальної допомоги, а також з`ясування потреби дитини, яка продовжує навчання, в отриманні такої допомоги. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.08.2018 у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці чи сину, які продовжують навчання, зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дочка/син. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений і своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідач працездатний, проходить військову службу та має постійне джерело доходу у виді грошового забезпечення, має задовільний стан здоров`я, інвалідності відсутні, інших осіб на утриманні не має, доказів протилежного суду не надано, повнолітній син сторін продовжує навчання на денній формі та не має змоги працювати, що свідчить про його потребу в наданні матеріальної допомоги від батьків. Таким чином, відповідач може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчатись. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Зазначена норма закону є імперативною, тому суд відхиляє клопотання відповідача про присудження аліментів з лютого 2026 року. Оскільки згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача та стягується з нього в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved