Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

12 лютого 2026 року з Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області до Варвинського районного суду Чернігівської області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України надійшла на розгляд за територіальною підсудністю вказана позовна заява. На обґрунтування заявлених позовних вимог посилаються на те, що відповідачем по справі були укладені наступні договори: 31 січня 2023 року укладено Договір позики № 78568396 з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»; 20 січня 2023 року укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3401745 з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА». Вказані договори були укладені відповідачем, шляхом накладення ним особистого електронного підпису, які були відтворені шляхом використання відповідного одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і були надіслані на вказаний ним номер мобільного телефону. За умовами вищевказаних Договорів кредитодавці зобов`язалися передати позичальнику (відповідачу) у власність кошти на встановлений Договором строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язалася повернути кредитодавцям таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку відповідного кредиту/позики або достроково та сплатити плату (проценти) від суми кредиту/позики. При цьому кредитодавці свої зобов`язання за договорами виконали у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися коштами на умовах, передбачених відповідними Договорами. Натомість у порушення умов договору у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі відповідач не сплачує, у зв`язку з чим виникла відповідна заборгованість. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 14/06/21, за яким право грошової вимоги за Договором позики № 78568396 від 31 січня 2023 року перейшло до ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» у розмірі 36 000 грн, з яких: 9 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 27 000 грн - сума заборгованості за відсотками. 19 жовтня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 19102023, за яким право грошової вимоги за кредитним договором № 3401745 від 20 січня 2023 року перейшло до ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» у розмірі 18 060 грн, з яких: 3 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 15 060 грн - сума заборгованості за відсотками. У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] відповідну заборгованість у загальному розмірі 54 060 грн. Крім того, позивач наполягає на розподілу судових витрат, у виді сплаченого судового збору у розмірі 3 028 грн та витрат пов`язаних з розглядом справи, а саме з витребування доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням та забезпечення доказів, що становить 1 514 грн. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2026 року, позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 17 березня 2026 року. Позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 99) явку свого представника не забезпечили. У прохальній частині позову наполягали на здійсненні розгляду справи за відсутності сторони позивача. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, засобами поштового зв`язку за адресою зареєстрованого місця проживання. 17 березня 2026 року звернувся до суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 100); з клопотанням про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає частково, а саме у розмірі тіла кредиту за Договором позики № 78568396, що становить 9 000 грн та за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3401745 - 3 000 грн, щодо нарахованих відсотків заперечує, посилаючись на те що в момент нарахування вказаних відсотків перебував на військовій службі (а.с. 101); та клопотання про долучення до матеріалів справи копії доказів на підтвердження перебування на відповідача на військовій службі (а.с. 102-107). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 січня 2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір позики № 78568396 в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором AoL3mfyL8Y, відповідно до якого товариство надало позичальнику кошти у сумі 9 000 грн, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити відсотки (а.с. 7, 8). Умови договору детально викладені в пунктах 2.1 2.3 Договору. Зокрема, сума позики 9 000 грн, строк договору 30 днів (з 31 січня до 02 березня 2023 року), процентна ставка/день 2,50% (фіксована); процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день 2,7%, пеня за день 2,7%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 90465,53%, орієнтовна загальна вартість позики 15 750 грн. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» свої зобов`язання за вказаним Договором позики № 78568396 виконало у повному обсязі надавши відповідачу обумовлену Договором позику. Крім того, 20 січня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3401745 в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором К832, відповідно до якого товариство надало кредитні кошти у сумі 3 000 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти (а.с. 28-37). Умови договору детально викладені в пунктах 1.2 - 1.6.2, 6.4.1, 6.4.2 Договору. Зокрема, сума позики 3 000 грн, строк договору - 360 днів, стандартна процентна ставка/день 2,0% (застосовується в межах строку договору); знижена процентна ставка/день 1,0%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 13 704,41% (за стандартною ставкою), орієнтовна загальна вартість позики 24 600 грн (за стандартною ставкою), орієнтовна реальна річна процентна ставка 13 704,41% (за стандартною ставкою з урахуванням зниженої процентної ставки), орієнтовна загальна вартість позики 23 700 грн (за стандартною ставкою з урахуванням зниженої процентної ставки), штраф на 4 день неналежного виконання зобов`язань 450 грн, починаючи з 5 дня 33 грн. Інформація, яка міститься у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, що є додатком до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с. 38) та Паспорті споживчого кредиту (а.с. 39, 40), дублює умови кредитного договору. 18 липня 2023 року між сторонами укладено додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до Договору № 3401745 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до якого у разі погашення відповідачем частини основного боргу у розмірі 900 грн до 24 липня 2023, товариство звільняє [PERSON] від сплати решти частини основного боргу у розмірі 2 100 грн. Зобов`язання відповідача за договором припиняються з моменту виконання клієнтом погашення частини основного боргу у розмірі 900 грн до 24 липня 2023. Однак матеріали справи не містять такого погашення. Довідкою наданою ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», що є фінансовою установою, та має право надавати послуги з переказу коштів без відкриття рахунків, підтверджується, що 20 січня 2023 року було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» у сумі 3 000 грн (а.с. 42, 43). У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за вказаним Договором про надання споживчого кредиту № 3401745 від 20 січня 2023 року виконало у повному обсязі надавши відповідачу обумовлений Договором кредит. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Так, згідно із статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Факт підписання сторонами зазначених Договорів не спростований та не оспорюється. Таким чином судом установлено, що посилання на обставини укладення [PERSON] договорів кредитування/позики в електронній формі відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки договори підписані відповідачем за допомогою електронних підписів та/або одноразових ідентифікаторів, як це передбачено умовами договорів. На переконання суду, вказані правочини є правомірними, адже в розумінні ст. 204 ЦК України їх недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даних Договорів недійсними у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено. З метою підтвердження наявності у позивача в межах вищевказаних Договорів кредитування та позики відповідного права вимоги до позичальника - відповідача по справі [PERSON] , до матеріалів справи додано наступні документи. У частині Договору позики № 78568396 від 31 січня 2023 року. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» було укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (Кредитор) відступив ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (Новий кредитор), права вимоги, визначені в Реєстрі Боржників (а.с. 13-16). Між сторонами також були укладені Додаткові угоди до Договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року: № 2 від 28 липня 2021 року, № 7 від 13 червня 2022 року; та №9 від 26 липня 2023 року (а.с. 17-19). Згідно Акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 8 від 26 липня 2023 року за Договором факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передало ТОВ «ФК» «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» реєстр Боржників № 8 (а.с. 20). Факт виконання зазначених умов та здійснення оплати доводиться відповідною копією платіжної інструкції в національній валюті № 20020 від 28 липня 2023 року (а.с. 21). Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 8 від 26 липня 2023 року до Договору Факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) за Договором позики № 78568396 у сумі 36 000 грн, з яких: 9 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 27 000 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 22). У частині Договору про надання споживчого кредиту № 3401745 від 20 січня 2023 року. 19 жовтня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» було укладено Договір факторингу № 19102023, у відповідності до якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (Кредитор) відступив ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (Новий кредитор), права вимоги, визначені в Реєстрі Боржників (а.с.49-51). Згідно Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 19 жовтня 2023 року за Договором факторингу № 19102023 від 19 жовтня 2023 року, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передало ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» реєстр Боржників (а.с. 52). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 19102023 від 19 жовтня 2023 року, позивач набув право грошової вимоги до відповідача [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3401745 у сумі 18 060 грн, з яких: 3 000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 15 060 сума заборгованості за відсотками (а.с. 53). Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою у випадку, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку щодо набуття позивачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» права грошової вимоги до [PERSON] а саме: за Договором позики № 78568396 від 31 січня 2023 року; за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3401745 від 20 січня 2023 року. Суд вважає математично обґрунтованими розрахунки заборгованості подані позивачем, розмір яких становить: за Договором позики № 78568396 від 31 січня 2023 року у загальні сумі 36 000 грн, з яких: 9 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 27 000 грн сума заборгованості за відсотками; за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3401745 від 20 січня 2023 року у загальні сумі 18 060 грн з яких: 3 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 15 060 грн сума заборгованості за відсотками, що загалом становить до стягнення 54 060 грн. Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За таких обставин, судом встановлено, що після укладення вищезазначеного договору про надання споживчого кредиту відповідач [PERSON] допустив порушення обумовлених зобов`язань, доказів своєчасного та належного виконання умов договору не надав. Разом з тим, зважає на твердження відповідача в частині наявності у нього пільги у виді звільнення його від нарахування відсотків за користування кредитом, в силу його мобілізації та проходження ним служби у ЗСУ, як визначено ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Відповідачем на підтвердження своєї позиції до матеріалів справи долучено наступні документи: - копію військового квитка серії [NUMBER] від 05 листопада 2015 року (а.с. 103), в якому є відмітка про те, що 15 квітня 2022 року [PERSON] призваний у Збройні сили України; - копія довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України №12/413 від 21 квітня 2023 року (а.с. 104), згідно з якою старший сержант [PERSON] дійсно у період з 02 жовтня 2022 року, 26 жовтня 2022 року, з 19 листопада 2022 року по 20 листопада 2022 року, брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи у н.п. Слов`янськ, Билбасівка, Малоілліпівка, Бахмут; - копія довідки видана старшому сержанту [PERSON] , який проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] Державної прикордонної служби України в тому, що він брав безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з 28 червня 2022 по 01 жовтня 2022 року; - копію витягу з Журналу бойових дій, відповідно до якого старший сержант [PERSON] дійсно проходить службу в [NUMBER] мобільному прикордонному загоні з 11 березня 2023 року по теперішній час (в/ч [NUMBER] 551) №08/1158 від 02 березня 2026 року (а.с. 106); - копію посвідчення [NUMBER] , виданого 06 вересня 2023 року [INFO] (а.с. 107), на ім`я [PERSON] , на підставі якого останній має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, учасників бойових дій. Суд зважає, що Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Так, у ст. 1, 2 даного Закону закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей за якими - військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Особливий період відповідно до абз. 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного станув Україні» та Закону України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні 24.02.2022 року введено воєнний стан, який на момент винесення рішення продовжує діяти. Статтю 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» було доповнено підп. 3 п. 4 ч. 15 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 року № 1275-VІІ. Пункт 3 Прикінцевих положень зазначеного Закону передбачено поширення дії, зокрема, підп. 3 п. 4 розділу І цього Закону на військовослужбовців із початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Верховний Суд у постанові від 15.07.2020 року у справі №199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) виклав висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені п. 15 ч. 3 ст. 14 Закону України «Про «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». У цій постанові Верховний Суд зазначив, що Національний банк України листом від 02.09.2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 року №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Таким чином, з аналізу змісту вказаних вище норм законодавства та наявних у справі доказів вбачається, що відповідач, як військовослужбовець, який проходить службу з 15 квітня 2022 року по теперішній час, та брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з моменту мобілізації звільнений від виконання перед своїм кредитором зобов`язань, у тому числі і по сплаті відсотків за користування кредитними коштами, нарахування яких мало місце після початку його служби. Відтак період нарахування відсотків за користування кредитними коштами у відповідності до договору охоплюється періодом призову відповідача на військову службу. Враховуючи наведене, позовні вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» в частині стягнення із відповідача заборгованості за відсотками у сумі 42 060 грн, задоволенню не підлягають. При цьому, оскільки відповідачем заборгованість за тілом кредиту так і не погашена, наявні правові підстави для стягнення з останнього на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованості за Договором позики № 78568396 від 31 січня 2023 року у розмірі 9 000 грн та за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3401745 від 20 січня 2023 року у розмірі 3 000 грн, що загалом становить 12 000 грн. Таким чином, заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, з-поміж іншого, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів(п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення заборгованості за кредитними договорами у розмірі 12 000 грн, що становить 22,20% від заявлених позовних вимог, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 672,22 грн (3 028 * 22,20%). Разом з тим, як вже встановлено судом, відповідач [PERSON] є особою, яка відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору. За таких обставин у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір позивачу має бути компенсований за рахунок держави. Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів (ч. 2 ст. 140 ЦПК України). Згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Так, у позовній заяві зазначено, що позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи, зокрема витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, у розмірі 1 514 гривень. Натомість позивачем у позові взагалі не зазначено у чому саме полягають вказані витрати, а також не надано суду жодних доказів на підтвердження факту їх здійснення, а тому вони не підлягають до стягнення. На підставі наведеного,

Outcome: partial