Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) через свого представника адвоката Дудченка Владислава Валерійовича, звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів на її користь на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність, щомісячно, на весь період непрацездатності [PERSON] , тобто протягом усього строку встановлення йому інвалідності. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач та відповідач перебували у шлюбі. З відповідачем мають спільну дитину, сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. Відповідно до рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 15.06.2010 по справі №2-1264/2010 з [PERSON] було стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ними повноліття, починаючи стягування з 02.06.2010, та аліменти сплачувати матері [PERSON] . Станом на день подання даного позову [PERSON] досяг повнолітнього віку. Відповідно до висновку психіатричної ЛКК № 623 [PERSON] оглянутий психіатричною лікарсько-консультативною комісією 29.07.2024 та встановлено діагноз «помірна розумова відсталість». Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, [PERSON] має ІІ групу інвалідності, причина інвалідності інвалідність з дитинства, дата огляду 26.08.2024. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1525 визначено, що [PERSON] потребує стороннього нагляду. З вересня 2024 року по жовтень 2025 року [PERSON] отримав 32188 грн. 30 коп. державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, а саме середній розмір соціальної допомоги склав 2299 грн. 16 коп. Сімейний кодекс України зобов`язує батьків утримувати своїх непрацездатних дітей з інвалідністю навіть якщо вони досягли повноліття. Оскільки повнолітній син [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи з дитинства, проживає з позивачем, розмір призначеної державою допомоги за інвалідністю є об`єктивно недостатнім для забезпечення належних умов проживання, харчування та лікування сина, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі позивача, в якій просив розглядати справу без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 21). Відповідач будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, у наданий судом строк та станом на 24 березня 2026 року своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку, будь-яких клопотань чи заяв не надав. У відповідності до частини восьмої статті 178 та частини п`ятої статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно правил частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог статті 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 24 березня 2026 року суд вирішив розглянути справу у заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 13 ЦПК України, сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, щобатьками [PERSON] , який народився [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7, 12). Відповідно до висновку психіатричної ЛКК № 623, [PERSON] , [INFO] , оглянутий психіатричною лікарсько-консультативною комісією 29.07.2024, діагноз: помірна розумова відсталість; висновок: підлягає направленню на психіатричну МСЕК для переогляду (є дитиною-інвалідом з 2016 року) (а.с. 15). Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12 ААГ №761153 від 06.09.2024, [PERSON] , [INFO] , встановлена друга група інвалідності з дитинства, інвалідність встановлена на строк до 01 вересня 2026 року (а.с. 13). Відповідно до індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю № 0511 від 06.09.2024 МСЕК психіатрична, [PERSON] , [INFO] , має другу групу інвалідності, причина інвалідності - інвалідність з дитинства на два роки, загальна тривалість перебування на інвалідності - 26.08.2024, мета реабілітації: стабілізація процесу, дата контролю за виконанням ІПР - 26.08.2026 (а.с. 18-20). Згідно Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1525 від 28.07.2025, [PERSON] , [INFO] , має ІІ групу інвалідності; повний діагноз: F71.0 Помірна розумова відсталість (в ст. легкої імбіцильності) з емоційно-вольовим порушенням, без порушень поведінки; потребує стороннього нагляду (а.с. 16). Довідка про отримання (неотримання) допомоги № 05-15/1830 від 26.11.2025 свідчить, що [PERSON] перебуває на обліку в УСЗН Глухівського МР, з 01.01.2025 до 31.10.2025 призначено допомогу - Державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, загальна сума доходу за період з 01.01.2025 до 31.10.2025 становить 32188 грн. 30 коп. (а.с. 17). Відповідно до ч. 8, ч. 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати У ч. 1 ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Тлумачення ст.ст. 198, 200 СК України свідчить, що при встановленні, чи повнолітні непрацездатні дочка чи син потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання повнолітнім непрацездатним дочкою, сином доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що вони не потребують матеріальної допомоги. Отже, на підставі зазначеної норми, відповідач зобов`язаний утримувати повнолітнього непрацездатного сина, який потребує матеріальної допомоги. Судом при визначенні розміру аліментів враховано обставини, зазначені у статті 182 СК України. У сукупності наведеного, враховуючи, що відповідач є батьком повнолітнього непрацездатного сина, який потребує матеріальної допомоги, беручи до уваги, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги на харчування, одяг, лікування, а також враховуючи інфляційні процеси, постійне зростання цін на товари і послуги, а також обставини того, що обов`язком обох батьків є належне утримання повнолітнього непрацездатного сина, який потребує матеріальної допомоги, дослідивши докази по справі, судом визнається необхідним та достатнім стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність, щомісячно, на період непрацездатності [PERSON] , а саме, протягом строку встановлення йому інвалідності, до 01.09.2026, який буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім, і відповідатиме потребам повнолітнього непрацездатного сина, який потребує матеріальної допомоги, та платоспроможності самого відповідача, отже позов підлягає задоволенню. Щодо часу, з якого присуджуються аліменти, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Як вбачається із матеріалів справи, позовна заява надійшла до суду 09.02.2026, а відтак, стягування аліментів починається з 09.02.2026. На підставі пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. У зв`язку із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1331 грн. 20 коп.

Outcome: approved