Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернувся в суд із позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №102094535 від 19 липня 2021 року у розмірі 47 760, 00 грн., сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн., а також витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що 19 липня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №102094535, згідно якого відповідачці перераховано кредитні кошти у сумі 12 000,00 грн. Відповідно до умов договору відступлення прав вимоги №11Т від 29.10.2021 року ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за кредитним договором №102094535 від 19 липня 2021 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Згідно договору відступлення прав вимоги сума боргу відповідачки перед позивачем становить 47 760,00 грн., із яких: 12 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 33 960,00 грн. заборгованість за відсотками, 1800,00 грн заборгованість за комісійними винагородами. У зв`язку із невиконанням відповідачкою своїх зобов`язань, позивач звернувся до суду із цим позовом. У судове засідання представник позивача не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи; просив розгляд справи проводити за його відсутності, клопотав про заочний розгляд справи у випадку неявки відповідача. Відповідачка [PERSON] у засідання суду не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. На електронну адресу суду від імені відповідачки надійшов відзив на позов, не підписаний електронним цифровим підписом, у якому міститься прохання про відмову у задоволенні позовних вимог. Суд констатує, що такий відзив не підписаний відповідачкою і не містить відомостей про накладений на документ електронний цифровий підпис, що, як наслідок, не свідчить про набуття ним статусу електронного документа. За наведених обставин відсутня можливість підтвердити авторство поданого відзиву відповідачки [PERSON] і такий до уваги судом не приймається. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснював. Ухвалою суду від 02 березня 2026 року вирішено розглядати справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із таких підстав. Приписами ст.6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з п. 2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Згідно положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено таке: Між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та відповідачкою [PERSON] 19 липня 2021 року укладено Договір про споживчий кредит №102094535 на суму 12 000,00 грн. Згідно платіжного доручення 30074889 від 19 липня 2021 року, ТОВ «Мілоан» перерахував [PERSON] кошти у сумі 12000,00 грн згідно договору 102094535. Згідно умов Договору відступлення прав вимоги №11Т від 29 жовтня 2021 року ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за кредитним договором №102094535 від 19 липня 2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до відповідача. У зв`язку з порушенням відповідачкою умов кредитного договору заборгованість відповідачки перед позивачем складає 47 760,00 грн., із яких: 12 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 33 960,00 грн. заборгованість за відсотками, 1800,00 грн заборгованість за комісійними винагородами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання в порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що встановлено ст. 610 ЦК України. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Із змісту ч.1 ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Беручи до уваги, що у відповідачки утворилась заборгованість за кредитними договорами у зв`язку із його неналежним виконанням, зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення позову про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача. Статтею 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається із наданої платіжної інструкції №1094535 від 05.09.2025 року позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., який підлягає відшкодуванню, шляхом стягнення такого виду судових витрат із відповідача на користь позивача. Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. Судом встановлено, що між позивачем ТОВ «Діджи-Фінанс» та ФОП [PERSON] укладено договір №42649746 про надання правової допомоги від 05 травня 2025 року. Згідно акту №109094535 про підтвердження факту надання правової допомоги від 29.07.2025 року ФОП [PERSON] надано такі послуги: - правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій щодо захисту інтересів позивача - 1000,00 грн. - складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості - 3000,00 грн. - формування додатків до позовної заяви (письмові докази) - 500 грн. -подання позовної заяви 500 грн. Всього на суму 5000,00 грн. Суд констатує, що стороною позивача до матеріалів справи не долучено документів, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку (платіжні доручення, квитанції та ін.), а тому суд вважає, що підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн відсутні. На підставі наведеного,

Outcome: approved