Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

У провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом Державного податкового університету до [PERSON] про стягнення заборгованості за надання освітніх послуг. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10 лютого 2026 року позов задоволено частково. Вирішено стягнути з [PERSON] на користь Державного податкового університету борг за житлово-комунальні послуги в сумі 2 390,92 грн. (дві тисячі триста дов`яното гривень 92 копійки), а також судовий збір у розмірі 295,23 грн. (двісті дев`яносто п`ять гривень 23 копійки). 12.02.2026 року від представника відповідача - адвоката Самойленка А.В. надійшла заява, згідно якої просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з Державного податкового університету на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000,00 гривень. 20.02.2025 року від представника позивача Гончар А.В. надійшла заява про зменшення розміру судових витрат. Представник позивача вказала, що у своїй заяві про розподіл витрат на правничу допомогу, а також у акті прийому-передачі правничої допомоги та звіті про виконання договору представник Відповідача Самойленко А. В. зазначав, що надавав правничу допомогу шляхом відвідування двох судових засідань, проведених 10.12.2025 та 23.01.2026. Однак ці відомості суперечать наявним у справі матеріалам, оскільки жодних протоколів або інших документів, які підтверджували б участь Відповідача або його представника у судових засіданнях у зазначені дати, у матеріалах справи не міститься. Відповідно, інформація про відвідування судових засідань не відповідає фактичним обставинам справи та не може слугувати підставою для повного відшкодування заявлених витрат на правничу допомогу. Оскільки ця справа є нескладною, не потребує значних зусиль і часу для надання правничої допомоги, судові засідання не відвідувались Відповідачем та його представником Самойленком А.В., заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із її складністю, обсягом виконаної роботи (наданих послуг) та часом, витраченим адвокатом на їх виконання, тому просила відмовити повністю у задоволенні заяви. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.02.2026 року, заяву було розподілено та передано судді Шестопаловій Я.В. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. (ч.3 ст. 270 ЦПК України) Виходячи з правил ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Сторони не викликались в судове засідання, що у відповідності до вимог ст. 270 ЦПК України не є перешкодою для розгляду даної заяви. З урахуванням зазначеного суд вважає за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення без участі учасників справи на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши матеріали справи та додані до клопотання матеріали, оцінивши в сукупності надані докази, суд доходить наступного висновку: Судом встановлено, що 31.10.2025 року між відповідачем, [PERSON] та АО «Агенція правового захисту» в особі керуючого партнера, адвоката Самойленка Артема Володимировича, було укладено Договір про надання правової допомоги та Додаткову угоду № до договору про надання правової допомоги від 31.10.2025 року. Згідно п. 2. Додаткової угоди за надання правової допомоги Замовник сплачує Виконавцю винагороду у наступному розмірі: ознайомлення з матеріалами судової справи - 2500,00 грн.; здійснення правового аналізу документів у спірних правовідносинах та надання консультаційних послуг - 2500,00 грн.; складання проекту відзиву / пояснень/ письмових дебатів у суді першої інстанції - 7000,00 грн. за кожен документ; здійснення представництва інтересів у суді - 3000 грн. за кожне підготовче/судове засідання (1 судодень незалежно від їх фактичного проведення);- надання правової допомоги поза межами судового засідання (збирання доказів, ознайомлення з матеріалами судової справи тощо) - 1000 грн. за 1 годину надання послуг; Гонорар: у випадку прийняття судового рішення на користь Замовника, останній сплачує гонорар Виконавцю у сумі 5 000,00 грн. Пунктом 3 Додаткової угоди та Актом прийому-передачі від 12.02.2026 року встановлено, що оплата здійснюється шляхом видачі Виконавцю готівкових грошових коштів або шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця після надання відповідних послуг, не раніше ніж через 90 днів після набранням судовим рішенням у справі №367/12184/25 законної сили. З Акту прийому-передачі наданих послуг від 12.02.2026 року за договором про надання правової допомоги від 31.10.2025 року вбачається, що адвокатом було надано наступні послуги: ознайомлення з матеріалами справи №367/12184/25, що перебуває в провадженні Ірпінського міського суду Київської області 2 500,00 грн.; здійснення правового аналізу документів у спірних правовідносинах та надання консультацію щодо судової практики у справах пов?язаних із заборгованості зі сплати комунальних платежів 2500,00 грн.; підготовка і подача відзиву до Ірпінського міського суду Київської області в рамках справи №367/12184/25 7000,00 грн.; підготовка і подача до Ірпінського міського суду Київської області в рамках справи №367/12184/25 заяву про ухвалення додаткового рішення в частині відшкодування судових витрат 7 000,00 грн.; участь у судових засіданнях (10.12.2025 та 23.01.2026) 6 000,00 грн. Загальна вартість даних послуг згідно договору становить 25 000 грн. Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з вимогами ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України, встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Верховний Суд у постанові від 02.06.2022 у справі №160/6899/20 зазначив про те, що визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial