Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Представник позивача Руденко К.В. звертався до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Процент» заборгованість за кредитним договором № 8534 від 12.03.2024 у розмірі 30375,00 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12.03.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та відповідачем було укладено кредитний договір № 8534 (далі - кредитний договір, договір), за умовами якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 3000,00 грн,? ? на строк 365 днів, зі стандартною процентною ставкою - 2,5% в день. Договір укладено в електронній формі та підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідачем умови договору належним чином не виконувалися, внаслідок чого станом на 05.09.2025 утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 30375,00 грн, з яких заборгованість за основною сумою боргу - 3000,00 грн, заборгованість за процентами - 27375,00 грн. Ухвалою судді Переяславського міськрайонного суду Київської області Керекези Я.І. від 02.10.2025 відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Відповідачу було запропоновано протягом 15 днів із дня вручення копії даної ухвали подати відзив на позовну заяву в передбаченому ст. 191 ЦПК України порядку. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 22.01.2026 головуючим суддею у даній справі визначено суддю Лебедя В.В. Ухвалою судді від 27.01.2026 здійснено перехід у справі з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду з викликом сторін по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у даній справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до приписів ст. 128, 130, 131 ЦПК України, зокрема, шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив та не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому в силу вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, встановив таке. 12.03.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 8534, за умовами якого товариство надало позичальнику в кредит грошові кошти у розмірі 3000,00 грн на строк 365 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування кредитними коштами (п.п.1.1, 1.2, 1.3 кредитного договору). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора 244360. Відповідно до п.7.1 договору товариство здійснює переказ суми кредиту через платіжний сервіс FONDY (ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС», веб-сайт https://fondy.ua) або іншим способом на електронний платіжний засіб № [NUMBER] , що належить позичальникові. На підтвердження факту перерахування коштів за вказаним кредитним договором подано копію інформаційної довідки ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» від 05.09.2025, відповідно до якої через платіжний сервіс «FONDY» 12.03.2024 було успішно здійснено перерахування коштів на суму 3000,00 грн на платіжну карту № [NUMBER] за кредитним договором № 8534 від 12.03.2024. Із доданого до позову розрахунку, складеного ТОВ «Фінансова компанія «Процент», вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором № 8534 від 12.03.2024 станом на 05.09.2025 складає 30375,00 грн, з яких: 3000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 27375,00 грн - заборгованість за процентами. Із вказаного розрахунку вбачається, що позивачем здійснено нарахування процентів за договором за період із 12.03.2024 по 12.03.2025 за відсотковою ставкою 2,5% від суми кредиту за кожен день користування кредитними коштами. Означені докази суд уважає допустимими, належними та достовірними. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Поданими доказами підтверджено укладення 12.03.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та відповідачем [PERSON] кредитного договору № 8534, отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 3000,00 грн. Відповідно до частин 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Законом України № 3498-ХІ від 22.11.2023, який набрав чинності 24.12.2023, було внесено зміни? ? до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування та встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Кредитний договір № 8534 був укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та [PERSON] 12.03.2024, тобто після набрання чинності вказаним законом. Із доданого до позову розрахунку заборгованості вбачається, що первісним кредитором за період із 12.03.2024 по 12.03.2025 були нараховані проценти за ставкою 2,5% в день, що є порушенням вищезазначених законодавчих норм. Судом у відповідності до вимог зазначеного вище закону та в межах строку, протягом якого здійснено нарахування процентів позивачем у межах строку кредитування, визначено суму заборгованості за процентами за користування кредитом за період із 12.03.2024 по 12.03.2025, що становить 10950,00 грн (3000,00 грн : 100% х 1% х 365 днів). Враховуючи викладене вище, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 8534 від 12.03.2024 в розмірі 13950,00 грн, з яких: 3000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 10950,00 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд, задовольняючи позовні вимоги в розмірі 13950,00 грн (45,93% від ціни позову), стягує з відповідача судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1112,61 грн (2422,40 : 100% х 45,93%). Відповідно ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, що передбачено ст. 15 ЦПК України. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На обґрунтування вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу представником позивача були подані наступні докази в копіях: договір про надання юридичних послуг № 03/06/2024 від 03.06.2024, акт приймання-передачі наданих послуг № 55 від 24.07.2025, платіжна інструкція № 2941 від 01.08.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2412 від 19.10.2018. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (заява № 71660/11), «Двойних проти України» (заява № 72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. На ці ж обставини та критерії посилається Верховний Суд у справі № 756/2114/17 від 13.02.2019, зменшивши розмір судових витрат, зважаючи на те, що заявлений розмір був неспівмірний зі складністю справи. У постанові від 22.03.2023 у справі № 758/6113/19 Верховний Суд зазначив, «що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами,

Outcome: partial