Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

У січні 2026 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до Іваничівського районного суду Волинської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.12.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1478-3780. Для підписання кредитного договору позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор. Згідно з умовами кредитного договору, позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 11500 грн. 00 коп.; строк кредитування - 365 днів; базовий період - 23 днів, комісія за видачу кредиту - 15% від суми кредиту, стандартна відсоткова ставка - 1,00 % у день, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору, а також 0,75% у день, яка застосовується у період починаючи з 181-го календарного дня дії договору і до закінчення строку його дії або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. Однак, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, а тому станом на 18.12.2025 виникла заборгованість за кредитним договором, яка становить 42399,40 грн., з яких 11500,00 грн. - заборгованість за кредитом; 23489,40 грн. - заборгованість за нарахованим процентами; 5685,00 грн. заборгованість за відсотками річних на підставі ст.625 ЦК України; 1725,00 грн. заборгованість по комісії. Ухвалою суду від 30.01.2026 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом з позовом подав клопотання, у якому просив розглядати справу без участі представника ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Ухвалою від 24.03.2026 суд, зі згоди позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача заочно. Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. Між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] 01.12.2024 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua) укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1478-3780, умовами якого передбачено відкриття кредитодавцем кредитної лінії для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом та інші платежі, передбаченіцим договором у порядку, передбаченому цим договором (п.п.2.2 п.2 договору). Згідно із п.п.3.1, 3.2 п.3 договору цей договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Для укладання договору, у порядку встановленому правилами, позичальник надав кредитодавцю інформацію щодо бажання отримати кредит, шляхом оформлення заявки на веб-сайті кредитодавця або у мобільному додатку, заповнивши інформацію щодо особистих даних вручну або передавши такі дані кредитодавцю через систему BankID НБУ. Надаючи таку інформацію, позичальник вказує повні, точні та достовірні особисті дані, заповнення яких передбачено відповідною сторінкою вебсайту кредитодавця/мобільним додатком та які необхідні для укладення цього договору. Позичальник несе відповідальність за дійсність та достовірність таких даних. Укладаючи договір, кредитодавець та позичальник визнають усі документи (в тому числі договір), підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), еквівалентними за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі, підписаним власноручно, що повністю відповідає положенням ч.12. ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони підтверджують, що договір, укладений в електронній формі, має таку саму юридичну силу для сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Підписуючи договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма (в тому числі істотними) умовами цього договору та правил. Відповідно до абз. 2 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання договору є використання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п.п.3.10 п.3 договору). Вказаний договір підписано позичальником шляхом використання одноразового ідентифікатора (одноразового пароля) A3017, який був надісланий кредитодавцем позичальнику каналом комунікації, що наданий позичальником згідно п.3.2 цього договору. Відповідно до умов кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 11500 грн. 00 коп.; дата видачі кредиту - 01.12.2024; строк кредитування - 365 днів (дата повернення (виплати) кредиту до 30.11.2025); базовий період - 23 днів; відсоткова ставка - фіксована; стандартна відсоткова ставка - 1,00 % у день, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору, а також 0,75% у день, яка застосовується у період починаючи з 181-го календарного дня дії договору і до закінчення строку його дії або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту; комісія за видачу кредиту - 15% від суми кредиту. Кредит надається шляхом безготівкового переказу вказаної суми на банківський рахунок позичальника (п.п. 4.1, 4.2, 4.6, 4.7, 4.8, 4.10, 4.11, 4.13 п. 4 цього договору). У пункті 12.9.1. договору позичальник засвідчив, що до його укладення він уважно ознайомився з текстом цього договору та правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема частиною другою та п`ятою статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на вебсайті кредитодавця або у мобільному додатку, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. У справі також містяться правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «CreditKasa» з викладеними умовами та положеннями, а також таблиця обчислення загальної вартості кредиту (графік платежів за договором), які підписані позичальником електронним ідентифікатором (одноразовим паролем) A0110. У даних таблицях зазначено дату видачі кредиту, суму кредиту, проценти за користування кредитом. Про отримання з боку відповідача кредитних коштів свідчить наявна в матеріалах справи довідка позивача про перерахування суми кредиту у розмірі 11500,00 грн., яке здійснювалося за допомогою системи LiqPay на картковий рахунок вказаний відповідачем у договорі, а саме [NUMBER] , а також квитанцією Liqpay про зарахування платежу на суму 11500,00 грн. за договором №1478-3780 від 01.12.2024 на картковий рахунок [NUMBER] (ID платежу № 2555180101). Тобто, сторонами погоджено всі істотні умови кредитного договору. Позивач надав відповідачу кошти на умовах укладеного між ними кредитного договору. Таким чином, у відповідача виник обов`язок повернути надані кошти, на умовах та у строки, передбачені договором. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом п. 4 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі, комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, нормами Закону України «Про споживче кредитування» кредитору надано право встановлювати в договорі умову щодо комісії пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, а також відносити плату за такі послуги до загальних витрат за споживчим кредитом. У ст.526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст.525 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У ст.598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У справі містяться належні і допустимі докази на підтвердження укладення кредитного договору про відкриття кредитної лінії №1478-3780 від 01.12.2024 між сторонами та отримання [PERSON] кредитних коштів у сумі 11500,00 грн. Як зазначає позивач, відповідач не повернула у повному обсязі кредит, а також не виконала у повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання за кредитним договором. З наданого розрахунку вбачається, що заборгованість [PERSON] , станом на 18.12.2025, складає 42399,40 грн., з яких 11500,00 грн. - заборгованість за кредитом; 23489,40 грн. - заборгованість за нарахованим процентами; 5685,00 грн. заборгованість за відсотками річних на підставі ст.625 ЦК України; 1725,00 грн. заборгованість по комісії. При цьому, слід зауважити, що відсотки за кредитом нараховувались по 30.11.2025, тобто в межах погодженого між сторонами строку договору. Даний розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, доказів помилковості чи неправильності наданих позивачем розрахунків, а також належного виконання зобов`язань за кредитним договором не надано. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання відповідно до ст. 617 ЦК України. Враховуючи, що отримані відповідачем кредитні кошти, відсотки за їх користування, а також комісія за надання кредиту в добровільному порядку позивачу не сплачені, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом у частині стягнення 11500,00 грн. основного боргу, 23489,90 грн. нарахованих відсотків, 1725,00 грн., а всього 36714,90 грн. Разом з тим, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором за процентами річних на підставі ст.625 ЦК в розмірі 5685,00 грн. задоволенню не підлягають з огляду на таке. Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває по теперішній час. Відтак, враховуючи наведене, боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення на період воєнного стану. Неустойка, нарахована включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки позивачем у період дії в Україні воєнного стану нараховано до сплати неустойку в розмірі 5685,00 грн., від сплати якої відповідач звільняється в силу зазначених вище вимог ЦК України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення такої. Доводи позивача про те, що Законом України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» були внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема до Прикінцевих та Перехідних положень, і на підставі змін, за договорами укладеними з 23 січня 2024 року, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань, на увагу не заслуговують, оскільки з системного аналізу приписів пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» і пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, слідує, що відповідні положення Закону України «Про споживче кредитування» з 24 січня 2024 року взагалі не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені у кредитних правовідносинах під час воєнного стану в державі. Таким чином нарахування пені у кредитних правовідносинах під час воєнного стану в державі з 24 січня 2024 року регулюються виключно ЦК України, а тому застосуванню підлягає п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. За таких обставин, позовна заява ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст.141 ЦПК України). У зв`язку з висновком суду про часткове задоволення позову, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2202,75 грн. (36714,90/42399,40 х 2662,40 = 2305,45). На підставі викладеного,

Outcome: partial