Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

У січні 2026 року [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Біліченко О.О., звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (надалі ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»), приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» (надалі \- ПрАТ «Запоріжвогнетрив») про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, в розмірі 60 000,00 грн та стягнення понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 14 000,00 грн. В обґрунтування своїх доводів позивач зазначив, що в період з 2004 року по 2020 рік позивач працював у шкідливих умовах на таких підприємствах: ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (13 років 08 місяців), приватне акціонерне товариство «Запоріжвогнетрив» (02 роки 03 місяці) в умовах впливу шкідливих виробничих факторів. 10.03.2020 він звільнився з ПрАТ «Запоріжвогнетрив» за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 26.09.2025 № 11/117, виданого ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України», позивачу встановлено професійні захворювання: вібраційна хвороба 2 ст. від дії загальної вібрації (хронічна полірадикулоневропатія з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язовотонічним та больовим синдромами); хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (2 ст.); хронічний бронхіт 2 ст., фаза неповної ремісії, дифузний пневмофіброз, ЛН 1-2 ст. (першого-другого ст.). Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23.10.2024 (форма П-4) професійне захворювання позивача виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (13 років 08 місяців) та ПрАТ «Запоріжвогнетрив» (02 роки 03 місяці). Причиною виникнення отриманих позивачем професійних захворювань є наявність на його робочих місцях на ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», ПрАТ «Запоріжвогнетрив» шкідливих виробничих факторів, перелік яких визначено в пункті 18 цього акту:\- вібрація загальна, шум, хімічні фактори, тощо». Згідно з п. 11.1, 16, 17.1.6, 17.2.3, 17.2.4. витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 52/25/7203/В від 09.12.2025, складеному у КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради, ступінь втратипрофесійної працездатності позивача внаслідок професійних захворювань складає 60 %, позивач визнаний особою з інвалідністю 3 групи. Процентна складова стажу роботи позивача на ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»(164 місяці) від загального стажу роботи на підприємствах всіх відповідачів (191 місяць) визначається по формулі: 164 міс. х 100 % : 191 міс. та дорівнює 85,86 %. Таким чином, процентна складова вимоги до ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»складає 85,86 % від 60 000 тис. грн, тобто 51 516 гривень. Процентна складова стажу роботи позивача на підприємстві ПрАТ «Запоріжвогнетрив» (27 місяців) від загального стажу роботи на підприємствах всіх відповідачів (191 місяць) визначається по формулі: 27 міс. х 100 % : 191 міс. та дорівнює 14,14 %. Таким чином, процентна складова вимоги до ПрАТ «Запоріжвогнетрив» складає 14,14 % від 60 000 грн, тобто 8 484 гривень. Позивач вважає встановленим безумовний причинний зв`язок між виникненням у нього професійних захворювань та як наслідок цього втратою працездатності на 60% з роботою на підприємстві відповідачів та встановлення 3 групи інвалідності. За таких обставин йому має бути відшкодована моральна шкода, завдана ушкодженням здоров`я, яку він оцінює у 60 000,00 грн, та понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 14 000,00 грн. Представник ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» 04.02.2026 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що позивачем не надано доказів, підтверджуючих провину підприємства щодо виникнення у нього професійного захворювання, натомість, позивач був обізнаний про шкідливі фактори, присутні на його робочому місці, і він добровільно, без примусу погодився виконувати доручену йому роботу; позивач під час роботи на підприємстві щорічно проходив періодичні медичні огляди та допускався відповідачем до виконання обов`язків, покладених на нього; протягом періоду роботи позивача на підприємстві та на момент звільнення були відсутні докази наявності у позивача професійних захворювань та/або доказів тривалих захворювань. Відповідач вважає, що стан здоров`я позивача обумовлений його власними діями/бездіяльністю, а такі причини виникнення професійного захворювання у нього як відсутність правових підстав для переведення на іншу роботу через відсутність скарг у позивача на стан здоров`я під час проходження ним періодичних медичних оглядів не залежать від відповідача. Наявність шкоди не породжує абсолютного права на її відшкодування, необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, а саме: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З боку позивача не доведено, які самі дії/бездіяльність підприємства призвели до його моральних страждань. Визначений у даному випадку ступінь втрати професійної працездатності позивача на рівні 60% тимчасово на період з 21.11.2025 по 21.11.2026 має тимчасовий характер та не є остаточним. Встановлена позивачеві 3 група інвалідності є робочою у відповідності до Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.2009. Інваліди 3 групи можуть навчатися та проводити різні види трудової діяльності за умови забезпечення у разі потреби засобами компенсації фізичних дефектів чи порушених функцій організму, здійснення реабілітаційних заходів, тобто Позивач не позбавлений права на працю внаслідок професійного захворювання та не потребує стороннього догляду. Представник ПрАТ «Запоріжвогнетрив» 05.02.2026 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що під час працевлаштування на ПрАТ «Запоріжвогнетрив» [PERSON] був ознайомлений з важкими та шкідливими умовами праці та надав свою добровільну згоду на роботу у цих умовах. Зі свого боку ПрАТ «Запоріжвогнетрив» при прийомі позивача на роботу повідомляло його про наявність у нього права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до діючого законодавства і колективного договору. Таким чином, позивач був обізнаний про шкідливі фактори, які присутні на його робочому місці, та добровільно без примусу погодився виконувати доручену йому роботу. Під час роботи на ПрАТ «Запоріжвогнетрив» [PERSON] щороку проходив періодичні медичні огляди, у зв`язку з чим, допускався до роботи за своєю професією, що підтверджується листом медичного закладу ТОВ «Вітацентр» від 05.09.2024р. № 01-548. Факт допуску позивача до роботи свідчить, що він був визнаний придатним для роботи за своєю професією. Жодної інформації стосовно виявлення початкових стадій будь-яких професійних захворювань, рекомендації відносно позивача про необхідність проходження додаткових обстежень або лікування ПрАТ «Запоріжвогнетрив» від медичного закладу, який проводив періодичні та позачергові медичні огляди (ТОВ «Вітацентр»), не отримувало. Тобто протягом роботи [PERSON] на ПрАТ «Запоріжвогнетрив» та на момент його звільнення з підприємства відсутні будь-які докази наявності у нього професійних захворювань. Додатково представник ПрАТ «Запоріжвогнетрив» звернув увагу суду на той факт, що позивач протягом тривалого часу працював за професіями із шкідливими умовами праці не на підприємстві ПрАТ «Запоріжвогнетрив». Пунктом 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) Форми П-4 від 23.10.2025 року встановлено, що причинами виникнення у позивача хронічного професійного захворювання є наявність на його робочому місці шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (стаж роботи 13 років 08 місяців). Відповідно до п. 20 вказаного акту встановлення осіб, які порушити законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, є неможливим. Таким чином, стан здоров`я позивача обумовлений його власними діями/бездіяльністю, а такі причини виникнення професійного захворювання у нього як відсутність правових підстав для переведення на іншу роботу через відсутність скарг у позивача на стан здоров`я під час проходження ним періодичних медичних оглядів не залежать від ПрАТ «Запоріжвогнетрив». Від представника позивача 09.02.2026 надійшла відповідь на відзив ПрАТ «Запоріжвогнетрив», згідно з якою він просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Додатково зазначено, що можлива обізнаність працівника із шкідливими умовами не нівелює обов`язки роботодавця щодо створення для працівників безпечних умов праці та не позбавляє його відповідальності за відсутність таких умов. Відсутність з боку позивача скарг жодним чином не впливає на чинність та вагомість висновків, встановлених Медичним висновком ЛЕК та Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (Форма П-4). Позивач не є спеціалістом з охорони праці та не володіє фаховими знаннями саме для того, щоб визначити, чи порушуються умови праці. Ці порушення встановлені та підтверджуються доданими до позову документами. Порушенням умов праці на підприємстві ПрАТ «Запоріжвогнетрив» є саме перевищення норм ГДК шкідливих факторів, зокрема, зафіксованих на робочому місці позивача (що і вплинуло на виникнення професійного захворювання). Таким чином спростовується позиція відповідача щодо відсутності провини з боку підприємства. Представник вважає за недоцільне надавати медичні документи на підтвердження будь-яких захворювань позивача, адже медичним висновком встановлено факти наявності саме професійних захворювань, що є достатнім доказом в рамках даного спору. Щорічні медичні огляди, що проводилися на підприємстві, жодним чином не впливають на чинність та вагомість висновків, встановлених Медичним висновком ЛЕК та Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (Форма П-4), а також не спростовують їх.Представник зазначив, що у позовній заяві визначений розмір позовних вимог до кожного відповідача, виходячи із загального стажу позивача на підприємствах обох відповідачів. Заявлена ціна позову в розмірі 60 000 грн цілком співвідноситься з глибиною страждань позивача внаслідок отриманої моральної шкоди через втрату здоров`я, професійної працездатності та отримання ним інвалідності. Чинне законодавство не пов`язує відшкодування моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням, виключно з фактом встановлення групи інвалідності. Наявність інвалідності може бути додатковим чинником для визначення розміру морального відшкодування, але не є обов`язковою умовою для його стягнення. До відповіді на відзив представник позивача долучив докази витрат позивача на правову допомогу у зв`язку із розглядом справи у розмірі 14 000,00 грн та просив стягнути з ПрАТ «Запоріжвогнетрив» на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Від представника позивача 09.02.2026 надійшла відповідь на відзив ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», згідно з якою він просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Доводи відповіді на відзив у цілому збігаються з доводами, наведеними на відзив ПрАТ «Запоріжвогнетрив». До відповіді на відзив представник позивача долучив докази витрат позивача на правову допомогу у зв`язку із розглядом справи у розмірі 14 000,00 грн та просив стягнути з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Від представника ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» 09.02.2026 надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому він просить у повному обсязі відмовити у стягненні з відповідача на користь позивача правничої допомоги, адже визначена позивачем сума витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн за надання правничої допомоги не є співмірною з критеріями, визначеними ч. 4 ст. 137 ЦПК України, та підлягає зменшенню у разі задоволення судом позову. Від представника позивача 03.03.2026 надійшли додаткові пояснення у справі, в яких він зазначив, що в свої запереченнях представник ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» не наводить жодного належного, допустимого та достовірного і обґрунтованого доказу щодо неспівмірності витрат на правову допомогу. Отже, наявність одних лише заперечень проти заяви про відшкодування судових витрат за відсутності доказів неспівмірності заявлених стороною витрат на правову допомогу або завищення їх розміру, не може бути підставою для зменшення розміру витрат на правову допомогу. Щодо визначення розміру витрат на правничу допомогу з кожного відповідача окремо представник зазначив, що згідно комплексного тлумачення ст. 141 ЦПК України інші судові витрати стягуються з відповідачів пропорційно до задоволених основних вимог. Таким чином, за формулою, застосованою у позові при визначенні процентної складової основної вимоги до кожного з відповідачів, така ж сама формула застосовується і до загальних витрат на правничу допомогу, яка складає 14 000 грн. Отже, процентна складова витрат на правничу допомогу по відношенню до ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» складає 85,86 % від 14 000,00 грн і дорівнює 12 020,40 грн. Процентна складова витрат на правничу допомог по відношенню до ПрАТ «Запоріжвогнетрив» складає 14,14% від 14 000,00 грн і становить 1 979,60 грн. Ухвалою судді від 23 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлені строки для подання заяв по суті справи. Представник позивача адвокат Біліченко О.О. у судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив, та додаткових поясненнях. Представник ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» адвокат Ніколенко М.М. у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив. Також представник зазначив, що у стягненні витрат на правову допомогу слід відмовити з підстав їх неспівмірності зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Представник ПрАТ «Запоріжвогнетрив» адвокат Львов А.Л. надіслав заяву про проведення судового засідання без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву. У судовому засіданні 10.03.2026 вирішено відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на1 6 березня 2026 року. У судове засідання 16.03.2026 учасники справи не з`явилися. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено та документально підтверджено, що [PERSON] в період з 2004 року по 2020 рік працював в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на наступних підприємствах: \- 1) ПАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", стаж 13 років 08 місяців; \- 2) ПрАТ «Запоріжвогнетрив», стаж 02 роки 03 місяці; Загальний стаж роботи на вказаних вище підприємствах в умовах впливу шкідливих факторів становить 15 років 11 місяців. 10.03.2020 року позивач звільнився з ПрАТ "Запоріжвогнетрив" за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 26.09.2025 № 11/117, виданого ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України», позивачу встановлено професійні захворювання: вібраційна хвороба 2 ст. від дії загальної вібрації (хронічна полірадикулоневропатія з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язовотонічним та больовим синдромами); хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (2 ст.); хронічний бронхіт 2 ст., фаза неповної ремісії, дифузний пневмофіброз, ЛН 1-2 ст. (першого-другого ст.) (а.с. 12). Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23.10.2024 (форма П-4) професійне захворювання позивача виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запоріжсталь» (13 років 08 місяців) та ПрАТ «Запоріжвогнетрив» (02 роки 03 місяців). Причиною виникнення отриманих позивачем професійних захворювань є наявність на його робочих місцях на ПАТ «Запоріжсталь», ПрАТ «Запоріжвогнетрив» шкідливих виробничих факторів, перелік яких визначено в пункті 18 цього акту \- вібрація загальна, шум, хімічні фактори, тощо» (а.с. 13-16). Згідно з п. 11.1, 16, 17.1.6, 17.2.3, 17.2.4. витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 52/25/7203/В від 09.12.2025 складеному у КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради ступінь втратипрофесійної працездатності позивача внаслідок професійних захворювань складає 60 %, позивач визнаний особою з інвалідністю 3 групи (а.с. 17-19). Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на належні, безпечні і здорові умови праці. Відповідно до ч. 8 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Статтею 153 Кодексу Законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», до професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою. Перелік професійних захворювань за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, затверджується КМУ. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру Відповідно до норм ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При встановленні можливої суми відшкодування в грошовому еквіваленті суд зіставляє глибину моральних страждань і суму заявлених компенсацій. При цьому враховуються: загальні страждання, психологічний і фізичний стан потерпілого, погіршення функціонування його певних органів. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного суду України від 27.01.2004 по справі № 1-9/2004, ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. В ході розгляду справи встановлено, що у зв`язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, що полягає в тому, що [PERSON] , працюючи на ПАТ «Запоріжсталь» та ПрАТ «Запоріжвогнетрив», втратив професійну працездатність у загальному розмірі 60%. Після втрати працездатності у позивача змінилися умови життя, він періодично проходить лікування, повинен докладати додаткових зусиль для організації свого життя. За таких обставин, з урахуванням вимог ст. 23 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, наявності на робочому місці відповідача шкідливих виробничих факторів, тих обставин, що професійне захворювання у [PERSON] пов`язано із роботою в небезпечних і шкідливих умовах на підприємстві відповідача, і що таке захворювання завдало потерпілому моральної шкоди, фізичних і моральних страждань, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду і він має право на її відшкодування. Суд не бере до уваги доводи представника відповідача ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди з огляду на те, що позивач був обізнаний та попереджений про умови праці, про наявність важких та шкідливих виробничих факторів та можливі їх наслідки впливу на здоров`я та погодився працювати у важких та шкідливих умовах, оскільки це не звільняє роботодавця від виконання ним обов`язку щодо створення безпечних та нешкідливих умов праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Твердження представника відповідача ПрАТ «Запоріжвогнетрив» про те, що позивач був обізнаний із шкідливими умовами праці, погодився на них добровільно, а також те, що під час роботи на стан здоров`я не скаржився, за результатами періодичних медичних оглядів визнавався придатним для роботи за професією, суд відхиляє через те, що добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та його обов`язок дбати про своє здоров`я жодним чином не знімає з відповідачів обов`язку виконати вимоги ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» щодо забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці та не звільняє від відповідальності за їх невиконання. Беручи до уваги, що позивач працював на підприємстві ПАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" 13 років 08 місяців, тобто 164 місяці, на ПрАТ «Запоріжвогнетрив» - 02 роки 03 місяці, тобто 27 місяців, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог та вважає розумним та справедливим стягнути з ПАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" на користь позивача одноразово грошову суму в розмірі 51 516,00 грн та з ПрАТ «Запоріжвогнетрив» на користь позивача одноразово грошову суму в розмірі 8484,00 грн як відшкодування завданої моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання. Щодо оподаткування моральної шкоди. Відповідно п.п. 164.2.14 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім, зокрема, сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння шкоди його життю та здоров`ю. За текстом цього підпункту поняття моральної шкоди не поділено на категорії осіб, оскільки визначено тільки її загальне поняття, суми якого можуть бути стягнуті з різних підстав. Обмеження розміру моральної шкоди для платників податку, на користь яких за рішенням суду стягнуто суму моральної шкоди, спричинену внаслідок заподіяння шкоди їх життю та здоров`ю, погіршує конституційні права та законні інтереси таких осіб, що в певній частині нівелює рішення суду, щодо захисту таких прав. Тому в рамках даної справи є вірним стягнення суми моральної шкоди без урахування утримання податку з доходів і зборів. Подібний правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 21.06.2022 в рамках справи № 599/645/21. Щодо витрат на правничу допомогу. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представник позивача просить пропорційно стягнути витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, у розмірі 14 000,00 грн. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 910/4881/18, від 03.04.2020 у справі № 920/653/19. Представник відповідача ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» у запереченні на відповідь на відзив в частині стягнення витрат на правничу допомогу просив зменшити розмір заявленої до стягнення суми у розмірі 7 000,00 грн, зазначивши, що рівень юридичної кваліфікації правовідносин у даній справі є нескладним, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів є незначним, заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним з ціною позову, зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), оскільки справа є типовою, нескладною, не впливає на репутацію сторони та не має публічного інтересу, не містить великого обсягу доказів та розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в додаткових поясненнях, посилаючись на вимоги ст. 141 ЦПК України, просив стягнути з відповідачів витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволених основних вимог. Частиною 3 ст. 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених позивачем витрат надані такі докази: копія ордера на надання правничої допомоги адвокатом Біліченком О.О., копія акта приймання виконаних робіт/послуг № 2 від 02.03.2026, копія договору про надання правової допомоги від 02.01.2026. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України 17.10.2014 № 10 витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Однак, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), ціну позову, суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 14 000,00 грн не є цілком співмірним зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Суд враховує, що справа розглядалась в порядку спрощеного провадження. Отже, з врахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для пропорційного стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. З огляду на пропорційність задоволених позовних вимог, з ПАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4293,00 грн, з ПрАТ "Запоріжвогнетрив" - 707,00 грн. Щодо судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за звернення до суду з відповідною позовною заявою, адже приписами вказаної норми визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Ціна позову в даній справі складає 60 000,00 грн, відповідно 1 відсоток ціни позову становить 600,00 грн, що є меншим, ніж 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, позивачеві необхідно було б сплатити судовий збір в розмірі 1 331,20 грн. Разом з цим, суд враховує, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в електронній формі, застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Цивільна справа за даним позовом подана 05.01.2026 через підсистему «Електронний суд» за підписом представника позивача адвоката Біліченка О.О. Отже, аналізуючи наведені норми, враховуючи їх при розрахуванні судового збору, позивачеві необхідно було б сплатити судовий збір в розмірі 1064,96 грн. Позовні вимоги [PERSON] задоволені на 100% у розмірі 60 000,00 грн. Отже, з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 064,96 грн пропорційно задоволеним вимогам. Так, з ПАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" слід стягнути 85,86 % від 1064,96 грн, що становить 914,38 грн, з ПрАТ «Запоріжвогнетрив» - 150,58 грн, що становить 14,14 % від 1064,96 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved