Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

У листопаді 2025 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва» (далі по тексту - відповідач) про відшкодування шкоди. Відповідно до позовних вимог позивач просив суд: стягнути з Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів Шевченківського району міста Києва" (ЄДРПОУ 31868786) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) завдану шкоду у розмірі 53 390, 00 гривень, яка складається з 3 390, 00 гривень майнової шкоди та 50 000, 00 гривень моральної шкоди, а також сплачений судовий збір у розмірі 968, 96 гривень. Короткий зміст та узагальнені доводи позовної заяви. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 07 листопада 2025 року о 21 годині 45 хвилин, рухаючись з дозволеною швидкістю 50 км/год на своєму автомобілі Tesla Y, державний номер [NUMBER] в місті Києві, по лівій полосі вул. Юрія Іллєнка, 50-А, в сторону перехрестя вул. Ю. Іллєнка та вул. О. Теліги (біля автозаправки WOG), потрапив у дорожньо-транспортну пригоду. Вказує, що внаслідок зняття верхнього шару асфальту на дорожному полотні, на стику знятого дорожнього полотна та заасфальтованого дорожнього полотна, пробив переднє праве колесо, внаслідок чого продовжити подальших рух було неможливим. Враховуючи зазначене, позивачем було викликано патрульну поліцію для фіксації дорожньо-транспортної пригоди, про що було зафіксовано звернення ЄО No86731. Внаслідок чого поліцією було складено схему місця ДТП (додається), в якій, серед іншого зафіксовано, що попереджувальний знак про ремонтні роботи (п. 1.37 ПДР) розміщено біля правої полоси дороги за 36 метрів до місця їх проведення. При цьому, згідно п. 1.41 розділу 33 ПДР, визначено, що знак 1.37 встановлюється на відстані щонайменше 50 м до початку небезпечної ділянки. Крім того, згідно п. 8.2-1 ПДР, якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги). Схема місця ДТП свідчить, що дорога має по три полоси руху в кожну сторони, проте вказаний дорожній знак не був продубльований належним чином на розділювальній смузі або над проїзною частиною. Після відібрання пояснень та складення схеми ДТП позивач був змушений викликати евакуатор для евакуації автомобіля до найближчого сервісу шиномонтажу для ремонту колеса з метою подальшого руху додому (м. Буча Київської області), оскільки в цей час (після 22 години) жодний обласний громадський транспорт вже не працював. За послуги евакуації авто ним було сплачено 2600 гривень, що підтверджується квитанцією, актом, чеком. Як вбачається з часу проведення платежу - евакуація була проведена о 23 годині 30 хвилин 07 листопада 2025. Після доставлення автомобіля до сервісу шиномонтажу за адресою м. Київ, вул. М. Гречко, 28 (сервіс Vianor), було здійснено терміновий ремонт колеса, вартість якого становить 790 гривень, про що свідчить фіскальний чек та квитанція про оплату. Фіскальний чек засвідчує, що були проведені такі роботи як знімання та розбирання колеса, встановлення тягарця клеючого, пластир, балансування колеса, збірка та встановлення. Як вбачається з часу проведення платежу - ремонт був завершений о 00 годині 39 хвилин 8 листопада 2025 року. Наказом начальника Київської міської військової адміністрації від 20.03.2023 No 1 «Про запровадження комендантської години на території міста Києва» встановлено в Києві комендантську годину з 00 до 05 години кожного дня. У цей час заборонено: перебувати на вулиці та у громадських місцях; переміщатися транспортом без спецперепустки або пішки. Позивач не має спецперепусток, а тому був змушений провести ніч в автомобілі на автосервісі, що завдало страждань, незручності, шкоди для здоров`я шляхом проведення часу в холоді, враховуючи температуру повітря в листопаді. За час перебування позивача на місці ДТП, евакуації, ночівлі біля автосервісу - в місті Києві оголошувалася повітряна тривога тричі (!): з 23:23 години 07 листопада до 00:15 08 листопада; з 00:53 до 02:48 та з 03:50 до 06:59 години 08 листопада. Таким чином, позивач замість перебування у власному житлі в нормальних умовах, був змушений тричі спускатися в укриття, яке розташоване далеко від відповідного шиномонтажу, а додому зміг поїхати лише після 7 години ранку. Окрім цього, перебуваючи біля шиномонтажу під час комендантської години та повітряної тривоги, позивач важко переживав за власну родину (дружину та доньку 4 років), які знаходилися в місті Буча, де в цей час так само була повітряна тривога. Слід підкреслити, що у такі обставини позивач потрапив саме внаслідок протиправних дій відповідача, які призвели до пошкодження автомобіля. що унеможливило подальший рух. Це завдало моральної шкоди позивачу, яка проявилась у душевних стражданнях через пошкодження майна, фізичний розрив з родиною в умовах комендатської години та низки повітряних тривог, неможливість тривалий час (понад 9 годин) переміщатися на автомобілі, внаслідок цього - у втомленому стані на наступний робочий день. Таким чином, позивач оцінює завдану моральну шкоду у розмірі 50 тисяч гривень. Матеріальна шкода складається зі збитків, які включають послуги евакуатора (2600 грн) та послуги шиномонтажу (790 грн) та сукупно становлять 3390 гривень. Провадження у суді та позиція сторін щодо предмету спору. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2025 року матеріали справи передані для розгляду судді Романишеній І.П. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.12.2025 р. відкрито провадження у даній цивільній справі розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 24.12.2025 року до суду надійшов відзив на позов, згідно з яким представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вказував, що не заперечує, що дорожні роботи на вулично-дорожньої мережі по вулиці Юрія Іллєнка проводилися саме Комунальним підприємством «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києва. Разом з тим, сам по собі факт виконання дорожніх робіт не свідчить про протиправність дій відповідача. Тимчасова організація дорожнього руху на місці проведення робіт була здійснена із встановленням дорожнього знаку 1.37 «Дорожні роботи», що підтверджується матеріалами, на які посилається сам позивач. Наявність зазначеного дорожнього знаку свідчить про належне попередження учасників дорожнього руху про зміну дорожньої обстановки та покладає на водіїв обов?язок діяти з підвищеною обережністю, обирати безпечну швидкість руху та враховувати стан проїзної частини відповідно до вимог Правил дорожного руху. Відповідно до схеми місця ДТП від 07.11.2025 надану Позивачем, враховуючи місце розташування автомобіля, характер та ступінь його пошкодження, дорожню обстановку, зокрема і стан покриття проїзної частини, ширину дороги та відстань між об?єктами до сталих об?єктів, можна зробити висновок, що Позивач, керуючи автомобілем, скоїв ДТП вже виїжджаючи з місця проведення ремонтних робіт (62,2 м. від знаку 1,37), що свідчить про його обізнаність в дорожній обстановці, а саме наявність ремонтних робіт на ділянці дороги, по якій він здійснював рух, однак у порушення пунктів 2.3б, 12.3 ПДР України не був уважним, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки автомобіля або безпечного для інших учасників об?їзду перешкоди. Позивачем не доведено, що саме дії або бездіяльність відповідача перебувають у прямому причинно-наслідковому зв?язку з пошкодженням колеса автомобіля. Більше того, на позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення ВПР1 N?506516 п. 12.3, 2.36 Правил дорожного руху у зв`язку з вказаною дорожньо-транспортною пригодою. Наразі відповідна справа перебуває на розгляді Шевченківського районного суду. Факт складання протоколу свідчить про наявність ознак порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху, зокрема, щодо вибору безпечної швидкості та врахування дорожньої обстановки. До ухвалення судового рішення у справі про адміністративне правопорушення твердження позивача про відсутність його вини є передчасними. Таким чином, причинно-наслідковий зв?язок між діями відповідача та заявленою шкодою, а також відсутність вини самого позивача, належним чином не доведені. Заявлені до відшкодування витрати на евакуацію та шиномонтаж не можуть бути автоматично покладені на відповідача, оскільки позивачем не доведено, що ці витрати є прямими та неминучими наслідками протиправної поведінки відповідача. Крім того, позивач не довів відсутність альтернативних способів усунення наслідків пошкодження транспортного засобу без залучення евакуатора, а також не надав доказів економічної обґрунтованості саме такого обсягу витрат. Вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. є явно завищеною та не відповідає принципам розумності й справедливості. Посилання позивача на повітряні тривоги, комендантську годину та загальну безпекову ситуацію в країні не можуть вважатися підставами для цивільно-правової відповідальності відповідача, оскільки ці обставини мають загальний характер і не перебувають у сфері контролю відповідача. Розмір як матеріальної, так і моральної шкоди визначений позивачем довільно, без належного доказового обґрунтування. Відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду саме на позивача покладається обов?язок доведення обґрунтованості та розміру заявлених до стягнення сум. Відповідь на відзив до суду не надходила. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Фактичні обставини спірних правовідносин сторін, встановлені судом. Перевіряючи посилання представника відповідача, викладені у відзиві, судом втановлено, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.12.2025 року по справі №761/49337/25, яка набрала законної сили, встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №506516 від 07 листопада 2025 року, 07 листопада 2025 року близько 21 год 45 хв за адресою: м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 50А, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Tesla», д.н.з. [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну та у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду, в місці проведення ремонтних робіт на дорозі, яка позначена дорожнім знаком 1.37 «Дорожні роботи», виїжджаючи з місця проведення ремонтних робіт, пошкодив автомобільні колеса. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п.2.3б, 12.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП. Вказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Постановою Київського апеляційного суду від 02.03.2026 року постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 17.12.2025 року залишено без змін. Таким чином, порушення позивачем п.п.2.3б, 12.3 ПДР України встановлено постановою Шевченківського районного суду м. Києва і не потребує доказування згідно з приписами ч. 6 ст. 82 ЦПК України. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що внаслідок дій/бездіяльності працівників відповідача, яка полягала у неналежному розміщенні дорожнього знаку про проведення відповідних робіт на відповідній відстані, він пробив колесо, при цьому розмір матеріального збитку, як вказує позивач складає 3390,00 гривень. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Положеннями ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Частиною 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Водночас, стороною позивача не було надано до суду жодних належних і допустимих доказів, щодо дій/бездіяльності працівників відповідача щодо неналежного виконання ними своїх посадових обов`язків, які перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням відповідних наслідків - дорожньо-транспортної пригоди, яка на думку позивача, трапилась з їхньої вини. Доводи позивача, на які останній посилається у позовній заяві, не знайшли свого підтвердження протягом розгляду справи в суді. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ст. ст. 1166, 1187 ЦК України, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в частині відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 2 цієї статті передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995р. за № 4, а також те, що суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог про відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає, що не підлягають задоволенню і вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні поовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідача не підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: dismissed