Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Департамент патрульної поліції звернувся 04.02.2026 року до Бориславського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 193 920,10 грн., а також судових витрат. Позовні вимоги вмотивовані тим, що наказом Національної поліції України від 04.03.2022 №576 о/с [PERSON] прийнято на посаду інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №4 УПП у Львівській області ДПП. Наказом Національної поліції України від 15.07.2025 №1173 о/с [PERSON] звільнено зі служби в поліції. 27.12.2023 року о 22:27 год. інспектор управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Томан О.М. під час виконання службових обов`язків, керуючи т.з. Skoda Rapid д.н.з. [NUMBER] , рухаючись з увімкненим проблисковим маячком на перехресті вул. Липинського вул. Замарстинівська у м. Львові, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофора регульованого перехрестя, не надав переваги транспортному засобу «Audi A6» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 07.02.2024 року у справі №466/1096/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на останнього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., постанова набрала законної сили.19.02.2024р. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19.12.2024 року стягнуто з Департаменту патрульної поліції в користь [PERSON] :173 584 грн. 30 коп. заподіяної матеріальної шкоди, 9600 грн. - вартість проведеної експертизи ,1 735 грн. 80 коп. від суми сплаченого судового збору, 9 000 грн. оплаченої правової допомоги, а всього 193 920 грн. 10 коп. Стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] 20 000 грн. заподіяної моральної шкоди, 1 000 грн. від суми сплаченого судового збору, 1 000 грн. оплаченої правової допомоги, а всього 22 000 грн. Рішення суду набрало законної сили 11.07.2025 року. 21.11.2025 року з рахунку Департаменту патрульної поліції (як боржника) Головним управлінням Державної казначейської служби України у Київській області здійснено безспірне списання коштів з Департаменту патрульної поліції на користь [PERSON] в розмірі 193 920,10 грн. Відповідно до вимог ст.1191 ЦК України у Департаменту патрульної поліції виникло право зворотної вимоги до [PERSON] , який перебував з департаментом в трудових відносинах. Враховуючи вищевикладене, просять позов задовольнити. Ухвалою суду від 09.02.2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від відповідача 18.02.2026 року надійшла заява про часткове визнання позову в якій останній вказав, що вимоги визнає частково в розмірі 45 420 грн. (3028х15). Зазначив, що позивач як на підставу стягнення коштів посилається на вимоги ст.1191 ЦК України, ст.130 КЗПП, а також ст.19 ЗУ «Про національну поліцію». Однак, матеріальна відповідальність поліцейських регулюється ще й спеціальним ЗУ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі». Статтею 5 вказаного Закону визначено, що особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність. Адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП характеризується необережною формою вини, отже матеріальна відповідальність відповідача обмежена відповідно до закону і не може перевищувати п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що наказом Національної поліції України від 04.03.2022 №576 о/с [PERSON] прийнято на посаду інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №4 УПП у Львівській області ДПП. Наказом Національної поліції України від 15.07.2025 №1173 о/с [PERSON] звільнено зі служби в поліції. Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 07.02.2024 року у справі №466/1096/24 встановлено, що [PERSON] 27.12.2023 року о 22:27 год. інспектор управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Томан О.М. під час виконання службових обов`язків, керуючи т.з. Skoda Rapid д.н.з. [NUMBER] , рухаючись з увімкненим проблисковим маячком на перехресті вул. Липинського вул. Замарстинівська у м. Львові, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофора регульованого перехрестя, не надав переваги транспортному засобу «Audi A6» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на останнього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., постанова набрала законної сили.19.02.2024р. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19.12.2024 року стягнуто з Департаменту патрульної поліції в користь [PERSON] :173 584 грн. 30 коп. заподіяної матеріальної шкоди, 9600 грн. - вартість проведеної експертизи ,1 735 грн. 80 коп. від суми сплаченого судового збору, 9 000 грн. оплаченої правової допомоги, а всього 193 920 грн. 10 коп. Стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] 20 000 грн. заподіяної моральної шкоди, 1 000 грн. від суми сплаченого судового збору, 1 000 грн. оплаченої правової допомоги, а всього 22 000 грн. Постановою Львівського апеляційного суду від 11.07.2025 року рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19.12.2024 року залишено без змін. Суду представлено повідомлення про безспірне списання коштів з рахунків боржника , з якого вбачається, що 19.11.2025 року Державною казначейською службою України проведено примусове списання з рахунку Департаменту патрульної поліції грошових коштів в розмірі 193 920,10 грн. в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом Шевченківського районного суду м. Львова від 04.09.2025р. справа №466/6397/24. Згідно з ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України». Разом з тим, матеріальна відповідальність поліцейських регулюється ще й спеціальним Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі». Ст.2 ЗУ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» встановлено, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань, співробітників Служби судової охорони, військовослужбовців Служби безпеки України (далі - особи). Частиною 1 статті 5 зазначеного Закону передбачено випадки обмеженої матеріальної відповідальності, зокрема в частині 1 вказано, що особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність. Згідно зі ст.11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити. Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що [PERSON] мав умисел на спричинення пошкоджень транспортному засобу «Audi A6» д.н.з. [NUMBER] . Таку форму вини відповідача не встановлено і постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 07.02.2024 року у справі №466/1096/24. Відтак, у даному випадку застосуванню підлягають норми ч.1 ст.5 ЗУ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» та [PERSON] за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб. При розрахунку розміру суми відшкодування, яка підлягала стягненню з відповідача, підлягає застосуванню прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб, на день видання наказу про притягнення особи до обмеженої матеріальної відповідальності (ч.3 ст.5 ЗУ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» ). Оскільки у матеріалах справи відсутні докази видання наказу про притягнення відповідача до обмеженої матеріальної відповідальності, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб для притягнення відповідача до обмеженої матеріальної відповідальності слід визначати на день набрання законної сили рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19.12.2024 року. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2025 становив 3028 грн. Таким чином, відповідач несе матеріальну відповідальність у розмірі не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, тобто не більше 45 420 грн. (3028 грн х 15). Згідно з вимогамист.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (45 420 х 3028 /193 920,10 ) у сумі 705 грн. 78 коп.

Outcome: partial