Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт капітал» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач посилається на те, що 03 липня 2023 року відповідач уклав з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір № 560791061 в електронній формі з використанням електронного підпису, стовореного за допомогою одноразового ідентифікатора МNV647SA. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на банківську карту відповідача № [NUMBER] грошові кошти в сумі 7800 грн. Первісним кредитором було відступлено право вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «Таліон плюс» відповідно до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, строк дії якого продовжувався відповідно до додаткових угод. 27 травня 2024 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 27/0524-01, предметом цього договору є зокрема право вимоги до відповідача за кредитним договором. 04 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 560791061 від 03 липня 2023 року у загальному розмірі 40 222 грн 36 коп, у тому числі: тіло кредиту 7800 грн, відсотки 32 422 грн 36 коп. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на сплату судового збору 2422 грн 40 коп, на професійну правничу допомогу 7000 грн. Відповідач не має зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками надсилалися відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою реєстрації, поштове відправлення повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Іншої адреси проживання відповідача суду не повідомлено. Тому згідно з положеннями пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, відповідач вважається належно повідомленим про розгляд справи. Відзиву на позов не надійшло, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як визначено статтями 11-12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. З матеріалів справи видно, що 03 липня 2023 року [PERSON] уклав з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір № 560791061 в електронній формі з використанням електронного підпису, стовореного за допомогою одноразового ідентифікатора МNV647SA. Згідно з презумпцією правомірності правочину, що визначена статтею 204 ЦК України, зазначений кредитний договір є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним. За змістом договору позичальник отримав кредит на суму 7800 грн строком на 30 днів з дати отримання кредиту (дисконтний період). Для здійснення пролонгації дисконтного періоду за цим договором позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів проценти у розмірі 4797 грн. Зарахування кредитних коштів на картку позичальника підтверджується випискою з карткового рахунку, наданою АТ КБ «ПриватБанк». Первісним кредитором було відступлено право вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «Таліон плюс» відповідно до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього). 27 травня 2024 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 27/0524-01, предметом цього договору є зокрема право вимоги за кредитним договором № 560791061 від 03 липня 2023 року. 04 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт капітал» уклали договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 560791061 від 03 липня 2023 року. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 560791061 від 03 липня 2023 року у загальному розмірі 40 222 грн 36 коп, яка складається з тіла кредиту 7800 грн та процентів 32 422 грн 36 коп. Як визначено статтею 517 Цивільного кодексу України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно з висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17, для підтвердження факту відступлення права вимоги заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Проте до позовної заяви не додано доказів на підтвердження оплати за договором факторингу, укладеним між первісним кредитором та ТОВ «Таліон плюс», а саме відсутня належним чином завірена копія первинного платіжного документу (платіжної інструкції). Акт звірки взаємних розрахунків між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» від 31 грудня 2023 року, підписаний сторонами договору факторингу № 28/1118-01, яким сторони підтверджують здійснення оплати за відступлення прав вимоги за зазначеним договором, не є первинним документом, який є підставою для бухгалтерського обліку господарської операції відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Тому цей акт не є належним доказом здійснення господарської операції - оплати за договором факторингу № 28/1118-01. Таким чином згідно наведеного висновку Верховного Суду, позивачем не надано всіх належних доказів набуття ним права вимоги до відповідача за кредитним договором № 560791061 від 03 липня 2023 року. Тому позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» не обґрунтовані належним чином і задоволенню не підлягають. За змістом статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають судові витрати по справі слід покласти на позивача,

Outcome: dismissed