Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося до Ямпільського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] укладено кредитний договір №162707. Відповідно до умов укладеного договору відповідачу було надано кредит в сумі 13334 грн., який відповідач зобов`язався повернути за сплатити проценти за користування ним. 16 квітня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» було укладено Договір факторингу №16042025, відповідно до умов якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах визначених договором. Відповідно до умов якого до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором. Однак, після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором, [PERSON] не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. За таких підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вказаним кредитним договором в загальній сумі 18 017 грн. 70 коп. та судові витрати. 22 січня 2026 року відповідно до ухвали судді відкрито спрощене позовне провадження у цій справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 16 лютого 2026 року та витребувано докази. 16 лютого2026 року відповідно до ухвали суду було відкладено розгляд справи у зв`язку із відсутністю витребуваних доказів. Представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позову просить суд розгляд справи провести без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином в порядку ст.128 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та приписи ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, який в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи: 03 грудня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №162707 за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит в загальній сумі 13334 грн. з якої 10000 грн. 50 коп. зараховується на банківську картку № [NUMBER] та 3333 грн. 50 коп. погашення заборгованості за комісією, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках та правилах, на строк 84 днів, тобто до 25.02.2025 року. Вказаним договором сторони домовилися про строк кредитування, порядок повернення коштів та нарахування відсотків за користування кредитом. Відповідно до договору №162707 від 03 грудня 2024 року сторони погодили графік платежів та розрахунок загальної вартості. Уклавши цей договір позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця. Також відповідач погодив загальні умови кредитування, підписавши паспорт споживчого кредиту, в якому визначено орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту. Згідно довідки ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» відж 30.10.2025 Вих.№ 3883/30-10 встановлено, що 03 грудня 2024 року на картку [NUMBER] було зараховано кошти в сумі 10 000 грн. 50 коп. за кредитним договором №162707 від 03 грудня 2024 року . Із витребуваної судом інформації встановлено, що на ім`я [PERSON] в АТ КБ «ПриватБанк» емітовано картку № [NUMBER] та 03 грудня 2024 року по рахунку № [NUMBER] відбулося зарахування коштів на суму 10 000 грн. 50 коп. Згідно виписки з особового рахунку за період з 04.06.2025 року по 01.11.2025 року встановлено, що 03.12.2024 року на рахунок [PERSON] була надано кредит, згідно кредитного договору №162707 від 03.12.2024 року. Заборгованість відповідача перед ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» становить 18467 грн. 70 коп. 16 квітня 2025 року між ТОВ «ФК "КРЕДІПЛЮС" та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу №16042025, згідно якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №162707 від 03.12.2024 року. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №16042025 від 16.04.2025 року за №3, до ТОВ «Юніт Капітал" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №162707 від 03.12.2024 в сумі 18 467 грн. 70 коп.. Таким чином, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18 467 грн. 70 коп., з яких: 11 809 грн. 76 коп. заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 5805 грн. 94 коп. заборгованість по відсоткам; 402 грн. заборгованість по комісії.; 450 грн. заборгованість по штрафах/пені. В свою чергу пзивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 18017 грн. 70 коп., з яких 11 809 грн. 76 коп. заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 5805 грн. 94 коп. заборгованість по відсоткам; 402 грн. заборгованість по комісії. Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст.514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України). Отже, з огляду на встановлені судом обставини, позивач правомірно набув право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №162707 від 03.12.2024 року. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч.7, 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», а також Закону України "Про електронні довірчі послуги", передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до пп.12 п.1 ч.1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам закону . Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Встановивши, що позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №162707 від 03.12.2024 року, а відповідач в свою чергу отримав кредитні кошти та не повернув їх у встановлений договором строк, суд дійшов до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Юніт Капітал». Зважаючи на викладене вище, оскільки відповідач не виконує умови укладеного кредитного договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кошти за кредитом не повернула, що підтверджується наданими позивачем доказами, які відповідач не спростувала, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2442, 40 грн. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, крім іншого, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Враховуючи надані позивачем докази на підтвердження понесення судових витрат на правову допомогу по даній справі, які обгрунтовані позивачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про стягнення документально підтверджених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000, 00 грн.

Outcome: approved