Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Костянтинівської сільської ради Каховського району Херсонської області, про визнання права власності на квартиру. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 22.07.1992 є власником квартири [ADDRESS] . Договір посвідчено секретерам виконкому сільської ради та зареєстровано в реєстрі під № 22. Як вбачається з довідки про склад сім`ї № 930 Позивач рахується власником вказаної квартири та відповідно до витягу з реєстру територіальної громади зареєстрований за адресом вказаної квартири. Загальна площа квартири 72,755 кв.м., житлова площа 45,50 кв.м., що вбачається із плану квартири. Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості вартість складає 1214684,78грн. 09.07.2025 державним реєстратором було відмовлено у реєстрації права власності на нерухоме майно у зв`язку із неможливістю встановити факт набуття права власності. Село Костянтинівка з 25.02.2022 року перебуває в окупації. Просить суд визнати за [PERSON] право приватної власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 72.755 кв.м., житлова площа 45,50 кв.м. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача позов визнав, просив задовольнити. Дослідивши та проаналізувавши всі обставини справи, суд приймає до уваги наступне. 22.07.1992 року між представником за довіреністю від Костянтинівської сільської ради Горностаївського району Херсонської області Головченком Михайлом Михайловичем і громадянином [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Квартира належала Костянтинівській сільській раді на підставі балансу. Договір посвідчено секретарем виконкому Костянтинівської сільської ради Горностаївського району Херсонської області та зареєстровано в реєстрі під № 22. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Вказані відносини щодо набуття права власності виникли 22.07.1992 рік, тому при вирішенні справи застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР, Закон УРСР «Про державний нотаріат» від 25.12.1974 року, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. № 18/5, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад депутатів трудящих, затвердженої наказам Міністерства юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5. Відповідно до ч.1 ст. 47, ст. 227 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. У ч. ч. 5, 6 ст. 3, ст. 14 Закону УРСР «Про державний нотаріат» у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, нотаріальні дії, передбачені Законом СРСР «Про державний нотаріат» та цим Законом, вчиняють виконавчі комітети міських, селищних, сільських Рад народних депутатів. Нотаріальні дії у виконавчих комітетах міських, селищних, сільських Рад народних депутатів вчиняють голова, заступник голови або секретар виконавчого Комітету, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення нотаріальних дій. У населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, виконавчі комітети міських, селищних, сільських Рад народних депутатів вчиняють, зокрема, такі нотаріальні дії: посвідчують інші угоди (договори, довіреності та ін.), крім договорів про надання у безстрокове користування земельних ділянок для спорудження індивідуальних жилих будинків і угод, які стосуються майна, що знаходиться за кордоном, або прав, які мають бути здійснені за кордоном. Відповідно п. 29 Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад депутатів трудящих службові особи виконавчих комітетів посвідчують угоди, для яких законодавством встановлено обов`язкову нотаріальну форму. Відповідно до діючого законодавства обов`язковому нотаріальному посвідченню підлягають, зокрема, такі угоди - договори про відчуження (купівля-продаж, міна, дарування) жилого будинку (частини будинку), квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників незалежно від суми договору (статті 227, 242, 244 Цивільного кодексу УРСР). Тобто діюче на час укладення договору законодавство дозволяло секретарям сільських рад посвідчувати договори, зокрема і договори купівлі-продажу нерухомого майна. Однак відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону УРСР «Про державний нотаріат» державні нотаріуси, службові особи виконавчих комітетів міських, селищних, сільських Рад народних депутатів, які вчиняють нотаріальні дії, не вправі вчиняти нотаріальні дії на своє ім`я і від свого імені, на ім`я і від імені своїх чоловіка або дружини, їхніх і своїх родичів (батьків, дітей, онуків, діда, баби, братів, сестер), а також на ім`я і від імені працівників даної державної нотаріальної контори або даного виконавчого комітету Ради народних депутатів. Службові особи виконавчих комітетів міських, селищних, сільських Рад народних депутатів не вправі вчиняти нотаріальні дії також на ім`я і від імені даного виконавчого комітету Ради народних депутатів. У зазначених випадках нотаріальні дії вчиняються в будь-якій іншій державній нотаріальній конторі чи виконавчому комітеті будь-якої іншої міської, селищної, сільської Ради народних депутатів. Нотаріальні дії, які згідно з законодавством Союзу РСР або Української РСР повинні бути вчинені в певній державній нотаріальній конторі або виконавчому комітеті певної Ради народних депутатів, вчиняються в зазначених випадках іншою державною нотаріальною конторою, визначеною відділом юстиції виконавчого комітету обласної, Київської міської Ради народних депутатів, або виконавчим комітетом іншої міської, селищної, сільської Рад народних депутатів, визначеним виконавчим комітетом вищестоящої Ради народних депутатів. Нотаріальні і прирівняні до них дії, вчинені з порушенням установлених цією статтею правил, є недійсними. Такі саме положення містяться і у п. 15 Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад депутатів трудящих, а саме службові особи виконавчих комітетів не вправі вчиняти нотаріальні дії на своє ім`я і від свого імені, на ім`я і від імені своїх чоловіка або дружини, їхніх і своїх родичів (батьків, дітей, онуків, діда, баби, братів, сестер), а також на ім`я і від імені працівників даного виконавчого комітету Ради депутатів трудящих. Службові особи виконавчих комітетів міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих не вправі вчиняти нотаріальні дії також на ім`я і від імені даного виконавчого комітету Ради депутатів трудящих. У зазначених випадках нотаріальні дії вчиняються у виконавчому комітеті будь-якої іншої міської, селищної, сільської Ради депутатів трудящих, яка вчиняє нотаріальні дії, чи в будь-якій державній нотаріальній конторі. Нотаріальні дії, які згідно з законодавством Союзу РСР або Української РСР повинні бути вчинені у виконавчому комітеті певної Ради депутатів трудящих, вчиняються в зазначених випадках виконавчим комітетом іншої міської, селищної, сільської Ради депутатів трудящих, визначеним виконавчим комітетом вищестоящої Ради депутатів трудящих. Нотаріальні дії, вчинені з порушенням установлених у цьому пункті правил, є недійсними. Відповідно до статей 48, 59 ЦК УРСР недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону. Угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення. Отже, договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 22.07.1992 року між представником за довіреністю Костянтинівської сільської ради Горностаївського району Херсонської області Головченко Михайлом Михайловичем і громадянином [PERSON] , є недійсним з моменту укладення в сили ст. 22 Закону УРСР «Про державний нотаріат», оскільки укладений і посвідчений Костянтинівською сільською радою Горностаївського району Херсонської області від свого імені. Такі саме вимоги містилися і до посвідчення договорів купівлі-продажу нотаріусами. Договір купівлі-продажу нерухомого майна був би недійсним, якщо б нотаріус від свого імені уклав такий договір, і потім особисто посвідчив його укладення. Викладені вимоги законодавства завжди були базовою основою і гарантією неупередженості, законності, достовірності та запобігання конфлікту інтересів при укладенні правочинів із нерухомим майном. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з нормами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. У ч. 1 ст. 13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскілки договір купівлі продажу квартири [ADDRESS] , укладений 22.07.1992 року є недійсними в силу прямої вказівки у законі, то у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed