Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» (далі ТзДВ «СГ «Оберіг»), звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування, вказуючи, що 24.01.2022 в м.Києві на вулиці Білицькій сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Ford» н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача та транспортного засобу «Citroen» н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. В судовому порядку відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та винним у скоєнні ДТП. Відповідно до Ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Citroen» н.з. [NUMBER] , з урахуванням зносу та ПДВ, складає 22 373,11 грн. Відповідно до згоди потерпілої особи від 23.02.2022, між потерпілою особою та ТзДВ «СГ «Оберіг» було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 22 373,00 грн. На підставі заяви про виплату страхового відшкодування, а також враховуючи інші матеріали страхової справи, ТзДВ «СГ «Оберіг» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи в розмірі 22 373,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (копія якої додається). Відповідно до Розпорядження Нацкомфінпослуг № 3631 від 31.08.2017 «Про затвердження змін до Положення про особливості укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з 07.02.2018 наявна можливість укладати договір обов`язкового страхування автоцивільної відповідальності в електронному вигляді. Страхувальник уклав електронний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-207261968 щодо транспортного засобу «Ford» н.з. [NUMBER] . Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09.07.2010 № 566 Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (у редакції розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09 квітня 2019 року № 538), страховики повинні застосовувати базовий страховий платіж та коригуючі коефіцієнти (крім коригуючого коефіцієнта бонус-малус) в розмірах, затверджених цим розпорядженням. Укладання. Відповідно до Розпорядження було визначено коригуючі коефіцієнти та їх розміри під час договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Також, визначено порядок визначення коригуючого коефіцієнта. Крім того аналогічні коригуючі коефіцієнти та порядок їх застосування були затверджені і Постановою Правління Національного банку України №108 від 30.05.2022 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Постанова). Відповідно до Розпорядження та Постанови, було встановлено коригуючий коефіцієнт залежно типу транспортного засобу (фізичної особи) (К1), який визначається відповідно до документа про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до полісу ЕР-207261968 до транспортного засобу «Ford» н.з. [NUMBER] (vin-code [NUMBER] ) було невірно зазначено тип транспортного засобу (К1) та застосовано коригуючий коефіцієнт лише - К1=1,18. Пунктом 1 розділу ІІІ таблиці «Коригуючі коефіцієнти та їх розміри під час укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Розпорядження, встановлено що для легкового автомобіля (2001-3000 (включно) кубічних сантиметрів), який використовується фізичною особою, розмір корируючого коефіцієнта 1,18. Однак, згідно відповіді Головного сервісного центру МВС щодо розгляду адвокатського запиту транспортний засіб «Ford» н.з. [NUMBER] (vin-code [NUMBER] ) відноситься до типу «Спеціалізований вантажний фургон малотоннажний». Даний транспортний засіб має максимальну масу 2 800 кг (2,8 т), споряджену масу 1 800 кг та має вантажопідйомність 1000,00 кг (1,0 т). Відповідно до пп. 1 п. 4. розділу І таблиці «Коригуючі коефіцієнти та їх розміри під час укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Розпорядження, вантажні автомобілі вантажопідйомністю до 2 тонн (включно) мають коригуючий коефіцієнт - К1=2. Таким чином, полісом ЕР-207261968 щодо транспортного засобу «Ford» н.з. [NUMBER] (vin-code [NUMBER] ) було застосовано коригуючий коефіцієнт К1=1,18, замість К1=2, тобто значно менший, ніж передбачено чинними нормативно-правовими актами. Відповідно до ст.38-1 Закону № 1961-IV передбачено відповідальність за порушення умов страхування, зокрема, п. 38-1.1. у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Враховуючи винуватість відповідача у настанні ДТП, а також здійснення виплати страхового відшкодування, ТзДВ «СГ «Оберіг» отримало право звернутися до відповідача за компенсацією 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування в розмірі 11,186,50 грн, які просить стягнути з відповідача, штрафні санкції: пеня 4 912,11 грн, 3% річних 519,54 грн, інфляційні втрати 2 070,30 грн та понесені судові витрати. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 23.01.2026 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. 06.10.2025 відповідачем надавалась заява (клопотання), в якій він просив відмовити в задоволенні позову з підставі викладених в ній (а.с.38-39). 15.10.2025 представник позивача надавала відповідь на відзив (а.с.91-93), в подальшому надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.116). 23.03.2026 відповідач через підсистему «Електронний суд» подав заяву про поновлення процесуального строку, долучення доказів та письмові пояснення по суті позову, в яких в задоволенні позову просив відмовити з підстав викладених в цих поясненнях (а.с.124-125). 24.03.2026 відповідач в судове засідання не з`явився надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, в задоволенні позову просив відмовити з підстав викладених в його письмових поясненнях від 23.03.2026 та заяві (клопотанні) наданій ним 06.10.2025 (а.с.133). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 24.01.2022 о 15.15 год. [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП, а саме керуючи транспортним засобом «FORD TRANSIT», д.н.з. [NUMBER] в м. Києві, по вул. Білицька, 18, під час руху заднім ходом не дотримав безпеки руху, в результаті чого здійснив зіткнення з нерухомим автомобілем «CITROEN BERLINGO», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Вказані обставини встановлені постановою Подільського районного суду м.Києва від 13.04.2022, згідно якої [PERSON] визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та йому призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. (а.с.11 зворот-12). Цивільно-правова відповідальність страхувальника [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ТзДВ «СГ «Оберіг», що підтверджується копією Полісу ЕР-207261968, згідно якого забезпечений транспортний засіб «FORD TRANSIT», д.н.з. [NUMBER] ,1999 р.в., страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю та здоров`ю становить 260 000,00 грн, за шкоду заподіяну майну - 130 000,00 грн, страховий платіж 1 469,00 грн. Базовий платіж та коригуючи коефіцієнти, що застосовувались для розрахунку розміру страхового платежу: БП=180,00 грн; К1=1,18; К2=4,8; К3=1,0; К4=1,6; К5=1,0; К6=1,0; К7=1,0; К8=0,9; бонус-малус=1,0 (а.с.10 зворот). ТзДВ «СГ «Оберіг» здійснено огляд транспортного засобу Citroen Berlingo н.з. [NUMBER] та складено Ремонтну калькуляцію № 36687 від 08.02.2022, відповідно до якої, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Citroen» н.з. [NUMBER] , з урахуванням зносу та ПДВ, складає 22 373,00 грн (а.с.14, 15-16). Потерпіла сторона та страховик ТзДВ «СГ «Оберіг» погодили виплату страхового відшкодування (у зв`язку з настанням страхового випадку 24.01.2022 за договором страхування ЕР-207261968 від 14.12.2021) в сумі 22 373,00 грн (а.с.12 зворот). Страхове відшкодування згідно страхового акту №36687/1 від 26.05.2022, було сплачено ТзДВ «СГ «Оберіг», що підтверджується платіжним дорученням № 13651 від 30.05.2022 (а.с.17). Відповідно до відповіді Головного сервісного центру МВС, автомобіль FORD TRANSIT, номер кузова [NUMBER] , згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів (ЄДРТЗ) має технічні характеристики: тип спеціалізований вантажний фургон малотонажний; категорія ТЗ M1 КТЗ для перевезення пасажирів, міст з водієм; категорія ТЗ згідно ПВ B (автомобілі з повною масою до 3,5 т); маса КТЗ спорядженого 1800,00 кг, маса максимальна 2,800 кг. Показник "вантажопідйомність" в ЄДРТЗ не передбачено (а.с.11). Позивачем на адресу [PERSON] направлялась досудова вимога від 12.12.2023 про виплату грошових коштів (а.с.17 зворот-18). Відповідно до рішення господарського суду міста Києва від 09.04.2025, ТзДВ «СГ «Оберіг» ліквідована (а.с.126-132). Згідно з положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого майнового права і інтересу. Способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути відшкодування збитків та іншим способом відшкодування майнової шкоди. Таким чином до виниклих правовідносин підлягають застосуванню глава 67 «Страхування» ЦК України, норми ст. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV), та Закон України «Про страхування» № 85/96-ВР ( далі Закон № 85/96-ВР), які діяли в редакції на момент укладення договору страхування між сторонами. За загальними правилами укладення договору, передбаченими ст.638 ЦК України (в редакції на момент виникнення правовідносин) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Ст.ст.979-982 ЦК України встановлені вимоги до предмету договору страхування, форми договору, який має бути укладений із додержанням письмової форми, який може укладатись шляхом видачі полісу, а ст.982 ЦК України визначені істотні умови договору страхування. Так, відповідно до ст.982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Ст.16 Закону № 85/96-ВР, передбачено, що Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Договір страхування повинен містити: назву документа; назву та адресу страховика; прізвище, ім`я, по батькові або назву страхувальника та застрахованої особи, їх адреси та дати народження; прізвище, ім`я, по батькові, дату народження або назву вигодонабувача та його адресу; зазначення предмета договору страхування; розмір страхової суми за договором страхування іншим, ніж договір страхування життя; розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат за договором страхування життя; перелік страхових випадків; розміри страхових внесків (платежів, премій) і строки їх сплати; страховий тариф (страховий тариф не визначається для страхових випадків, для яких не встановлюється страхова сума); строк дії договору; порядок зміни і припинення дії договору; умови здійснення страхової виплати; причини відмови у страховій виплаті; права та обов`язки сторін і відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору; інші умови за згодою сторін; підписи сторін. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 38 цього Закону, перераховано виключний перелік за яким у страховика після виплати страхового відшкодування виникає право на регресний позов: - до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування); - до підприємства, установи, організації, що відповідає за стан дороги, якщо заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода виникла з їх вини; - до особи, яка заподіяла шкоду навмисно. Статтею 38-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Положенням про перелік, значення та порядок застосування коригуючих коефіцієнтів під час укладання страховиками договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів затвердженого постановою Правління Національного банку України № 108 від 30.05.2022, визначено порядок та особливості застосування коригуючих коефіцієнтів під час укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до пункту 5 Положення, страховик зобов`язаний застосовувати: 1) базовий страховий платіж, затверджений у підпункті 3 пункту 1 постанови Правління Національного банку України «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; 2) коригуючі коефіцієнти та їх розміри в значеннях, визначених у додатку 1 до цього Положення, з урахуванням вимог пунктів 7 і 10 цього Положення. Додатком 1 до Положення, визначено Коригуючі коефіцієнти та їх розміри, які визначається відповідно до відомостей про тип транспортного засобу, зазначений у документі про його реєстрацію. Якщо такого документа немає або в наявному документі зазначено іншу класифікацію типу транспортного засобу, ніж передбачена законодавством України про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначаються типи транспортних засобів, визначені заводом-виробником або уповноваженою установою. Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Розділу 1 Додатку 1 до Положення, тип транспортного засобу (К1) вантажний вантажопідйомністю до 2 тон має коефіцієнт К1=2. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно частини другої ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч.4, 6 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, тобто розглядаючи позов, який випливає із справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі давати оцінку вже встановленій вині відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди доказуванню не підлягає, оскільки ці обставини встановлені постановою Подільського районного суду м.Києва від 13.04.2022 у справі № 758/1559/22, яка набрала законної сили. Так судом встановлено, що 24.01.2022 в м.Києві на вулиці Білицькій сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Ford» н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача та транспортного засобу «Citroen» н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. Постановою Подільського районного суду м.Києва від 13.04.2022, [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «FORD TRANSIT», д.н.з. [NUMBER] - страхувальника [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ТзДВ «СГ «Оберіг», яке за зверненням потерпілого - власника пошкодженого транспортного засобу «CITROEN BERLINGO», д.н.з. [NUMBER] , здійснило страхове відшкодування згідно страхового акту №36687/1 від 26.05.2022. На підтвердження наявності у позивача права звернення до відповідача із регресною вимогою, позивач посилається на пункт 38-1.1. ст. 38-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Оцінюючи відомості, які відображені в Полісі страхування ЕР-207261968 встановлено, що страхувальник [PERSON] при оформленні полісу виконав покладені на нього обов`язки, надав повну і достовірну інформацію про себе і забезпечений транспортний засіб: марку, модель, тип транспортного засобу (В), зазначений у документі про його реєстрацію, доказів про те, що вказаний транспорний засіб відносить до іншого типу, та до нього має застосовуватись коригуючий коефіцієнт К1=2 матеріали справи не містять, як це і не вбачається з листа Головного сервісного центру МВС, в якому зазначено, що показник «вантажопідйомність» в ЄДРТЗ не передбачено. Крім того, власником транспортного засобу та особою яка укладала поліс ЕР-207261968 до транспортного засобу «Ford» н.з. [NUMBER] (страхувальником) є [PERSON] та саме він відповідає за достовірність інформації, яка вказана ним при укладенні страхового полісу, а тому підстав для стягнення саме з відповідача [PERSON] , суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, з підстав передбачених п.38-1.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд не вбачає. Враховуючи викладене вище, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2 422, 40 грн слід покласти на позивача. На підставі ст.ст.15, 16, 626, 638, 979, 993, 1166, ч.2 ст.1187, 1188, 1191 ЦК України та

Outcome: dismissed