Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] звернулася до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 13.03.2025, будучи клієнтом банку, позичальник уклала з банком кредитний договір АВН0СТ155101741875567856, щодо надання кредиту в розмірі 94 100, 00 грн строком на 36 місяців (тобто до 12.03.2028) зі сплатою процентів у розмірі 75,00 щорічно та комісії в розмірі 0, 00 грн. Станом на 31.08.2025 заборгованість відповідача за даним кредитним договором складала суму в розмірі 121 417, 56 грн, яка складається з: 93 427, 29 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 26 806, 65 грн загальний залишок заборгованості за процентами; 1 183, 62 грн загальний залишок заборгованості за пенею. Кредитний договір підписано боржником за допомогою електронного підпису, використання якого погоджено сторонами в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. За вказаних обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача вищевказану заборгованість за кредитним договором від 13.03.2025 станом на 31.08.2025 в сумі 121 417, 56 грн (а.с. 1 4). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 08.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 28). В судове засідання учасники справи не з`явились. Представник позивача в позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи без його участі, в якому також зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Крім того, долучив до позовної заяви письмове клопотання з аналогічними вимогами (а.с. 25 зі звороту). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно, хоча повідомлена судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Окрім цього, 13.03.2025 представник відповідачки подав до суду заяву, якою просив відкласти судове засідання на іншу дату, для ознайомлення з матеріалами справи та для можливості реалізації прав та обов`язків представника відповідачки. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відкладення розгляду справи, суд звертає увагу, що позовна заява надійшла до суду 01.09.2025, судовий розгляд було призначено на 27.11.2025, судову повістку про виклик в перше судове засідання відповідачка отримала ще 27.09.2025 та правом на подання відзиву не скористалася. Відповідачка 27.11.2025 подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи для укладання мирової угоди з позивачем та судовий розгляд було відкладено за заявою відповідачки на 13.03.2026. Про поважні причини неявки в судове засідання відповідачки 13.03.2026 відповідачка та її представник не повідомили, та такою причиною не може бути подання представником позивача 13.03.2026 клопотання про відкладення судового розгляду, яке підлягає до вирішення судом саме в судовому засіданні. Згідно з матеріалами справи, договір про надання правничої допомоги укладено між відповідачкою та її представником ще 02.01.2026, таким чином, [PERSON] мала достатньо часу для формування та викладення правової позиції по справі, отримання правової допомоги тощо, однак таким правом з невідомих суду причин в повній мірі не скористалася, та підстав для відкладення судового розгляду, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судом не встановлено, оскільки в судове засідання відповідачка для розгляду поданого її представником через канцелярію суду клопотання не з`явилася. Будь-яких перешкод для своєчасної реалізації [PERSON] та її представника свого права щодо викладення своєї позиції та заперечень у справі судом також не встановлено. Суд звертає увагу, що неможливість представника прибути в судове засідання не звільняє відповідача від явки до суду та суд не зобов`язаний самостійно вишукувати докази наявності поважних причин неявки відповідача та його предстиавника в судове засідання, що могло бути підтверджено відповідачем шляхом долучення відповідних доказів до поданого представником клопотання. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Так в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Матеріалами справи доведено, що [PERSON] 14.08.2018 звернулася до АТ «А-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банку», згідно якої підтвердила свою згоду на те, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк», що розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua, між нею та АТ «А-Банк» становлять Договір про надання банківських послуг. Також, [PERSON] підписала заяву про погодження використання удосконаленого електронного підпису від 09.12.2021 (а.с. 5, 6). 13.03.2025 відповідачка [PERSON] електронним підписом, за допомогою одноразового ідентифікатора підписала Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», яким визначено основні умови кредитування, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, та підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування, що свідчить про те, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови договору. Сума/ліміт кредиту 94 100 грн, строк кредитування 36 місяців (а.с. 7). Також, 13.03.2025 відповідачка [PERSON] підписала заяву про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101741875567856 від 13.03.2025, якою просила надати їй в АТ «А-Банк» кредит за послугою «Швидка готівка» на наступних умовах. Сума кредиту 94 100, 00 грн. Строк кредиту 36 місяців з 13.03.2025 по 12.03.2028 включно. Процентна ставка (фіксована) 75 % на рік. Розмір щомісячного платежу 6 708, 72 грн. Денна процентна ставка становить 0, 14 %. Загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій становить (загальна вартість кредиту) 241 513, 70 грн. У випадку порушення клієнтом чи банком умов договору порушник несе відповідальність, передбачену чинним законодавством України. Підписанням цієї заяви відповідач підтвердила та погодилася, що перед укладанням цієї заяви ознайомилася з актуальними умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк», що розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua/terms, та до укладення цієї угоди ознайомлений з інформацією, яка розміщується на веб-сайті та доступна за посиланням www.a-bank.com.ua, в повному об`ємі. Дана заява складена в електронній формі та підписується клієнтом цифровим власноручним підписом або удосконаленим електронним підписом у мобільному додатку ABank24 при підтвердженні оформлення кредиту (а.с. 8). Також, 13.03.2025 відповідачкою [PERSON] , шляхом накладення електронного підпису за допомогою відкритого ключа, підписано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 9). Згідно наданого банком розрахунку заборгованості за договором № АВН0СТ155101741875567856 від 13.03.2025, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та клієнтом [PERSON] , розмір заборгованості [PERSON] станом на 31.08.2025 становить 121 417, 56 грн, з яких: 93 427, 29, 00 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 26 806, 65 грн загальний залишок заборгованості за процентами; 1 183, 62 грн заборгованість за пенею (а.с. 10). Згідно копії меморіального ордеру № TR.44975472.56254.65455 від 13.03.2025, ПАТ «Акцент-Банк» здійсненно переказ коштів на рахунок [PERSON] в сумі 94 100 грн, як видача кредиту згідно договору № АВН0СТ155101741875567856 від 13.03.2025 (а.с. 11). З виписки по кредиту від 31.08.2025 вбачається рух коштів по кредиту від 31.08.2025 [PERSON] за період з 13.03.2025 по 30.08.2025, за кредитним договором АВН0СТ155101741875567856 від 13.03.2025 (а.с. 12). Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», а також Закону України "Про електронні довірчі послуги", передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до пп. 12 п. 1 ч. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Як вбачається з матеріалів справи, паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», а також заяву про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101741875567856 від 13.03.2025 підписано відповідачкою шляхом накладення електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора, а анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банку» - шляхом накладення власноручного підпису, що відповідає вимогам закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до матеріалів позовної заяви, позивач просить суд стягнути з відповідачки пеню у розмірі 1 183, 62 грн. Та згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи вищевикладене, пеня, нарахована позивачем на суму заборгованості відповідача, не підлягає стягненню з відповідача. Зважаючи на викладене вище, оскільки відповідач не виконує умови укладеного кредитного договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кошти за кредитом не повернула, що підтверджується наданими позивачем доказами, які відповідач не спростувала, позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме стягнути з відповідачки заборгованість за кредитом в розмірі 120 233, 94 грн, яка складається з: 93 427, 29 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 26 806, 65 грн загальний залишок заборгованості за процентами, оскільки підстави для стягнення нарахованої відповідачці пені з урахуванням вимог п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відсутні. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позову, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору, пропорційно розміру задоволених позовнихвимог, а саме в розмірі 2 398, 79 гривень (2 422, 40 грн / 121 417, 56 грн * 120 233, 94 грн). Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: partial