Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

30 грудня 2025 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшла позовна заява ТзОВ «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява подана представником позивача через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) «Електронний суду». Позов обґрунтовано тим, що 25 вересня 2023 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» та [PERSON] укладено кредитний договір №1326847886305, на підставі якого відповідач отримала кредит у розмірі 4 000 гривень. Позичальник зобов`язалася повернути кредит, проценти за користування ним, однак не виконала своїх зобов`язань належним чином. 22 липня 2024 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №22072024, відповідно до умов якого ТзОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги за Кредитним договором №1326847886305 до відповідача [PERSON] . Позивач зазначає, що [PERSON] має заборгованість за Кредитним договором, розмір якої станом на день звернення до суду становить 11 000 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4 000 гривень; заборгованість за відсотками - 7 000 гривень; На підставі наведеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» 11 000 гривень заборгованості за Кредитним договором, а також судові витрати у справі, що складаються з 2 422,40 гривень судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 6 000 гривень. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 15 січня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Станом на день розгляду справи відзив на позов від відповідача до Корольовського районного суду міста Житомира не надійшов. Представник позивача ТзОВ «Діджи Фінанс» у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить розгляд справи здійснювати за його відсутності та надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи. Установлено, що відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Матеріали справи містять відомості про те, що позивачем належно виконано вимоги ч. 7 ст. 43 ЦПК України та надіслано відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання копію позовної заяви з додатками. Крім того, відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, а також судова повістка надіслані рекомендованим листом на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України. Установлено, що відповідач має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) «Електронний суд». Матеріали справи підтверджують, що відповідач отримала до свого Електронного кабінету копію позовної заяви з додатками, а також копію ухвали про відкриття провадження у цій справі, судову повістку з викликом до суду. За наявності всіх умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд установив, що 25 вересня 2023 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія Старт» № 1326847886305. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених Договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредитного ліміту складає: 4000 грн. 00 коп. Тип Кредиту кредитна лінія (п. 1.2.). Строк дії договору: 120 днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 23.01.2024 р. або достроково (п.1.3). Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в рекомендовану дату оплати, зазначену у Графіку платежів (додаток 1), 14.10.2023, протягом дії кредитної лінії (п.1.3.1 Кредитного договору). Тип процентної ставки фіксована. Дисконтна процентна ставка становить 2,25% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, але не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 1 по 20 день включно. Базова процентна ставка складає 2,5% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення Кредиту (п. 1.4 Кредитного договору). Проценти за користування кредитом нараховуються на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, з дня видачі кредиту до дати фактичного повного повернення кредиту, протягом строку визначеного Договором (п. 3.6 Кредитного договору). Цільове призначення Кредиту (мета отримання Кредиту): на споживчі цілі (1.5 Кредитного договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання договору становить:146642,74% (п.1.6). Орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладання Договору становить 15800,00 гривень (п.1.7 Кредитного договору). Відповідальність позичальника за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань щодо повернення кредиту: у випадку прострочення повернення суми кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитору неустойку, а саме за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15 % від суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення позичальником зобов`язань за даним договором, не може перевищувати половину суми кредиту, одержаної позичальником за даним договором. На період дії воєнного стану не застосовується (п. 6.4 Кредитного договору). Укладанням цього Договору сторони домовились, що до правочину застосовуються положення Закону України «Про електронну комерцію» (п. 7.17 Кредитного договору). 22 липня 2024 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений Договір факторингу №22072024, за умовами якого ТзОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» зобов`язується відступити ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТзОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» за плату на умовах, визначених цим договором. За умовами п. 4.1. Договору факторингу право вимоги переходить до фактора з моменту підписання сторонами Реєстру прав вимоги у формі наведеної в Додатку №1 до цього Договору, за умови виконання Фактором вимог перерахування сум грошових коштів фінансування передбачених Розділом 3 Договору. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №22072024 від 22 липня 2024 року ТОВ «Діджи фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 1326847886305, сума заборгованості 11 000 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту 4 000 гривень; заборгованість за відсотками 7 000 гривень. Отже, позивач наданими суду письмовими доказами підтвердив своє право вимоги за Кредитним договором, який укладений між ТзОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» та [PERSON] . Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд ураховує таке. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Частиною 1 ст. 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ч. 2 ст. 1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Досліджені судом договір факторингу та витяг з реєстрів боржників свідчать про наявність у позивача права грошової вимоги до [PERSON] у спірних правовідносинах. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до ст. 639 ЦК України Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Пунктом 5 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1ст. 612 ЦК України). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Суд установив, що [PERSON] на підставі укладеного кредитного договору отримала кредит у розмірі 4 000 гривень, проте у встановлений договором строк кредит у повному обсязі не повернула та не сплатила проценти за користування ним. З представленого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість за Кредитним договором, а саме: 14 жовтня 2023 року у розмірі 1 800 гривень; 03 листопада 2023 року у розмірі 2 000 гривень; 30 листопада 2023 року у розмірі 1 000 гривень, усього 4 800 гривень. Кредитором було враховано зазначені платежі та зараховано їх у рахунок погашення заборгованості за процентами. Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору проценти за користування кредитом становлять 2,25% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, але не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 1 по 20 день включно. Базова процентна ставка складає 2,5% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення Кредиту Кредитор має право нараховувати проценти за користування кредитом лише в період погодженого сторонами строку кредитування, а не як міру відповідальності позичальника за невиконання чи неналежне виконання умов договору. З розрахунку заборгованості, який складений первісним кредитором ТзОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал», вбачається, що проценти за користування кредитом позичальнику [PERSON] нараховувались з 25 вересня 2023 року по 22 січня 2024 року, тобто в межах строку кредитування, що відповідає п. 1.3 Кредитного договору. Таким чином, враховуючи досліджені судом докази та встановлені обставини справи, суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому позов ТзОВ «Діджи фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1326847886305 підлягає до задоволення та стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованості в розмірі 11 000 гривень, що складається із заборгованості за тілом кредиту 4 000 гривень; заборгованості за відсотками 7 000 гривень. Розподіл судових витрат. Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Ураховуючи висновок суду про задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Звертаючись до суду із цим позовом, ТОВ «Діджи Фінанс» просить стягнути з відповідача [PERSON] в свою користь 6 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат позивач надав копію договору 42649746 від 01 січня 2026 року про надання правової допомоги; додаткову угоду №1326847886305 до договору №42649746 про надання правової допомоги від 01 січня 2025 року; детальний опис робіт виконаних адвокатом: 1) правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс» (1,5 години) 2 250 гривень; 2) складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрати, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (3 години) 3000 гривень; 3) формування додатків до позовної заяви (письмові докази) (1 години) 750 гривень. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Оскільки розгляд справи за клопотанням представника позивача проводився без його участі, розгляд справи проводився у порядку спрощеного позовного провадження, позовна заява є типовою для такого роду справ, а також враховуючи незначну ціну позову, сума витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 3000,00 гривень

Outcome: approved