Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

18 грудня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 663881938 від 16 квітня 2019 року у розмірі 11814,00 грн, а також витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 16 квітня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" (далі ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога") та [PERSON] , було укладено кредитний договір №663881938. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, сплатити також пеню в розмірі, нарахованому відповідно до умов цього Договору. Відповідач не виконав свого обов`язку з повернення наданого йому кредиту в строки, передбачені кредитним договором. 28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» (далі ТОВ «Таліон плюс») укладено договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до умов якого ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" передало (відступило) ТОВ «Таліон плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон плюс» прийняло належні ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" права вимоги до відповідача за кредитним договором №663881938. 03 січня 2019 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 20190103, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передало (відступило) ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" прийняло належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 26 грудня 2019 року до Договору факторингу № 20190103 від 03 січня 2019 року ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 11814,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6814,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Ухвалою суду від 19 грудня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Справу ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, призначивши її до судового розгляду по суті на 27 січня 2026 року о 08 годин 25 хвилин з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до суду не з`явився. В позовній заяві просила про розгляд справи за її відсутності та зазначила, що у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення судом. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання, причини неявки суду не повідомила, відзив та заперечення на позов не надала. Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07 липня 1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст.223 ЦПК України зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд дійшов до такого висновку. Суд встановив, що 16 квітня 2019 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] в електронній формі був укладений договір №663881938, відповідно до якого ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" надало відповідачу грошові кошти у сумі 5000,00 грн строком на 28 днів. Також разом з договором відповідачем в електронній формі було підписано графік розрахунків до договору № 663881938 від 16 квітня 2019 року. Відповідно п.п.1.4.-1.6. Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 0,01 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п.1.3. цього Договору. Позичальник сплачує Товариству проценти, за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 3,65 відсотків річних. Згідно п. 3.2. Договору, у разі порушення позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за користування ним, Товариство має право нарахувати позичальнику пеню у розмірі 1,3 % від залишку суми кредиту за кожний день прострочення повернення заборгованості, починаючи з першого дня порушення до дня повного погашення заборгованості за кредитом. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Вказаний кредитний договір містить особисті дані відповідача, його паспортні дані, місце проживання податковий номер, електронну адресу. 28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до умов якого ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" передало (відступило) ТОВ «Таліон плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон плюс» прийняло належні ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, у тому числі і за кредитним договором №663881938 від 16 квітня 2019 року. Відповідно до пункту 2.1. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 03 січня 2019 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 20190103, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передало (відступило) ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" прийняло належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до пункту 2.1. Договору факторингу, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №7 до договору факторингу №20190103 від 03 січня 2019 року ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в розмірі 11814,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6814,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в статті 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України) Згідно з ч. 3 ст. 6 ЦК України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. У відповідності до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 663881938 від 16 квітня 2019 року зобов`язання за договором [PERSON] належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 31 жовтня 2025 року становить 11814,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6814,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Після відступлення прав вимоги жодних додаткових нарахувань на суму заборгованості по кредиту не здійснювалось. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Належних та достовірних доказів погашення заборгованості за кредитним Договором та його припинення відповідач суду не надав, розрахунок заборгованості не спростовано. Враховуючи вище наведене, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані та підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 3028 грн, сплачений при подачі позову.

Outcome: approved