Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

21 листопада 2025 року [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 03 листопада 2016 року Дзержинським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 858, свідоцтво про шлюб (повторне) серії [NUMBER] . Спільних неповнолітніх чи малолітніх дітей сторони не мають. В обґрунтування пред`явлених вимог позивач зазначає, що з часом відносини між сторонами почали погіршуватись, у них відсутні спільні інтереси, мають різні погляди на життя, відповідач перестав забезпечувати сім`ю. Сторони спільного господарства не ведуть близько 2 років. [PERSON] зазначає, що подальше спільне життя із збереженням шлюбу буде суперечити її інтересам. Ухвалою Салтівського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2025 року вказану справу було передано за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 грудня 2025 року визначено головуючого суддю Юрлагіну Т.В. 05 січня 2026 року на адресу суду надійшла відповідь Богодухівської міської ради на запит, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06 січня 206 року вказану позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 09 січня 2026 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. 13 березня 2026 року через систему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача адвоката Мороза К.Т., в якій він просив розгляд справи проводити без участі позивача та його представника. Зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за зареєстрованим місцем проживання, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка була повернута оператором поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за його відсутності та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 листопада 2016 року Дзержинським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 858, свідоцтво про шлюб (повторне) серії [NUMBER] (а.с.9). Спільних неповнолітніх чи малолітніх дітей сторони не мають. Судом встановлено, що сторони однією сім`єю не проживають, спільне господарство не ведуть, примирення між ними неможливе. За змістом ч. 1 ст.24 СК України та ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вимогами ч. 3, ч. 4 ст.56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно до ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Згідно з ч. 2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їхніх дітей, що мають суттєве значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами неможливо, суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved