Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

30.09.2025 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] з вищевказаним позовом в якому вона просила суд позбавити [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] [INFO] , стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання двох малолітніх доньок: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення донькою [PERSON] [INFO] повноліття після чого стягувати з нього аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення нею [INFO] повноліття, а також стягнути з нього судові витрати у вигляді сплачених 1211,60 грн. судового збору та 2000,00 гривень за оплату позивачкою правничої допомоги. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час шлюбу, який був укладений між сторонами 05.11.2016р. у них [INFO] народилась донька [PERSON] , а [INFO] донька [PERSON] , які після того як відповідач покинув родину залишилися мешкати разом з позивачкою. Враховуючи те, що відповідач не приймає участі ані у вихованні дітей, а ні у їх утримання, [PERSON] просила суд її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. У подальшому, 26.01.2026р. [PERSON] подала до суду заяву про відмову від вимог про стягнення з [PERSON] судових витрат та аліментів на утримання [PERSON] [INFO] і цю відмову обґрунтувала тим, що відповідач не являється біологічним батьком [PERSON] . Відповідач [PERSON] у встановленому законодавством порядку подав до суду відзив на позовну заяву у якому вимоги позивачки про позбавлення його батьківських прав щодо дитини [PERSON] [INFO] визнав повністю, а у задоволені вимог щодо стягнення з нього аліментів на двох дітей просив суд відмовити. Свої заперечення він обґрунтував тим, що [PERSON] народилась після розірвання шлюбу, але до спливу 10 місяців строку після його розірвання. Шлюбні стосунки притаманні подружжю між ними були фактично припинені задовго до його офіційного розірвання, а тому у нього існує сумнів у тому, що він є біологічним батьком доньки [PERSON] . Так як [PERSON] не його донька, а на утримання доньки [PERSON] він самостійно надає позивачці гроші, то вважає, що вимога про стягнення з нього аліментів не підлягає задоволенню. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування в особі Кароліно-Бугазської сільської Ради Білгород-Дністровського району Одеської області надав суду висновок, який був затверджений рішенням виконкому сільської ради №9 від 20.01.2026р. про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] [INFO] і цей висновок підтримав. Сторони та третя особа, що не заявляє самостійних вимог у судове засідання не з`явилися, однак кожний з учасників справи подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, а рішення просили прийняти на підставі доказів, що містяться у справі. За приписами п.3 ст.211 та п. 2 ст. 247 ЦПК України сторона у справі має право подати суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, а суд, у разі надання такого клопотання всіма учасниками справи розглядає справу на підставі наявних у справі документів без фіксування судового процесу. Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. З огляду на вказане суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та учасників справі без фіксування судового процесу, а рішення прийняти на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Згідно приписів ст. ст. 49 ЦПК України позивач має право відмовитись від всіх або частки позовних вимог, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. Суд, у разі визнання відповідачем позову ухвалює рішення про задоволення позовних вимог, що передбачено ст.206 ЦПК України.. Вивчивши матеріали справи та проаналізувавши заяви учасників справи суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню в зв`язку з наступним. За приписами ст. 154 СК України батькам надано право на звернення до суду за захистом прав та інтересів дитини. Згідно рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.03.2021р. по цивільній справі №509/282/21 шлюб, який 05.11.2016р. був укладений між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, а донька [PERSON] була залишена проживати разом з матір`ю. Під час реєстрації шлюбу позивачка набула прізвище чоловіка [PERSON] , а після його розірвання відновила своє дошлюбне прізвище [PERSON] . Під час шлюбу у родині [PERSON] [INFO] народилась донька - [PERSON] . Через шість місяців після офіційного розірвання шлюбу судом позивачка [INFO] , народила доньку [PERSON] . Оскільки дитина була народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, то працівники органу РАЦС в силу приписів ч.2 ст.122 СК України її батьком зареєстрували [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження [PERSON] та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про її народження №00051077242 від 07.05.2025р.. Згідно «Акту перевірки житлових умов заявника» який 25.11.2024р. був складений комісією Кароліно-Бугазської сільської Ради обидві дівчини проживають разом з матір`ю у с.Кароліно-Бугаз. 12.04.2024р. позивачка уклала шлюб з [PERSON] і набула його прізвище [PERSON] . Під час шлюбу з [PERSON] , позивачка 11.02.2025 року народила двох синів близнюків [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 157 та ст. 180 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні та утриманні дитини. Відповідач [PERSON] у відзиві наголосив, але не надав суду жодних доказів того, що він добровільно надає позивачці кошти на утримання доньки [PERSON] , а тому суд вважає за необхідне вимогу позивачки про стягнення з нього аліментів на її утримання задовольнити. Із заяви, яку позивачка подала до суду 26.01.2026р. про відмову від вимог про стягнення та аліментів на утримання [PERSON] вбачається, що [PERSON] не являється її біологічним батьком. Кожна особа розпоряджається процесуальними правами та правами щодо предмету спору на власний розсуд (статті 12 та 13 ЦПК України). Відмова від вимоги про стягнення аліментів на користь доньки [PERSON] свідчить про те, що позивачка весь тягар утримання дитини бере на себе і вона здатна її забезпечити всім необхідним для її гармонійного розвитку. Також суд бере до уваги, що у випадку необхідності позивачка має право у будь який час повторно звернутися до суду з вимогою про стягнення аліментів з відповідача на утримання доньки [PERSON] . З огляду на вказане суд вважає, що цю вимоги позивачки про стягнення з відповідача судових витрат та аліментів на користь доньки [PERSON] за її проханням слід залишити без розгляду. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» та статтей 150, 151, 156, 180 СК України кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України, зобов`язані утримувати та піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і вони мають право самостійно обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам, а здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. ст. 154, 165 СК України батькам надано право на звернення до суду за захистом прав та інтересів дитини при цьому один з батьків може звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських. Згідно ст. 164 СК України мати або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, щодо усіх своїх дітей або когось із них, якщо хтось з них ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до висновків, які викладені у пунктах 14-16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони: не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зі змісту відзиву вбачається, що відповідач не надає допомоги на утримання доньки [PERSON] так як не вважає себе її батьком і це підтверджує факт того що він свідомо тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а тому він має бути позбавлений батьківських прав. Факт не виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків та доцільності позбавлення відповідача батьківських прав щодо [PERSON] підтверджений висновком органу опіки та піклування, який затверджений рішенням виконкому Кароліно-Бугазської сільської Ради Білгород-Дністровського району Одеської області №9 від 20.01.2026р. Оскільки позивачка відмовилась від вимог про стягнення з відповідача судових витрат і не надала доказів їх понесення крім сплати судового збору, то суд ці вимоги залишає без розгляду. Таким чином суд дійшов до висновку, що відповідач [PERSON] має бути позбавлений батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] [INFO] . На підставі викладеного та ст.ст. 154, 164, 165,179, 180-184 СК України,

Outcome: approved