Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

В провадженні Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області перебуває вищевказана об`єднана цивільна справа. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання їхнього малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини між сторонами припинені та шлюб розірвано. На підставі судового наказу з відповідача примусово стягуються аліменти на її користь для утримання дитини в розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів. Оскільки в 2025 році [PERSON] йшов у школу, що значно збільшило б витрати на утримання дитини-школяра, просила збільшити розмір стягуваних аліментів на його утримання з частки від усіх доходів платника аліментів до 1/3 частки від усіх доходів платника аліментів. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про припинення з 01 липня 2025 року стягнення аліментів на утримання дитини з нього на її користь із відкликанням виконавчого документа з органів державної виконавчої служби, та про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини на його користь в розмірі 1/3 частки заробітної плати (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 липня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття. Мотивуючи позовні вимоги тим, що мати дитини проживає окремо від дитини та не бере участі в її утриманні, до того ж сплачувані ним на утримання сина аліменти вона не використовує для забезпечення потреб сина, який фактично проживає з бабусею [PERSON] (його матір`ю), яка ним опікується, оскільки він проходить військову службу. [PERSON] та її представники адвокати на початку підтримали первинний позов та заперечили проти задоволення зустрічного позову. В подальшому представник адвокат Незвіський Д.Я. висловився про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів, оскільки наміри матері забрати сина від бабусі [PERSON] для його навчання в одній з приватних шкіл міста Києва не здійснились. Підтвердив окреме проживання матері і дитини, оскільки мати працює за кордоном у м. Відень (Австрія), також намагається організувати бізнес і в м. Києві. Ствердив надходження аліментів від батька дитини, які вона наразі не використовує, а накопичує для подальшого використання в інтересах дитини. Представник [PERSON] адвокат Ковалюк М.Г. заперечив проти задоволення первинних позовних вимог за безпідставністю та підтримав зустрічні позовні вимоги з огляду на те, що дитина фактично перебуває на утриманні батька, а сплачені ним аліменти [PERSON] привласнила та не використовує їх за призначенням, що не в інтересах дитини, при цьому маніпулюючи обіцянкою в майбутньому за певних умов їх скерувати на потреби дитини. Заявляючи про великі доходи від власного бізнесу у двох країнах, просить збільшити розмір присуджених аліментів, незважаючи на те, що проживає окремо від дитини, не враховуючи думку батька та сина, заявляє про намір змінити звичне для дитини місце проживання та навчання в м. Вижниця на ще невідоме їй самій місце проживання та навчання сина в м. Києві, що розцінюється ними як бажання вивезти дитину закордон, про що вона повідомила на засіданні комісії служби у справах дітей. Також повідомив, що дитина з 25 липня 2025 року зареєстрована за місцем реєстрації та проживання батька в м. Вижниця. Заслухавши учасників та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони являються батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторно виданим 24 травня 2025 року Вижницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вижницькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління юстиції. Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 червня 2020 року (справа №683/2447/19, №2/683/235/2020) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Судовим наказом Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 31 липня 2020 року (справа №683/2400/19, провадження 2-н/683/218/2020) з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти у розмірі частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 30 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що з батька на користь матері стягуються аліменти на утримання дитини на підставі судового наказу, який набрав законної сили та ним виконується. Це підтверджують сторони та вбачається з листа Вижницького відділу державної виконавчої служби у Вижницькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 21 липня 2025 року за №29.1-20/30263, де зазначені суми сплачених (стягнутих) [PERSON] у виконавчому провадженні №63956399 аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] . За змістом частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Сімейний кодекс України не містить норми про те, коли саме припиняється стягнення аліментів на дитину. Здебільшого суди в таких випадках керуються ч. 4 ст. 273 ЦПК України. У цьому положенні закріплено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Сторони визнають та матеріали справи свідчать про те, що малолітній [PERSON] мешкає та з 25 липня 2025 року зареєстрований в трикімнатній квартирі за місце реєстрації батька та бабусі по [ADDRESS] , що також підтверджується: висновком служби у справах дітей Вижницької міської ради Чернівецької області від 30 червня 2025 року за №01-15/05 про визначення місця проживання [PERSON] разом з батьком [PERSON] за його місцем реєстрації та проживання; аналогічного змісту рішенням комісії з питань захисту прав дітей Вижницької міської ради Чернівецької області від 02 липня 2025 року за №114-7/25 про визначення місця проживання дитини; актом обстеження матеріально побутових умов сім`ї [PERSON] №66 від 06 червня 2025 року та №69 від 25 червня 2025 року, актом оцінки потреб сім`ї [PERSON] та висновком оцінки його сім`ї, якими встановлено, що дитина проживає разом батьком, бабусею та тіткою, їй створені належні умови проживання, у період перебування батька на службі, догляд за малолітнім здійснює його бабуся [PERSON] ; довідкою Вижницького закладу дошкільної освіти №1 (ясла-садок) Чернівецької області від 04 червня 2025 року за №48 про те, що [PERSON] з 01 вересня 2021 року відвідував даний дошкільний заклад, батько [PERSON] та бабуся [PERSON] брали активну участь у вихованні, навчанні та житті дитини. Натомість, мати [PERSON] не підтримувала контакту з дошкільним закладом, з вихователями не спілкувалась, участі у вихованні та дошкільному житті сина не приймала. Дитину приводила і забирала бабуся, а батько у період відпустки, так як призваний на службу; довідкою Вижницького опорного ліцею ім. Юрія Федьковича від 10 червня 2025 року за №136 про зарахування [PERSON] до першого класу; довідкою сімейного лікаря [PERSON] про те, що станом здоров`я з тримісячного віку дитини піклувалась бабуся [PERSON] , яка завжди перебувала з внуком на амбулаторному, стаціонарному лікуванні, приводила його на профілактичні огляди. Згідно із частиною 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Отже, закон передбачає можливість звільнення особи від сплати аліментів. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача. Відповідно до частин 1 та 2 статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків, та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. За своєю суттю аліменти це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, з ким проживає дитина і який бере активну участь у її вихованні (постанова Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18)). Тлумачення приписів статті 179 СК України дає підстави зазначити, що аліменти це кошти особливого призначення, їх належить використовувати для потреб дитини. На одержувача аліментів покладається обов`язок розпоряджатися аліментами лише за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням необхідно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема, потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. Одержання аліментів на дитину тим з батьків, з яким дитина не проживає, не відповідає її інтересам і не забезпечує розпорядження аліментами виключно за цільовим призначенням. Стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини, за умови, що дитина зареєстрована та проживає з ним, і перебуває на його повному утриманні, суперечить нормам статті 181 СК України, згідно з якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21-ц, провадження №61-3738св22, від 22 листопада 2022 року у справі №188/1029/19, провадження №61-11986св20, від 12 травня 2023 року у справі №686/12480/22, провадження №61-12518св22. З урахуванням предмета спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21-ц (провадження №61-3738св22). [PERSON] є учасником бойових дій АТО, перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення по місцю проживання і занесений до Єдиного державного реєстру пільговиків, пільгами користується з 03 червня 2015 року безтерміново (довідка управління соціального захисту населення Вижницької районної державної адміністрації від 03 червня 2015 року за №920), з 2022 року по час судового розгляду справи є діючим військовослужбовцем, проходить військову службу у різних військових частинах, що не заперечується [PERSON] , а її доводи на те, що батько проходить службу у Збройних Силах України, а тому не проживає постійно з дитиною, не спростовує факт того, що дитина знаходиться на утриманні батька. Доказів утримання дитини матір`ю матеріали справи не містять і нею не наведені. Враховуючи, що дитина зареєстрована та мешкає разом із батьком, знаходиться на його повному утриманні і матір`ю не забезпечується, яка до того ж не використовує сплачені батьком аліменти на утримання сина, тому наявні підстави для припинення стягнення аліментів на підставі судового наказу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 31 липня 2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] . Щодо періоду припинення стягнення аліментів. [PERSON] просив припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] з 01 липня 2025 року, посилаючись на те, що дитина з травня червня 2020 року з матір`ю не проживає, яка до того ж не використовує аліменти за призначенням на утримання дитини та відкликати виконавчий документ з органів державної виконавчої служби. Разом з тим припинення стягнення аліментів діє з моменту настання визначених законом підстав, таких як досягнення дитиною повноліття, смерть однієї зі сторін, припинення потреби в утриманні, або за рішенням суду, тобто з моменту набрання рішенням суду законної сили. Вимог про звільнення від сплати аліментів [PERSON] не заявлено, а тому зустрічний позов в частині позовних вимог про припинення стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню, без визначення терміну заявленої дати припинення стягнення аліментів, також не підлягає задоволенню позовна вимога про відкликання виконавчого документа, яка заявлена передчасно, оскільки є логічним правовим наслідком виконання судового рішення про припинення стягнення аліментів. Задоволення зустрічної позовної вимоги про припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] виключає задоволення позовної вимоги первинного позову про збільшення розміру стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] . Щодо зустрічних позовних вимог про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] . Згідно зі статтями 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд виходить з принципу захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалась обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батьків. Суд встановив, що дитина проживає з батьком та бабусею, перебуває на утриманні батька, який наразі проходить військову службу, мати матеріальної допомоги на утримання сина не надає, працює за кордоном. Батько дитини не позбавлений можливості уповноважити бабусю вирішувати питання, що виникають щодо дитини шляхом надання відповідної довіреності. Суд наголошує, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, та саме на батьків покладено відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України та забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, враховуючи, що мати дитини є працездатною, заявляє про стабільний значний дохід, має задовільний стан здоров`я, не має інших утриманців та стягнень за іншими виконавчими листами, також враховуючи однаковий обов`язок батьків утримувати дитину до повноліття незалежно від того чи проживають вони із дитиною та розмір аліментів, який стягувався з батька на користь матері для утримання сина, суд прийшов до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом (21 липня 2025 року) та до досягнення дитиною повноліття. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні первинного позову [PERSON] звільнялася від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову. Оскільки [PERSON] в даному випадку звільнена від сплати судового збору і їй відмовлено в задоволенні первинного позову, тому судовий збір необхідно віднести на рахунок держави. При поданні зустрічного позову [PERSON] на підставі п. 3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за пред`явлення позовної вимоги про стягнення аліментів, дана позовна вимога задоволена судом, тому судовий збір підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави. Сплачений [PERSON] за пред`явлення зустрічної позовної вимоги про припинення стягнення аліментів, яка задоволена судом, судовий збір в розмірі 1211,20 грн (квитанція про сплату №3151-9356-5639-6192 від 21 липня 2025 року, банк АТ «ТАСКОМБАНК», код банку 339500, ЄДРПОУ 09806443) підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] .

Outcome: partial