Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом до відповідача, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що йому на праві власності належить цілий житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] . Центральна складається : житлового будинку літера «Ат» загальною площею 119,9 кв.м., житлова площа -68,8 кв.м., сарай літера «Б», сарай літ. «В», вбиральня літ. «Г», гараж літ. «Д», № 1-4 огорожа, №5- замощення, п/д льох. Зазначений будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1971 га на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 02.07.1997 року, серії IV-ДН №042732, виданого Берестівською сільською радою для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №9. 21.02.2024 року я звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Мліївської сільської ради, Черкаської області з метою внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг Мліївської сільської ради від 08.03.2024 року за №7196814 йому відмовлено у проведенні реєстраційних дій. Зазначене Рішення мотивоване тим, що відповідно до п.1,2 ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/ отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. При розгляді його заяви від 21.02.2024 року було встановлено, що власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є також відповідач [PERSON] . Таким чином, державним реєстратором встановлено суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, які унеможливлюють проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок за вищезазначеною адресою. Вважає, що саме при реєстрації речових прав робітниками Артемівського БТІ допущена помилка у номері будинку, яка позбавляє його права як власника здійснити реєстрацію свого будинку. У зв`язку чим він змушений звернутись до суду. На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 19 грудня 2024 року №3707/0/15-24 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Дружківського міського суду Донецької області, Артемівського міськрайонного суду Донецької області» до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з Дружківського міського суду Донецької області цивільна справа надійшла до суду. Згідно з протоколом автоматичного розподілу судових справ між суддями цивільна справа була передана судді Рагозіній С.О. для розгляду по суті. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 03 грудня 2024 року підготовче провадження у цивільній справі було закрито, справа призначена до судового розгляду по суті. Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 29.08.2025 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] до суду скерував заяву про розгляд справи без його участі на позовних вимогах наполягає. В матеріалах справи наявна заява відповідача [PERSON] про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечує. Також наявна заява представника КП «Бахмутське бюро технічної інвентаризації» про розгляд справи без їх участі, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом було встановлено, що 06.05.1993 року, виданого Артемівською районною державною адміністрацією Донецької області [PERSON] , належить цілий житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] . Центральна складається : житлового будинку літера «Ат» загальною площею 119,9 кв.м., житлова площа -68,8 кв.м., сарай літера «Б», сарай літ. «В», вбиральня літ. «Г», гараж літ. «Д», № 1-4 огорожа, №5- замощення, п/д льох. Зазначений будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1971 га на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 02.07.1997 року, серії IV-ДН №042732, виданого Берестівською сільською радою для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №9. 21.02.2024 року позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Мліївської сільської ради, Черкаської області з метою внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг Мліївської сільської ради від 08.03.2024 року за №7196814 йому відмовлено у проведенні реєстраційних дій. Зазначене Рішення мотивоване тим, що відповідно до п.1,2 ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/ отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Згідно з ч.1 ст.22 Закону -документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам встановленим цим Законом та іншим нормативно-правовими актами. При розгляді заяви позивача від 21.02.2024 року було встановлено, що власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є заявник [PERSON] , згідно наданого ним оригіналу правовстановлюючого документу на житловий будинок, а саме свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок виданого на підставі розпорядження представника Президента України №218 від 27.11.1992 року та яке зареєстровано в Артемівському БТІ в реєстраційній книзі №1 за реєстровим записом №122 від 06.05.1993 року. Здійснивши перевірку відомостей Державного реєстру прав було встановлено наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, а саме те, що станом на 01.01.2013 року в невід`ємній архівній складовій частині Державного реєстру прав наявний запис про те, що власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , відповідно до Документ сформований в системі «Електронний суд» 12.05.2024 3 свідоцтва про право власності на спадщину №3256 від 10.10.2003 року, виданого Першою Артемівською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в Артемівському БТІ в реєстровій книзі №1 за реєстровим записом №57 31.10.2003 року. Таким чином, державним реєстратором встановлено суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, які унеможливлюють проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок за вищезазначеною адресою. Окрім того , відповідно до п.58 Порядку «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 у разі коли в документах, що подаються для державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт будівництва, відсутні відомості про його технічні характеристики , державна реєстрація права власності на такий об`єкт проводиться за наявності відомостей про його технічні характеристики, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Відповідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом , виданого Другою артемівською державною нотаріальною конторою від 10.09.2003 року, зареєстрованого у реєстрі за номером 3256 - [PERSON] належить житловий будинок з спорудами та побудовами, що знаходяться в [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0,3179 га. Суд вказує, що за своєю суттю державна реєстрація права власності є лише способом підтвердження прав власника, однак не є правовстановлюючим документом такого права. Суд зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до п. 4 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України, який набув чинності 1 січні 2004 року, передбачено, що такий ЦК застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. За ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на спірну нерухомість набувалось в порядку, який існував на час оформлення на неї права власності, тобто станом на 1993 рік. Згідно із ст. 128 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникало з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу. Суд зазначає, що на підставі «Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року № 121, які були чинними на момент набуття права власності на спірну нерухомість [PERSON] , передбачалось оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна шляхом проведення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна державними комунальними підприємствами - бюро технічної інвентаризації, де власники незалежно від форми власності проводили державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна в обов`язковому порядку на підставі правовстановлюючих документів. Як було встановлено судом державна реєстрація права власності 06.05.1993 року в КП «Бахмутське Бюро Технічної Інвентаризації» за [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] була доведена позивачем. За змістом ст. 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однак судом встановлено, що в Реєстрі прав власності на нерухоме майно на Житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] було внесено відомості 31.10.2003 р. про реєстрацію за [PERSON] права власності на підставі свідоцтва про право власності на спадщину № 3256 від 10.10.2003 року. Суд в цьому сенсі зазначає згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також на підставі п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Суд звертає увагу на те, що відповідно до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, вбачається, що с. Берестове Бахмутського району Донецької області є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України. З огляду на викладене вмотивування та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги до [PERSON] є обґрунтованими, та підлягають задоволенню.

Outcome: approved