Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

09.09.2025 року представник позивача - адвокат Істамова І.В., яка діє на підставі довіреності №16229-К-Н-О від 13.12.2024 року строком дії до 02.12.2017 року, звернулася до суду через систему «Електронний суд» до Приморського районного суду м. Одеси та просила постановити рішення яким стягнути з відповідача на користь позивача 7 656,70 доларів США, яка складається з суми відсотків (3% річних) згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України за невиконання простроченого грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішення суду та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову зазначила, що 09.08.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №OD30АА00000911. Згідно договору ПАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 17 421,81 доларів США на термін до 06.08.2010 року, а позичальник, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку встановленому договором. В забезпечення виконання зобов`язання за договором №OD30АА00000911 між ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки з поручителем [PERSON] , в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором [PERSON] . У порушення умов кредитного договору ні позичальник, ні відповідач свої зобов`язання не виконували, а саме не здійснювали погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. 15.04.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою про стягнення заборгованості, у тому числі з відповідача. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.11.2015 року по справі №522/7784/15ц, позов банку задоволено частково та судом вирішено стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №OD30АА00000911 від 09.08.2007 року у розмірі 52 101,04 доларів США, що за курсом 15,76 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.12.2014 року складало 821 112,39 грн. Позивач вважає, що оскільки умови договору відповідач не виконав, кредитний договір не було розірвано, а ухвалення рішення не є підставою для припинення нарахування Банком відсотків та підвищених відсотків за кредитом, тому просить стягнути з відповідача відповідну суму. Справа надійшла за підсудністю до Болградського районного суду Одеської області 30 вересня 2025 року. Ухвалою судді від 07.10.2025 року відкрито провадження по справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі. 26.01.2026 року представник позивача адвокат Істамова М.В., надала письмові пояснення по справі. 22.12.2025 року представник позивача адвокат Істамова І.В. надала клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, проте 16.03.2026 року у телефонному режимі повідомила про розгляд справи без участі представника позивача і надала заяву про розгляд справи без її участі та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою: http://bg.od.court.gov.ua/sud1507/ та надіслання судової повістки за місцем реєстрації, причину неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не подала, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі ст. 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 09.08.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №OD30АА00000911. Згідно договору ПАТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмір 17 421,81 доларів США на термін дії до 06.08.2010 р., а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним. Крім того, 09.08.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений Договір поруки, відповідно до умов якого, [PERSON] поручається за виконання [PERSON] зобов`язань, що виникли на підставі Кредитного договору OD30АА00000911 від 09.08.2007 року. Відповідно до п.2 Договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов`язків за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи суму кредиту, проценти за користування, комісії, нагороди, штрафи, пені та інші платежі. Згідно п.4 Договору позичальник і поручитель відповідають перед Банком за порушення обов`язків, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник. Відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.11.2015 року по справі №522/7784/15ц, позов банку задоволено частково та судом вирішено стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №OD30АА00000911 від 09.08.2007 року у розмірі 52 101,04 доларів США, що за курсом 15,76 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.12.2014 року складало 821 112,39 грн., з якої 19 140,83 доларів США заборгованість за кредитом, 5 274,68 доларів США заборгованість по процентах за користування кредитом, 27 610,21 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. 14.06.2018 року відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з ПАТ КБ "Приват Банк" на АТ КБ "Приват Банк". 08.04.2016 року старшим державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Зозулянським І.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50770465 на підставі виконавчого листа №522/7784/15ц, який виданий 16.03.2016 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення грошової суми 821 112,39 грн. з [PERSON] . 30.12.2016 року державним виконавцем Приморського ВДВС м. Одеса Борщевською К.О., винесено постанову про повернення виконавчого документу. У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. Прострочена сума заборгованості становить 52 101,04 доларів США. При цьому, матеріали справи не містять доказів виконання грошового зобов`язання відповідачем. Відповідно до вимог ст. 610, 554 ЦК України боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання в порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що встановлено ст. 610 ЦК України. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною 5 ст. 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду, тобто ч. 5 ст.11 ЦК України прямо передбачає можливість виникнення грошового зобов`язання на підставі судового рішення, а відтак і застосування до боржника, що прострочив виконання зобов`язання, негативних наслідків, установлених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Зі змісту ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відтак положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Правовий аналіз положень ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30.03.2016 року у справі №6-2168цс15, а також підтверджена постановою Верховного Суду від 19.03.2018 року у справі №718/2080/17-ц. Крім того, в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №459/3560/15-ц зазначено, що оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень ч. 2 ст.625 ЦК України. Згідно наданого розрахунку, вбачається загальна сума нарахованих процентів за кредитом №OD30АА00000911 від 09.08.2007 року становить 7 656,70 доларів США за період з 02.04.2017 року по 23.02.2022 рік, яка розраховувалась за формулою: (Проценти) = (сума боргу)*(процентна ставка%)/100%*(кількість днів)/(кількість днів у році), а саме: - з 02.04.2017 року по 31.12.2017 року 274 дні = 52 101,04 грн. х 3,000%/100% х 274/365 = 1 173,34 доларів США.; - з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року 365 днів = 52 101,04 грн. х 3,000%/100% х 365/365 = 1 563,03 доларів США.; - з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року 365 днів = 52 101,04 грн. х 3,000%/100% х 365/365 = 1 563,03 доларів США.; - з 01.01.2020 року по 02.04.2020 року 93 дні = 52 101,04 грн. х 3,000%/100% х 93/366 = 397,16 доларів США.; - з 03.04.2020 року по 31.12.2020 року 273 дні = 52 101,04 грн. х 3,000%/100% х 273/366 = 1 165,87 доларів США.; - з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року 365 днів = 52 101,04 грн. х 3,000%/100% х 365/365 = 1 563,03 доларів США.; - з 01.01.2022 року по 23.02.2022 року 54 дні = 52 101,04 грн. х 3,000%/100% х 54/365 = 231,24 доларів США.; Так, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України унормовано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойки (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).» Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку і є чинним на даний час. АТ КБ «ПриватБанк» не нараховувало 3 % відсотки річних та інфляційні витрати за невиконання грошового зобов`язання з 24.02.2022 року. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на те, що обставини щодо невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем знайшли своє підтвердження за наслідком досліджених матеріалів по справі, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про сплату трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК України, є правомірними, а тому за період з 02.04.2017 року по 23.02.2022 року з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення три проценти річних у розмірі 7 656,70 доларів США. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у сумі 4 751,62 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved