Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

04 червня 2025 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява[PERSON] до Піщанської селищної ради Вінницької області, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно, в якій позивач просить суд встановити факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час її смерті [INFO] ; та визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом, право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що складається із житлового будинку «А» загальною площею 69,5 м.кв., житловою площею 37,8 м.кв., тамбур «а», літня кухня «Б», сарай «В», сарай «Г» огорожа «1-3», згідно даних Технічного паспорта виготовленого сертифікованим ФОП [PERSON] . В обгрунтування позовних вимог зазначає, що в господарстві [ADDRESS] проживали його батьки [PERSON] і [PERSON] . Госпдарство відносилося до суспільної групи-робочий двір, що підтверджується виписками із погосподарської книги Чорноминської сільської ради. [INFO] народився його брат [PERSON] , а [INFO] народився він - [PERSON] і із дня народження вони проживали разом із батьками в даному господарстві. [INFO] помер батько [PERSON] (свідоцтво про смерть [NUMBER] від 12.03.1992р) і в господарстві залишилися проживати мати, він та брат, що підтверджується випискою із погосподарської книги № 5 за 1991-1995 роки. Згідно даних погосподарської книги № 3 за 1996-2000 роки в господарство прибули [PERSON] , із котрою брат став проживати без реєстрації шлюбу, та її син від першого шлюбу [PERSON] , 1988 року народження. В 2004 році він вибув в м.Кременчук, Полтавської області де зареєстрований за місцем проживання та проживав по час повномасштабного вторгнення росії на територію України, а в 2012 році його брат [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вибули на проживання в м.Одесу, залишившись зареєстрованими за місцем проживання в будинку матері, що підтверджується виписками із погосподарських книг Чорноминської сільської ради за 2000-2005, 2006-2010, 2011-2015, 2016-2020, 2021-2025 роки. В травні 2020 року житель с.Чорномин [PERSON] зателефонувала йому про те, що мати захворіла і потребує догляду. 03 травня 2020 року він з дружиною прибули до матері, проживали разом із нею та здійснювали догляд, приймали міри по наданню їй медичної допомоги, що підтверджується довідкою Чорноминської лікарської амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 6 від 13.01.2025 року. Також факт проживання із матір`ю в цей період може бути підтверджений свідками. [INFO] мати померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12 червня 2020 року. Він провів обряди поховання матері, що підтверджується довідкою Чорноминської сільської ради від 17.06 2020 року № 312, яка була видана йому для отримання допомоги на поховання. На похорони матері також прибув брат, який заявив, що вирішувати питання про спадкування майна матері не буде оскільки він будує будинок в Одеській області і не має наміру оформляти спадщину на будинок в с.Чорномині, інших спадкоємців на майно матері немає. Після смерті матері він періодично відвідував будинок матері та утримує його в належному стані, а із 2022 року проживає в будинку зі своєю дружиною і вахтовим порядком працює в м.Кременчуку. Після смерті матері звертався до нотаріуса за оформленням спадщини де йому було роз`яснено, що оскільки він проживав разом із матір`ю на день її смерті то вважається таким, що прийняв спадщину, а через відсутність документів на будинок він не можу оформити спадщину в нотаріуса. [INFO] , в м.Одеса помер його брат [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04 жовтня 2024 року. Оскільки із [PERSON] він в шлюбі не перебував, в іншому шлюбі також не перебував і дітей не має, він залишився єдиним спадкоємцем майна та прав після смерті матері. Виготовивши та зібравши необхідні документи на оформлення спадщини він звернувся до Піщанської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини на житловий будинок, що належав померлій матері. В заведенні спадкової справи та оформленні спадщини йому було відмовлено через відсутність правоустановлюючих документів на спадковий будинок про що надано відповідне письмове роз`яснення тому він змушений звернутися із даним позовом до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2025 року дану позовну заяву було передано для розгляду судді Нестеруку В.В. Ухвалою суду від 05 червня 2025 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Піщанської селищної ради Вінницької області, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно, розгляд справи вирішено провести в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. Ухвалою суду від 05 серпня 2025 року було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Лукавського А.В. про витребування доказів, продовжено строк підготовчого провадження в в даній цивільній справі на тридцять днів, в підготовчому засіданні в даній цивільній справі оголошено перерву до 13 години 00 хвилин 04 вересня 2025 року, витребувано удержавного нотаріуса Піщанської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шигиди І.В. належним чином засвідчені копії спадкових справ заведених після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в с. Чорномин Піщанського району Вінницької області, та [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Чорномин Піщанського району Вінницької області, та Витяги (інформаційні довідки) зі Спадкового реєстру про наявність (відсутність) посвідченого заповіту, спадкового договору, заведеної спадкової справи та виданого свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в с. Чорномин Піщанського району Вінницької області, та [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Чорномин Піщанського району Вінницької області. 14 серпня 2025 року на адресу суду від державного нотаріуса Піщанської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шигиди І.В. надійшов лист від 12 серпня 2025 року № 160/01-16, в якому повідомляється, що спадкові справи до майна померлих [INFO] [PERSON] та [INFO] [PERSON] не заводилися, на підтвердження чого надані інформаційні довідки зі спадкового реєстру. Ухвалою суду від 04 листопада 2025 року було закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до Піщанської селищної ради Вінницької області, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно та призначити справу до судового розгляду по суті,задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Лукавського А.П. про виклик свідків, в судове засідання для розгляду справи по суті вирішено викликати свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] та його представник адвокат Лукавський А.В. в судове засідання 16 березня 2026 року не з`явились, проте від представника позивача на адресу суду надійшла заява, в якій представник просить суд розгляд даної цивільної справи здійснювати без їхньої з позивачем участі, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Відповідач Піщанська селищна рада Вінницької області в судове засідання 16 березня 2026 року повноважного представника не направив, проте на адресу суду від сільського голови Крижанівського О. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони, в якому він просить розгляд справи проводити без участі представника відповідача на підставі наявних письмовиих матеріалів на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, суд, вважає за можливе, здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Свідок [PERSON] , допитана у судовому засіданні 12 січня 2026 року, повідомила, що [PERSON] фактично постійно проживала у сина [PERSON] в м. Одесі, з його сім`єю, вони її привозили в с. Чорномин тільки на літній період, з весни, коли тепло десь до жовтня, в 2020 році її також привіз син в с. Чорномин. Коли [PERSON] стало погано, вона зателефонувала до [PERSON] і той відразу приїхав з Одеси в Чорномин та перебував тут до смерті матері. В [PERSON] був брат [PERSON] , але він помер в м. Одеса. Свідок [PERSON] , допитана у судовому засіданні 12 січня 2026 року, повідомила, що [PERSON] була її сусідкою, на старість діти забрали її до себе в Одесу, але на літо привозили, в березні 2020 року її також привезли, але вона захворіла, тому [PERSON] залишився з нею в с. Чорномин до її смерті в червні 2020 року. Свідок [PERSON] , допитана у судовому засіданні 12 січня 2026 року, повідомила, що догляд за [PERSON] здійснював її син [PERSON] , який забрав її до себе в Одесу, та привозив тільки на літо, в березні 2020 року коли вони приїхали [PERSON] , захворіла, та її син [PERSON] залишався з нею весь час в Чорномині. Від виклику та допиту свідка [PERSON] представник позивача відмовився. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як передбачено ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та, враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Судом встановлено, що [INFO] в с. Чорномин Піщанського району Вінницької області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] слідує, що [PERSON] , [INFO] померла [INFO] в с. Чорномин Піщанського району Вінницької області. (а.с. 9) З копії свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] слідує що батьками позивача були [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 7) Також, судом встановлено, що [INFO] в м. Одеса помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Відповідно до довідки Чорноминської сільської ради Піщанського району Вінницької області № 312 від 17 червня 2020 року, [PERSON] проводив похорон матері [PERSON] , яка померла [INFO] . (а.с. 15) Відповідно до виписки з погосподарської книги № 5 за 1991-1995 р.р. членами домогосподарства за особовим рахунком № [NUMBER] в с. Чорномин були [PERSON] (помер [INFO] ), [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 11 - 11 зворот) Відповідно до виписки з погосподарської книги № 3 за 1996-2000 р.р. членами домогосподарства за особовим рахунком № [NUMBER] в с. Чорномин були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11 зворот - 12) Відповідно до виписки з погосподарської книги № 3 за 2000-2005 р.р. членами домогосподарства за особовим рахунком № [NUMBER] в [ADDRESS] , були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12 - 12 зворот) Відповідно до виписки з погосподарської книги № 2 за 2006-2010 р.р. членами домогосподарства за особовим рахунком № [NUMBER] в [ADDRESS] , були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12 зворот - 13) Відповідно до виписки з погосподарської книги № 3 за 2011-2015 р.р. членами домогосподарства за об`єктом погосподарського обліку № 0195.1 в [ADDRESS] , були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13 - 13 зворот) Відповідно до виписки з погосподарської книги № 3 за 2016-2020 р.р. членами домогосподарства за об`єктом погосподарського обліку № 0196.1 в [ADDRESS] , були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13 зворот - 14) Відповідно до виписки з погосподарської книги № 4 за 2021-2025 р.р. членами домогосподарства за об`єктом погосподарського обліку № 0189.1 в [ADDRESS] , були [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14) З відповіді Піщанської селищної ради № 2150 від 31.12.2024 року на адвокатський запит представника позивача б/н від 20.12.2024 р. слідує, що Піщанська селищна рада не володіє інформацією, щодо проживання [PERSON] в [ADDRESS] , та про те, хто здійснював поховання [PERSON] (а.с. 16-17) З довідки Чорноминської лікарської амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 6 від 13.01.2025 року слідує, що [PERSON] здійснював догляд за хворою матір`ю з 03.05.2020 по 16.06.2020 р. (а.с. 18) Як слідує з матеріалів справи згідно даних технічного паспорта на будинок садибного типу по [ADDRESS] , копія якого долучена до позовної заяви, вказаний житловий будинок, загальною площею 69,5 кв..м, житловою площею 37,8 кв. м, зазначений в технічному паспорті під літ. "А", тамбур зазначений в технічному паспорті під літ. "а", літня кухня "Б", сарай "В" та сарай "Г" збудовані в 1970 році, також значиться огорожа 1-3 (а.с.19-21). Відповідно до довідки Комунального підприємства "Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації № 942-421 від 16 жовтня 2024 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , не зареєстровано. ( а.с. 23) 20 травня 2025 року державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шигидою І.В. було надано [PERSON] роз`яснення про відсутність підстав для заведення спадкової справи, оскільки зареєстроване місце проживання спадкодавця [PERSON] відмінне від місця реєстрації проживання [PERSON] , та відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок (а.с.24). Листом вих. № 160/01-16 від 12 серпня 2025 року державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шигидою І.В. повідомлено суд, що спадкові справи до майна померлого [INFO] [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] не заводились, що окремо підтверджується інформаційними довідками № 82182123 від 12.08.2025 р., № 82182145 від 12.08.2025 р., № 82182199 від 12.08.2025 р. та № 82182209 від 12.08.2025 р., з яких також слідує про відсутність заповітів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 66-70) Також судом встановлено, що рішенням № 72 Чорноминської сільської ради Піщанського району Вінницької області "Про затвердження рішень виконавчого комітету Чорноминської сільської ради" від 20 листопада 2009 року затверджено рішення виконавчого комітету Чорноминської сільської ради про безоплатну передачу у власність громадянам земельних ділянок та згідно списку громадян, яким безоплатно переданоу власність земельні ділянки під № 159 значиться [PERSON] , всього землі, 0,44 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку - 0,25 га, для ведення ОПГ - 0,19 га. (а.с. 90-92) В пункті 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, зазначено, що при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Відповідно до 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. В статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Під час судового розгляду встановлено, що спадкомцями першої черги на майно, яке залишилося після смерті [PERSON] були її діти сини [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до положень п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Тобто, до предмету доказування за даним позовом налажать і обставини прийняття чи неприйняття спадщини позивачем після смерті матері. Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (частина 1 цієї статті). Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (частина 2 цієї статті). Фізична особа може мати кілька місць проживання (частина 6 цієї статті). Таким чином, положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Наявність у заявника реєстрації місця проживання в м. Кременчук не суперечить обставині фактичного його постійного проживання разом з матір`ю протягом останніх трьох років перед її смертю в м. Одеса та в с. Чорномин Тульчинського району Вінницької області. Під час судового розгляду на підставі досліджених доказів та з пояснень свідків судом було встановлено, що позивач [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] , на день її смерті, тобто є таким, що прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті його матері. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] у встановлені законом порядку та в строк судом не встановлено, відповідно до Інформаційної довідки з Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 82182199 від 12 серпня 2025 року, спадкова справа до майна померлої [PERSON] , дата смерті [INFO] - не заводилася (а.с.69) При цьому суд враховує, що відповідно до п. 24 ПостановиПленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що належними та достатніми доказами підтверджено, що [PERSON] постійнопроживав разом із спадкодавцем [PERSON] , тобто є таким, що прийняв спадщину, яка відкрилася після її смерті, що з достовірністю підтверджують факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також те, що в іншій спосіб, ніж в судовому порядку, заявник позбавлений можливості встановити дані юридичні факти, суд дійшов висновку про достатність підстав для встановлення даного факту та задоволення заяви в цій частині, оскільки іншим чином встановити його неможливо, а встановлення даного факту необхідне заявнику для оформлення спадкових прав. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких законних підстав набуття права власності на майно є спадкування. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Встановивши місце відкриття спадщини та коло спадкоємців, які прийняли спадщину, вирішуючи питання про законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та його складу, суд враховує, що на підставі досліджених доказів судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , згідно даних технічного паспорта побудованийв 1970 році. Відповідно до п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов`язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов`язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з`ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Судом встановлено, що будинок садибного типу по [ADDRESS] , загальною площею 69,5 кв..м, житловою площею 37,8 кв. м, зазначений в технічному паспорті під літ. "А", тамбур зазначений в технічному паспорті під літ. "а", літня кухня "Б", сарай "В" та сарай "Г" збудовані в 1970 році, проте на нього відсутні правовстановлюючі документи. Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється: - оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; - по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. У період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. Також суд враховує, що господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам і були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22 січня 1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель", і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не відносяться до категорії самовільних (самочинних). Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] був зведений у 1970 році, а згідно з чинним на момент завершення будівництва законодавством право власності на такі об`єкти не підлягало державній реєстрації та не залежало від її проведення, збудований на земельній ділянці, яка вподальшому в 2009 році передана спадкодавцю безоплатно у власність, при цьому будинок не відноситься до категорії самочинних будівництв, а його технічний стан підтверджено відомостями про технічну інвентаризацію вказаного будинку, складеного БТІ, що містяться в матеріалах справи, беручи до уваги, що судом встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв її син [PERSON] , який проживав разом із нею на день її смерті, та інших спадкоємців, що прийняли спадщину, у тому числі тих, які мають право на обов`язкову частку, судом не встановлено, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у частині визнання за [PERSON] , в порядку спадкування за законом, право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що складається із житлового будинку «А» загальною площею 69,5 м.кв., житловою площею 37,8 м.кв., тамбур «а», літня кухня «Б», сарай «В», сарай «Г» огорожа «1-3», згідно даних Технічного паспорта виготовленого сертифікованим ФОП [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved