Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

ТОВ "Бізнес позика" звернулося до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 22830 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 16.02.2026 вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. 16.02.2026 року ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області в задоволенні клопотання про витребування доказів відмовлено. У наданий в ухвалі час, від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. 03.03.2026 року відповідач надіслав відзив в якому просив суд, відмовити в задоволенні позовних вимог у частині стягнення 4140,00 грн., як «процентів відповідно до статті 625 ЦК України», а також врахувати необхідність перерахунку 360,00 грн., зарахованих позивачем у рахунок нарахувань за статтею 625 ЦК України, на погашення законної складової заборгованості (тіла кредиту). Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Враховуючи те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.04.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (ТОВ «БІЗПОЗИКА») та [PERSON] укладено Договір № 529686-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с. 20-29). ТОВ «БІЗПОЗИКА» 24.04.2025 року направлено [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти Договір № 529686-КС-002 про надання кредиту (а.с. 30-40). 24.04.2025 року [PERSON] , прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 529686-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою (а.с. 41-50). ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 9000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № 4441-хххх-хххх-0467 (котру Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про перерахування коштів (а.с. 54). До теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором № 529686-КС-002 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором № 529686-КС-002 Позичальника [PERSON] чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] , належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у відповідача станом на 02.02.2026 року утворилась заборгованість за Договором № 529686-КС-002 про надання кредиту, в розмірі 22830,00 грн. (а.с. 13-16), що складається з: Суми прострочених платежів по тілу кредиту 9000,00 грн.; Суми заборгованості по відсотках 8820 грн.; Суми заборгованості по відсотках відповідно до ч. 625 ЦП України 4140,00 грн.; Суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн.; Суми прострочених платежів за комісією 870,00 грн. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч.1ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Що стосується стягнення суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 4140 грн. суд зазначає наступне. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Загальновизнаним є факт, що Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово був продовжений та продовжує діяти на час розгляду справи. Таким чином, оскільки кредитний договір № 529686-КС-002 був укладений сторонами 24.04.2025 року, тобто в період дії в Україні воєнного стану, то нарахована позивачем сума заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 4140 грн. не може бути стягнута із відповідача, оскільки відповідач нормою закону звільнений від обов`язку такої сплати. Нарахована заборгованість по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України підлягає списанню позивачем. Також з цих підстав суд вважає неправомірним нарахування та списання позивачем заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України в загальному розмірі 360 гривень, що відображено у розрахунку заборгованості за кредитом наданим позивачем (а.с. 13-15), тому суму заборгованості по відсотках за користування кредитом, слід зменшити на вказану суму. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 18330 грн., з яких: 9000 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 8460 грн. (8820-360) сума прострочених платежів по процентах; 870 грн. сума прострочених платежів за комісією. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог 2137,64 грн.

Outcome: partial