Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Льон О.М., звернувся до суду з позовом до Канівської міської ради Черкаської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що [PERSON] з 08 серпня 2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 11 січня 2004 року, позивач [PERSON] разом із [PERSON] проживали однією сім`єю у житловому будинку по [ADDRESS] . Вони разом належним чином утримували вказаний будинок, за рахунок спільних коштів проводили ремонтні роботи за потреби, сплачували платежі за комунальні послуги в ході користування будинком, відкрито та безперервно користувалися прибудинковою територією та утримували її в належному стані. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина, позивач звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Зареєстроване місце проживання померлого чоловіка позивача [PERSON] з 06.07.2010 до [INFO] (моменту смерті) було за адресою: [ADDRESS] . За період життя чоловік позивача [PERSON] мав намір зареєструвати право власності на житловий будинок, але рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 07.03.2025 було відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку з відсутністю первинних документів, що посвідчують право власності на будинок. Оскільки право власності на вказаний будинок не було за життя померлого чоловіка зареєстроване належним на його ім?я, тому позивач, як єдиний спадкоємець першої черги за законом позбавлена можливості його успадкувати. Попередній власник вказаного будинку нерухомого майна невідомий позивачу, як давнісному володільцю, тому відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. У зв`язку з відсутністю належних документів, що підтверджують виникнення права власності на вищезазначений об?єкт нерухомого майна, проведення державної реєстрації є неможливим, тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Просить суд визнати за позивачем право власності на нерухоме майно житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку набувальної давності. У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії: Ухвалою від 28.01.2026 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою від 03.03.2026 підготовче провадження у справі закрито, призначено розгляд по суті. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Льон О.М. у судове засідання не з`явилися, скерували до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити. Представник відповідача - Канівської міської ради Черкаської області у судове засідання не з`явився, до суду подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги визнає. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 1 статті 15 та частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на житловий будинок садибного типу, розташований за адресою: [ADDRESS] виготовлено 29.03.2010 технічний паспорт. Спірне домоволодіння складається з: житловий будинок (А-1), прибудова (а-1), баня-гараж (Б), убиральня (Т), водоколонка (№1). Власника житлового будинку не зазначено (а.с.19-25). Відповідно до висновку по розгляду технічної документації домоволодіння [ADDRESS] від 28.04.2010, розглянувши технічний паспорт на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , в якому проживає [PERSON] , та обстеживши дане домоволодіння на місці встановлено, що самовільно побудовані споруди: житловий будинок з прибудовою, загальною площею 45,5 кв.м., житловою площею 19,3 кв.м., баня-гараж розміром 10,27х3,74 м., убиральня не порушують містобудівні норми, ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень» (а.с.26). Позивач [PERSON] є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про шлюб серії [NUMBER] від 08.08.2006 та про смерть серії [NUMBER] від 04.06.2025 (а.с.16,17). Згідно довідки виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області №329-01-18 від 21.01.2026, [PERSON] , [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , з 06.07.2010 по 04.06.2025 (а.с.18). Згідно акту про фактичне місце проживання від 31.12.2025, складеного за участі сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , позивач [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] постійно проживали в будинку по [ADDRESS] , з 11 січня 2004 року по дату смерті чоловіка [PERSON] , після чого [PERSON] залишилася одна проживати у цьому будинку, де проживає по даний час (а.с.43). Відповідно до рішення виконавчого комітету Канівської міської ради № 427 від 07.12.2016 «Про затвердження Переліку уточнених номерів по вулиці Залізнична міста Канева», затверджено Перелік уточнених номерів, а саме: старий номер об`єкта нерухомого майна № 56 змінено на новий номер 39 (а.с.27,28). 30.10.2024 на замовлення [PERSON] , Комунальним проєктно-виробничим архітектурно-планувальним підприємством «Облархбюро» Черкаської обласної ради було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] , згідно якого спірне домоволодіння складається з: житловий будинок (А-1), прибудова (а-1), ганок (а1), лазня-гараж (Б), вбиральня (В), водозабірна колонка (№1). Власника житлового будинку не зазначено (а.с.29-34). Згідно довідки КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» №451 від 31.07.2025, станом на 01.01.2013 право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.39). Згідно повідомлення відділу комунального майна та земельних ресурсів виконавчого комітету Канівської міської ради №205/1 від 04.12.2025, вбачається, що балансоутримувача будинку [ADDRESS] не встановлено. Земельна ділянка під житловим будинком не сформована, інформація на публічній кадастровій карті відсутня (а.с.40). З відповіді Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 628/0 1735/6-25 від 19.11.2025 вбачається, що за інформацією Відділу №4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадасту у Черкаській області згідно Книги записів (реєстрації) державних актів на право власності на землю та постійного користування землею, договорів оренди землі станом на 01.01.2013, земельні ділянки в межах міста Канева, Черкаського району за [PERSON] у приватній власності не обліковуються (а.с.41). Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.01.2026, вправо власності за [PERSON] на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.42). Згідно відповіді КП «Житлово-експлуатаційна контора» № 264 від 15.12.2025 вбачається, що КП «ЖЕК» надає комунальну послугу з управління побутовими відходами за адресою: [ADDRESS] по особовому рахунку [NUMBER] , який було відкрито на [PERSON] , [INFO] 3 [INFO] даний рахунок переведено на [PERSON] у зв`язку зі смертю [PERSON] , заборгованості за даним особовим рахунком немає (а.с.44). Згідно інформації ТОВ «Черкасиенергозбут» №4752-302025 від 18.12.2025 вбачається, що [PERSON] приєднався до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом споживання електричної енергії та оплати за таку електричну енергію, внаслідок чого за об`єктом побутового споживача, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] було відкрито особовий рахунок [NUMBER] та власником даного о/р є [PERSON] . Згідно наявних у ТОВ «Черкасиенергозбут» даних, за вказаною адресою відсутня заборгованість за спожиту електричну енергію (а.с.45,46). 3гідно інформації КП «Управління ВКГ» №351 від 17.12.2025 вбачається, що 01.11.2019 укладено договір з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з [PERSON] , о/р [NUMBER] . За вказаним особовим рахунок заборгованість відсутня. Оплата здійснюється по квитанції на ім`я [PERSON] через відділення Укрпошти, платник невідомий (а.с.47). З квитанцій про оплату комунальних послуг вбачається, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] користувався електроенергією, послугами з водопостачання та водовідведення, послугами ЖЕК та сплачував рахунки (а.с.48-50). Рішенням державного реєстратора виконавчого комітету Бобрицької сільської ради №77675949 від 07.03.2025, [PERSON] відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою від 22.01.2025 щодо державної реєстрації права власності на житловий будинок [ADDRESS] , оскільки державним реєстратором встановлено відсутність відомостей про зазначений житловий будинок у Державному реєстрі речових прав та його архівній складовій, Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За Цивільним кодексом України до первинних способів набуття права власності належать: набуття права власності на новостворену (виготовлену) річ (у тому числі на об`єкт незавершеного будівництва), на яку раніше не було і не могло бути встановлене право власності (стаття 331 Цивільного кодексу України); набуття права власності на перероблену річ чи на зібрані плоди або привласнені (добуті) загальнодоступні дари природи, у тому числі в результаті полювання на диких звірів, вилову риби (частина друга статті 189, статті 332, 333 Цивільного кодексу України); визнання права власності за певних умов на самочинне будівництво (стаття 376 Цивільного кодексу України); набуття права власності на скарб, знахідку, бездоглядну домашню тварину або інше безхазяйне майно, у тому числі на майно, від якого відмовився або на яке втратив право попередній власник (статті 335, 336, 337, 338, 340, 341, 343 Цивільного кодексу України); набуття права власності на майно добросовісним набувачем від неуповноваженого відчужувача у разі відмови власнику у задоволенні позову про його витребування (статті 330, 388, 389 Цивільного кодексу України); набуття права власності за набувальною давністю на окремі об`єкти (стаття 344 Цивільного кодексу України). До похідних способів належить набуття права власності на підставі правочинів (стаття 334 Цивільного кодексу України); в порядку спадкування після смерті особи (стаття 1216 Цивільного кодексу України); в порядку правонаступництва при реорганізації юридичної особи (частина друга статті 104, статті 107, 109 Цивільного кодексу України); у випадку приватизації державного майна та майна, що перебуває у комунальній власності (стаття 345 Цивільного кодексу України). Таким чином, підставою первинного способу набуття права власності є правопороджуючі юридичні факти, а для похідного - правовідносини, які виникли на підставі відповідних юридичних фактів. Цивільний кодекс України розглядає набувальну давність як первинний спосіб набуття права власності, який поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов. Відповідно до частини першої, четвертої статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Отже, правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 Цивільного кодексу України є, зокрема, фізичні особи та юридичні особи. Проте, не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним. Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Саме такий сталий правовий висновок Верховного Суду викладено у низці постанов останнього, зокрема, від 19.02.2020 у справі № 910/3044/18, від 10.02.2020 у справі №923/82/19, від 16.01.2020 у справі № 916/455/19, від 02.08.2019 у справі № 915/962/18 тощо. Виходячи зі змісту статті 344 Цивільного кодексу України, обставинами, які мають значення для справи та які повинен довести позивач, є: -майно може бути об`єктом набувальної давності; -добросовісність володіння; -відкритість володіння; -давність володіння та його безперервність; -відсутність інших осіб, які претендують на це майно; -відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Відсутність будь-якого з перерахованих елементів виключає можливість набуття права власності за набувальною давністю (постанова Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №908/651/19). За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 10 січня 2023 року у справі №278/2443/18 (провадження №61-19963св21), від 01 листопада 2023 року у справі №369/2190/22 (провадження №61-3246св23). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач не зазначає хто побудував даний спірний будинок та хто володів ним до початку проживання її та її чоловіка у даному житловому будинку. Натомість в позові позивач зазначає, що вона та її померлий чоловік фактично є власниками даного будинку, що також виключає визнання права власності за набувальною давністю. Щодо статусу статусу нерухомого майна як об`єкта права власності. Згідно наданого позивачем висновку по розгляду технічної документації домоволодіння [ADDRESS] від 28.04.2010 та технічного паспорту на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , встановлено, що спірне домоволодіння хоча і не порушує містобудівні норми, ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень», але є самовільною побудовою (а.с.19-26). Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Згідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. При цьому, згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. При цьому, будь-яких доказів на підтвердження введення в експлуатацію спірного житлового будинку, державної реєстрації права власності на нього за будь - якою особою до матеріалів справи не надано. Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що спірне майно є об`єктом нерухомості, що відповідно також виключає визнання на нього права власності за набувальною давністю. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Стороною позивача не наведено жодного документу, який би підтверджував прийняття даних об`єктів незавершеного будівництва в експлуатацію та набуття даним майном статусу об`єкта нерухомості. Об`єкти незавершеного будівництва, на які позивач заявляє своє право власності за набувальною давністю, не були сформовані як об`єкти нерухомого майна, позивач намагається визнати право власності на самочинне будівництво, що є неможливим відповідно до ст. 344 ЦК України, а відтак відсутні підстави для задоволення заявленого позову.

Outcome: dismissed