Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

27.02.2026 року позивачка звернулася до суду із позовом, покликаючись на те, що 11.10.1997 між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб у відділі РАГСу Городоцького району Львівської області, актовий запис № 89, в якому у них народилося двоє дітей, які вже повнолітні. Позов подано з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння, причиною цього став ревнивий характер чоловіка, він постійно влаштовував сцени ревнощів, ображав її, застосовував фізичне насильство. Після чергової сварки у 2021 вони припинили відносини та з цього часу не відновлювали подружніх стосунків. Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 11.10.1997 у відділі РАГСу Городоцького району Львівської області, актовий запис № 89. Позивачка в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява її представника про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Так, згідно з ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування, зокрема, до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У свою чергу підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя визначені ст.112 СК України, положеннями якої встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 11.10.1997 уклали шлюб, який зареєстрували у відділі РАГСу Городоцького району Львівської області, актовий запис № 89 (а.с.6). У сторін народилося двоє дітей, які вже повнолітні. Сімейне життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя та сімейні обовязки, зі слів позивача вони останні чотири роки не підтримують подружніх відносин. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та взаємопідтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони обоюдно не мають наміру зберігати шлюб, надання терміну для примирення не бажають, а тому суд не вбачає підстав для збереження шлюбу. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, а тому згідно зі ст.112 СК України є всі підстави для розірвання шлюбу. Частиною 1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] визнав позов [PERSON] до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір», є підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 665 грн. 60 коп. Іншу частину судового збору слід стягнути з відповідача в користь позивача у зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Outcome: approved