Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

У листопаді 2025 року ТОВ «Свеа Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4704611 від 02.06.2024 у розмірі 75825,00 грн. та судового збору у розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.06.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4704611 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Після того, як 02.06.2024 відповідачем було здійснено реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора і заповнено електронну заявку на отримання споживчого кредиту на сайті первісного кредитора в мережі Інтернет, що перебуває за адресою https://credit7.ua/, ТОВ «Лінеура Україна» направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №4704611 про надання споживчого кредиту у вигляді розміщення в особистому кабінеті позичальника на сайті повного тексту кредитного договору (за обраними позичальником в процесі оформлення параметрами терміну і суми кредиту). В процесі заповнення заявки і реєстрації особистого кабінету позичальником первісний кредитор здійснив ідентифікацію (встановлення особи шляхом отримання її ідентифікаційних даних) і верифікацію (перевірку і підтвердження належності відповідній особі ідентифікаційних даних) особи в порядку, передбаченому п.2 розділу 31 «Порядку ідентифікації, верифікації клієнта (представника клієнта)» (Додатку 2 до «Положення про здійснення установами фінансового моніторингу», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2020 №107). Тобто отримання ідентифікаційних даних і їх верифікація із використанням системи BankID НБУ. Таким чином особу, що вчиняла дії в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора (особистому кабінеті на сайті https://credit7.ua/), було однозначно встановлено як [PERSON] 02.06.2024 позичальник, після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір (офертою) у формі Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який містить усі істотні умови, і маючи технічну можливість відмовитися від підписання договору, виразив однозначну згоду із умовами договору шляхом натискання відповідної кнопки в ІТС Первісного кредитора. Отже, із своєї сторони ТОВ «Лінеура Україна» направило [PERSON] через телекомунікаційну систему на номер телефону [NUMBER] (що було зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті) одноразовий ідентифікатор 59278, котрий в свою чергу боржником було 02.06.2024 введено/відправлено первісному кредитору у відповідному розділі ІТС, чим він прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладання даного Договору, на умовах визначених офертою. Відповідно до розділу 1 кредитного договору, ТОВ «Лінеура Україна» надало позичальнику у власність грошові кошти в сумі 15000,00 грн., на погоджених умовах договору, строком на 360 днів із стандартною процентною ставкою 1,5% в день та застосовується в межах строку кредиту, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми кредиту. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за Договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. Відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, чим допустив істотні порушення умов Договору, не повернувши кошти, які були йому надані у вигляді кредиту відповідно Договору та не сплативши відсотки за користування кредитом, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 24.01.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу №01.02-02/25, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за Договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №01.02-02/25 від 24.01.2025 заборгованість [PERSON] за кредитним договором №4704611 станом на дату відступлення складає 75825,00 грн. Ухвалою суду від 24.11.2025 відкрито позовне провадження, розгляд справи призначено на 22.12.2025 у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У зв`язку з нез`явленням в судове засідання відповідача та відсутністю відомостей про його належне повідомлення, розгляд справи було відкладено на 23.01.2026. У зв`язку з перебуванням судді з 19 по 23.01.2026 року на лікарняному, розгляд справи перенесено на 20.02.2026. У зв`язку з нез`явленням в судове засідання відповідача та відсутністю відомостей про його належне повідомлення, розгляд справи було відкладено на 16.03.2026. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У позові просив здійснювати розгляд справи без його участі, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання був належним чином повідомлений, шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення. Також, судом було здійснено виклик відповідача оголошенням, яке розміщено на сторінці веб-сайту суду офіційного веб-порталу "Судова влада України". Відповідач відзив на позовну заяву не подавав. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач не надав до суду відзив, не повідомив суд про причини неявки в судове засідання, та те, що представник позивача надав згоду на проведення судового засідання у відсутність відповідача, суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 02.06.2024 між [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна» за допомогою інформаційно-комунікаційної системи Товариства з використанням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором в електронній формі укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4704611 (далі Договір), відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу кредит в сумі 15000,00 грн. Строк кредитування становить 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів- кожні 30 днів (п.1.1 - п.1.3 Договору). Відповідно до п. 1.5 Договору за користування кредитом нараховуються проценти (у фіксованому розмірі) у такому порядку та на таких умовах: стандартна процента ставка становить 1,50% у день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору; знижена процентна ставка становить 0,01% у день та застосовується у випадку, якщо споживач, як учасник програми лояльності Товариства, до 01.07.2024 (включно) або протягом трьох календарних днів, наступних за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного у графіку платежів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені у таблиці обчислення загальної вартості кредиту (графік платежів), первісна редакція якого наведена у додатку № 1 до цього Договору. Сторони даного Договору домовились, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] (п.2.1 Договору). Згідно з п. 2.2 Договору сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту 02.06.2024 або 03.06.2024. Відповідно до п. 4.4 Договору у разі затримання споживачем сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Окрім того, у п. 6.4 Договору передбачено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф у розмірі 25% від суми невиконаного та/або неналежного виконання зобов`язання на кожен 7-й день факту такого невиконання та/або неналежного виконання. Фактом невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань клієнтом є не здійснення ним сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу та/або повернення суми кредиту в строки сплати платежів, встановленні Договором (графіком платежів/новим графіком платежів). Первісний кредитор ТОВ «Лінеура Україна» належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4704611 від 02.06.2024 та видав [PERSON] кредитні кошти в сумі 15000,00 грн. шляхом перерахування коштів на рахунок позичальника, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №1-2401 від 24.01.2025, згідно якого ТОВ «Універсальні платіжні рішення» 02.06.2024 на підставі договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019, укладеного з ТОВ «Лінеура Україна», здійснило переказ коштів у розмірі 15000,00 грн. на платіжну картку № [NUMBER] . Окрім цього, до Договору, долучено заяву [PERSON] від 02.06.2024 про прийняття пропозиції на укладення Договору про встановлення ділових відносин та використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів та паспорт споживчого кредиту, які відповідач підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4704611 від 02.06.2024 станом на 24.01.2025 за [PERSON] рахується заборгованість у розмірі 75825,00 грн., з яких: 15000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 53325,00 грн. заборгованість за відсотками; 7500,00 грн. заборгованість за пенею; 0,00 грн. заборгованість за комісією. 24.01.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) і ТОВ «Свеа Фінанс» (фактор) було укладено договір факторингу №01.02-02/25 у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступає ТОВ «Свеа Фінанс», а ТОВ «Свеа Фінанс» приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим договором. Рішенням єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» №1 від 25.03.2024 змінено назву ТОВ «Росвен Інвест Україна» на ТОВ «Свеа Фінанс». Відповідно до Витягу з реєстру боржників (Додаток 1) до договору факторингу №01.02-02/25 від 24.01.2025, ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва - ТОВ «Росвен Інвест Україна») набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 75825,00 грн., з яких: 15000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 53325,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 7500,00 грн. сума штрафних санкцій (пеня). Кількість днів прострочення виконання зобов`язань - 207. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Свеа Фінанс», ні на рахунки первісного кредитора. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно зі ст. 638 ЦК України, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ч 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію товариства відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором у договорі засвідчив, що погоджується з усіма без виключення умовами оферти, на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов позики та в подальшому прийняв надані кредитодавцем грошові кошти. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Договір №4704611 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02.06.2024 підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «59278», а тому наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідача за договором №4704611 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02.06.2024. Як зазначає позивач, та вбачається з розрахунку заборгованості, боржник з моменту переходу прав вимоги не погашав заборгованість за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 75825,00 грн., з яких: 15000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 53325,00 грн. заборгованість по процентам за користування; 7500,00 заборгованість за пенею. Відповідачем у відповідності до ст. 81 ЦПК України не спростовано розрахунки заборгованості надані позивачем до суду. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Разом з тим, у порушення норм закону та умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки не надавав своєчасно первісному кредитору, ТОВ «Лінеура Україна», а згодом і ТОВ «Свеа Фінанс» грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов договору №4704611 від 02.06.2024. Таким чином, суд дійшов висновку, що права позивача порушені відповідачем [PERSON] , а тому вони підлягають захисту, та з відповідача на користь ТОВ «Свеа Фінанс» стягнути заборгованість за кредитним договором №4704611 від 02.06.2024 в частині заборгованості за тілом кредиту 15000,00 грн. та заборгованості по процентам за користування 53325,00 грн. Крім того, щодо вимоги позивача про стягнення пені, штрафу за кредитним договором слід зазначити наступне. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу. Відповідно до положень п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до ст.4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанова від 29.06.2022 у справі №477/874/19 (п.69)). Відповідно до ч.1 ст.14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Враховуючи викладене та те, що пеня, штраф за кредитним договором нарахована за період з 08.07.2024 по 24.01.2025, тобто під час дії воєнного стану, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Таким чином, у період дії воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), що встановлено пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України згідно із Законом №2120-IX від 15.03.2022, який набрав чинності 17.03.2022. З урахуванням вище зазначеного, заборгованість за пенею, штрафом, за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4704611 від 02.06.2024, нарахована позивачем у розмірі 7500,00 грн. стягненню не підлягає. З огляду на зазначене, суд, враховуючи положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині. Таким чином, є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість по договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4704611 від 02.06.2024 станом на 24.01.2025 у розмірі 68325,00 грн., з яких: тіло кредита - 15000,00 грн., проценти - 53325,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача згідно розміру задоволених вимог (90,10%) також підлягають стягненню 2182,79 грн. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: partial