Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

19 серпня 2025 року [PERSON] через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу, який зареєстровано між сторонами 30 листопада 2010 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Самбірського району Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області, відповідний актовий запис за №7. Позивач вказала, що від шлюбу сторони мають одну спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що сімейне життя у сторін не склалося через відсутність спільних інтересів та різні погляди на життя. Вказане привело до того, що сім`я розпалась, з 01 серпня 2024 року сторони не проживають однією сім`єю, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. За таких обставин позивач вимушена була звернутися до суду із відповідним позовом, посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливим, оскільки суперечить її інтересам (а.с.2-4,5-6). Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення виявлених недоліків (а.с.19). 23 січня 2026 року через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» позивач подала до канцелярії суду заяву про усунення недоліків з доданими до неї документами на виконання вимог ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 січня 2026 року (а.с.21-24) Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18 лютого 2026 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи по суті з повідомленням сторін без їх виклику на 23 березня 2026 року о 10 год. 30 хв. та одночасно витребувано у позивача оригінал свідоцтва про шлюб (а.с.25-26). 09 березня 2026 року представник позивача [PERSON] на підставі довіреності Крета Н.А. на виконання вимог ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18 лютого 2026 року через канцелярію суду подала оригінал свідоцтва про шлюб (а.с.30-33). Позивач [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлена належним чином (а.с.28), заяву із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не подавала. Разом з тим, у п.2 позовної заявипрохала розглянути справу без її участі на підставі наявних в матеріалах справи доказів (а.с.3,6). При цьому, інших заяв з процесуальних питань, зокрема, заяви про відкладення розгляду справи, відмови від позову чи залишення позову без розгляду від позивача до суду не надходило. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений належним чином (а.с.28 зворотня сторона,29), заяву із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не подавав, правом подати відзив на позовну заяву не скористався, жодних заяв та клопотань з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходило. Згідно ч.8 ст.178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Виходячи з положень ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи те, що справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також з урахуванням неподання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10. Суд, з`ясувавши позицію позивача [PERSON] , викладену нею в позовній заяві, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 30 листопада 2010 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Самбірського району Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 30 листопада 2010 року зроблено відповідний актовий запис за №7 (а.с.11,31). Від даного шлюбу сторони мають одну спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с.12). З письмових пояснень позивача та матеріалів справи вбачається, що сімейне життя у сторін не склалося через відсутність спільних інтересів та різні погляди на життя, внаслідок чого з 01 серпня 2024 року подружжя не проживає однією сім`єю, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. При цьому, позивач вважає подальше спільне життя і збереження шлюбу між ними неможливим (а.с.2-4,5-6,7-10). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач [PERSON] правом подати відзив на позовну заяву не скористався, будь-яких заперечень проти позову з посиланням на відповідні докази не надав, проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження не заперечував. Таким чином, на переконання суду, відповідач [PERSON] вищезазначені обставини у справі не оспорював, фактично їх визнав, тому у відповідності до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Згідно положень статті 111 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Позивач [PERSON] за змістом позову прохала розірвати шлюб та фактично заперечувала проти надання подружжю строку для примирення (а.с.2-4,5-6). Відповідач [PERSON] клопотань про надання подружжю строку для примирення не заявляв. За таких обставин суд вважає, що сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини. Спору про визначення місця проживання неповнолітньої дитини та поділ спільного майна подружжя на час розгляду даної справи немає. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам кожного з подружжя, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.11,31). Разом з тим, позивач [PERSON] не зверталась до суду із заявою про відновлення свого дошлюбного прізвища. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] залишити прізвище « [PERSON] ». Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved