Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

У березні 2026 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області, третьої особи приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Усик Г. Я. про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно за заповітом. В позовній заяві позивачка вказала, що є спадкоємцем майна після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , тому звернулася до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Усик Г. Я. для оформлення спадщини за заповітом на земельні ділянки, які належали спадкодавцю. Однак, приватний нотаріус Усик Г. Я. у своєму листі від 19.02.2025 р. № 48/02-14 зазначила, що є необхідність встановити факт родинних відносин з померлою, оскільки з отриманої інформації нотаріуса шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру актів цивільного стану в актовому записі про шлюб [PERSON] від 17 листопада 1973 року за № 37 у відомостях про наречену прізвище після реєстрації шлюбу вказано - [PERSON] . Спадкодавець залишила заповіт, посвідчений 27 жовтня 2008 року Полівецькою сільською радою Чортківського району Тернопільської області за реєстровим № 464, відповідно до якого державні акти на право власності на земельну ділянку в розмірі 1,99 га та 0,22 га заповіла в користь [PERSON] . Згідно листа приватного нотаріуса Усик Г. Я від 19.02.2026 до майна померлої [PERSON] заведено спадкову справу № 105/2025. Інших заяв у зв`язку з цією спадковою справою не надходило. Свідоцтва про право на спадщину в рамках цієї спадкової справи нотаріусом не видавались. До спадкової маси [PERSON] належать земельні ділянки за кадастровими номерами 6125586500:01:001:0683 площею 1,99 га, 6125586500:01:001:1061 площею 0,22 га, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Полівецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області. Тому позивачка просить встановити факт родинних відносин між нею та померлою матір`ю, а також визнати за нею право власності на вказані ділянки після смерті матері. Представник позивачки [PERSON] подав уточнену позовну заяву, в якій вказав, що до спадкової маси належить також земельна ділянка за кадастровим номером 6125582900:01:001:0364 площею 1,3842 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Джуринської сільської ради Чортківського району Тернопільської області. Тому просив визнати за позивачкою право власності на три земельних ділянки після смерті матері. У разі визнання відповідачем позову, відповідно до положення ст. 142 ЦПК України вирішити питання про повернення [PERSON] з державного бюджету 50 % судового збору, в частині майнового спору, сплаченого при поданні позову. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Волинець С. А. в підготовче судове засідання не з`явилися, в уточненій позовній заяві представник просив справу розглядати за їх відсутності. Представник відповідача Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області в підготовче судове засідання не з`явився, від сільської ради надійшла заява про визнання уточнених позовних вимог, просять справу розглядати за відсутності представника. Третя особа приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Усик Г. Я. подала суду заяву про розгляд справи без її участі, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 вищезазначеного Кодексу в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 вищезазначеного Кодексу суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. За умовами п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] народилася [INFO] в с. Полівці Чортківського району Тернопільської області, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області 14 листопада 1996 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.04.1959, [PERSON] народилася [INFO] , батьками якої записано: [PERSON] , [PERSON] , актовий запис № 22. Відповідно до Витягу з Державного реєстру АЦСГ про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 19.02.2026 за № 00056627951, [PERSON] і [PERSON] зареєстрували 17 листопада 1973 року шлюб, після реєстрації якого прізвище дружини - [PERSON] , актовий запис № 37. Тут же містяться відомості про розірвання шлюбу, про що складено актовий 28.05.2003 р., за № 350. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 29.10.2003 вбачається, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] є розірваним, про що в Книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за №350. Прізвища після розірвання шлюбу: [PERSON] , [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17.03.2025, актовий запис № 572. Згідно заповіту від 27 жовтня 2012 року [PERSON] державні акти на право власності на земельну ділянку в розмірі 1,99 га та 0,22 га заповіла в користь [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з: земельних ділянок за кадастровими номерами 6125586500:01:001:0683 площею 1,99 га, 6125586500:01:001:1061 площею 0,22 га, 6125582900:01:001:0364 площею 1,3842 га, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Листом № 48/02-14 від 19.02.2026 року приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Усик Г. Я. [PERSON] роз`яснено, що оскільки нею не подано документів, які підтверджували б виникнення права власності спадкодавця на спадкове майно, у документах для підтвердження родинних відносин наявні помилки, тому позивачці рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. Згідно ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази вказують на те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була матір`ю позивачки. Суд вважає, що відсутність документів, які б підтверджували родинні відносини між вказаними особами, позбавляє [PERSON] права на отримання спадщини, чим порушуються її спадкові права, які підлягають поновленню шляхом встановлення факту родинних відносин між ними. Відповідно до вимог ст. 1268 Цивільного кодексу України [PERSON] є спадкоємцем майна після смерті матері і спадщина належить їй з часу її відкриття. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, задовольнивши позов. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнає, суд приходить до висновку про повернення позивачці з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 1331,20 гривень в частині майнового спору згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 75626704 від 03 березня 2026 року, що становить 665,60 гривень.

Outcome: approved