Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача. Представник товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ») Усенко М. І. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 14 червня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі - ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 2521354 (далі - Договір, Кредитний договір), відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 6000 грн, який вона зобов`язалася повернути та сплачувати відсотки за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначені Договором. Зазначає, що товариство свої зобов`язання за Кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме, надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Договору. Вказує, що грошові кошти відповідачу надавалися кредитодавцем у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Представник позивача вказує, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, а відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати відсотків не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість в розмірі 19680 грн, з яких: 6000 грн - тіло кредиту та 13680 грн - відсотки. Зазначає, що 21 квітня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено Договір відступлення прав вимоги № ККАУ-21042021, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 2521354. Ураховуючи вищенаведене, просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за Договором № 2521354 від 14 червня 2020 року у розмірі 19680 грн та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. 04 березня 2026 року представник відповідача Лохман С. О. через підсистему «Електронний суд» надіслав відзив на позовну заяву в якому зазначає, що з даним позовом не погоджується, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення. Зазначає, що відсутні підстави вважати, що при укладення Договору про надання споживчого кредиту № 2521354 від 14 червня 2020 року з [PERSON] позивач дотримався вимог передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими позивач. Вважає, що нараховані відсотків в розмірі 19680 грн є неспівмірними з сумою основного боргу в сумі 6000 грн, що суперечить принципу справедливості, доброчесності та розумності. Вказує, що умови Кредитного договору є несправедливими, а процентна ставка завищеною, що в свою чергу свідчить про наявність підстав для визнання недійсним умов такого Договору, оскільки встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань є несправедливою умовою договору. Зазначає, що нарахування відсотків за процентною ставкою 0,95% та 1,9% в день, як передбачено умовами Договору не може бути застосовані, оскільки відповідні умови є нікчемними. Також вказує, що Кредитний договір укладено 14 червня 2020 року, у зв`язку з чим 14 червня 2023 року сплив строк позовної давності за цим Договором, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Вказує, що право позикодавця нараховувати передбачені Договором відсотки припиняється після спливу визначеного договором строку позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Зазначає, що надана позивачем на підтвердження перерахунку грошових коштів довідка від ТОВ «WAYFORPAY» від 12 грудня 2025 року не є документом первинного бухгалтерського обліку, вказана установа немає ніякого відношення ні до позивача ні до відповідача, а тому не може слугувати доказом у цій справі. Окрім того, позивачем не враховані платежі, здійсненні відповідачем у рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором в розмірі 9576 грн. З урахуванням вищенаведеного просить у задоволенні позову відмовити. 04 березня 2026 року представником позивача ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» Усенком М. І. через підсистему «Електронний суд» надіслано відповідь на відзив в якій зазначає, що відповідач приймаючи пропозицію товариства про укладення даного Договору погодилася з тим, що вона до його підписання ознайомилася з усіма умовами, на яких товариство здійснює кредитування, а також свідомо обрала умови кредитування, викладенні у Кредитному договорі. Вказує, що відповідач завчасно була проінформована, що сума відсотків за Договором значно перевищуватиме суму кредиту та своїм підписом у Паспорті споживчого кредиту підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Зазначає, що якби відповідачка вважала умови Договору, зокрема розмір відсотків, неспівмірними або несправедливими, вона мала право відповідно до п. 5.3 Договору відмовитися від його укладення, письмово повідомивши про це товариство не пізніше ніж за 14 календарних днів з моменту підписання та отримання примірника цього Договору. Однак, позичальник цим правом не скористалася, що підтверджує її повну згоду з усіма фінансовими зобов`язаннями на момент укладання Договору. Представник позивача також вказує, що відповідач певний період часу здійснювала платежі на погашення кредитної заборгованості після закінчення строку Договору, який визначений п.1.4, проте вказаних платежів не вистачало для повного погашення заборгованості, вони тільки продовжували пролонгацію Договору. Зазначає, що відповідно до п. 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, перебіг позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України продовжено на строк дії воєнного стану. Оскільки на момент звернення з даним позовом до суду в Україні діє воєнний стан, а тому строк позовної давності позивачем не пропущено. З урахуванням вищенаведеного просив позові вимоги задовольнити в повному обсязі. Заяви, та клопотання учасників справи. Представник ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» Усенко М. І. в судове засідання не з`явився. 09 березня 2026 року через підсистему «Електронний суд» надіслав суду клопотання в якому позовні вимоги підтримав та просив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] будучи завчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, будь-яких заяв/клопотань на адресу суду не подавали. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 січня 2026 року цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано на розгляд до Рожищенського районного суду Волинської області. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 25 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Витребувано у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» докази. Згідно з ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 14 червня 2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 2521354 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через вебсайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення відповідно пароля входу до особистого кабінету. Відповідно до п. 1.2, 1.3, 1.4. Договору, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 6000 грн. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього Договору. Знижена процентна ставка 0,95% в день від суми кредиту застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 цього Договору (без пролонгацій), якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку (п.1.5.1. Договору). Стандартна процентна ставка 1,90% в день від суми кредиту застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в пп.1.5.1. Договору для застосування зниженої процентної ставки та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п. 4.1-4.6 цього Договору та у межах періоду прострочення, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України. Згідно з п. 1.7, 1.7.1., 1.7.2 Кредитного договору орієнтовна реальна річна ставка на дату укладення Договору складає: за зниженою ставкою 347,70% річних, за стандартною ставкою 695,40% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Кредитного договору складає: за зниженою ставкою 7710 грн, за стандартною ставкою 9420 грн (п. 1.8, 1.8.1., 1.8.2. Договору). Відповідно до п. 2.1. Договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Згідно з п. 3.1. Договору нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Відповідно до п. 4. 1., 4.2. Договору, строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п. 1.4. Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження, визначеному п. 4.2.-4.5 Договору. Споживач у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 гривень (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до п. 4.3 Договору. Пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користуванням кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу відсотків, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 год з моменту вчинення вказаних дій споживачем (п. 4.3 Договору). Кредитний договір відповідач підписала шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором М581871. Графік платежів та паспорт споживчого кредиту, в якому відображені умови кредитування, [PERSON] також підписані одноразовим ідентифікатором М581871. З довідки про ідентифікацію, вбачається, що [PERSON] ідентифікована ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», одноразовий ідентифікатор М581871, час його відправки позичальнику - 14 червня 2020 року о 20:13:22, номер телефону: [NUMBER] . З листа ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» № 6514-ВП від 16 грудня 2025 року встановлено, що 14 червня 2020 року на маска картку [NUMBER] було здійснено успішний переказ грошових коштів в сумі 6000 грн, код авторизації CARDRC, номер транзакції в системі WayForPay-creditplus 8303839. З інформації наданої АТ "УНІВЕРСАЛБАНК" від 14 березня 2026 року встановлено, що на ім`я [PERSON] було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Транзакція здійснена 14 червня 2020 року на платіжну картку № [NUMBER] в сумі 6000 грн була успішною та вказані кошти були зараховані на рахунок власника банківської картки № [NUMBER] . Верифікація особи власника банківської картки № [NUMBER] була проведена банком під час укладення договору. Згідно розрахунку, наданого ТОВ «АВЕНТУС Україна» заборгованість відповідача [PERSON] за Кредитним договором № 2521354 від 14 червня 2020 року становить 19680 грн. 21 квітня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено Договір відступлення прав вимоги № ККАУ-21042021, відповідно до якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржником (портфель заборгованості). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору прав відступлення № ККАУ-21042021 від 21 квітня 2021 року ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло права вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 2521354 від 14 червня 2020 року в розмірі 19680 грн. Позивачем ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" на адресу відповідача направлялась досудова вимога, в якій відповідача було повідомлено про відступлення права вимоги, а також про розмір заборгованості, термін її оплати та реквізити для оплати заборгованості. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ( [PERSON] ) взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем (ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ") за Кредитним договором № 2521354 від 14 червня 2020 року, внаслідок чого утворилась заборгованість. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Законуелектронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно із статтею 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризики настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що 14 червня 2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 2521354 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачу були надані кошти в розмірі 6000 грн, які вона зобов`язалася повернути та сплати відсотки за користування кредитом (строк - 30 днів, знижена процентна ставка 0,95% в день, стандартна процентна ставка 1,90% в день). Пунктами 4.1., 4.2. Договору визначено, що строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п. 1.4. Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження, визначеному п. 4.2.-4.5 Договору. Споживач у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до п. 4.3 Договору. Разом з цим, п. 3.1. Договору визначено, що нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення. Вказаний Кредитний договір відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором М581871, який є аналогом власноручного підпису, оскільки був власноручно введений відповідачем для електронного підпису. Зазначений підпис підтверджує, що відповідач ознайомилася та погодилася з усіма умовами договору. Отже, сторони погодили усі істотні умови та уклали в належній формі Кредитний договір. Також, суд зауважує, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» перед укладенням Кредитного договору повідомив позичальника та ознайомив її з усіма умовами цього Договору, про що свідчать наявні у матеріалах справи Кредитний договір, Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС Україна» та Паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором М581871. Умови Кредитного договору, на переконання суду, є чіткими та зрозумілими і не допускають подвійного тлумачення. Зокрема, у Кредитному договорі сторонами чітко обумовлено розмір, порядок нарахування та сплати позичальником (відповідачем) відсотків за користування кредитом, їх загальна сума, реальна річна процентна ставка та орієнтована загальна вартість кредиту, а також строк кредитування, що у своїй сукупності дозволяло відповідачу розуміти сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним та його складовими. А тому, посилання відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» при укладенні Договору з [PERSON] не дотрималося вимог передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» щодо повідомлення про умови кредитування та узгодження умов кредитування суд до уваги не приймає. Факт одержання коштів [PERSON] підтверджується листом ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 16 грудня 2025 року та інформацією АТ «УНІВЕРСА БАНК» наданою на запит суду від 14 березня 2026 року, які свідчать про перерахування останній грошових коштів у сумі 6000 грн на вказану нею у Кредитному договорі банківську картку № [NUMBER] , яку вона зазначила саме з цією метою. Суд звертає увагу на те, що перерахування коштів узгоджується з вищенаведеними встановленими обставинам справи, зокрема з тим, що кошти перераховані в день (дату) укладення відповідного Кредитного договору і розмір перерахованих коштів відповідає сумі коштів, зазначених у цьому Кредитному договорі. Відтак, на переконання суду, лист ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» та інформація АТ «УНІВЕРСА БАНК» є належними та достатніми доказами, які підтверджують факт отримання [PERSON] кредитних коштів в сумі 6000 грн. Посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що нараховані проценти є несправедливими, суд вважає необґрунтованими, оскільки перед укладанням Кредитного договору відповідач була ознайомлена з його умовами та розміром процентної ставки, та його умови не оспорювала. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Частина 5 вказаної статті Закону передбачає, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Вимог про визнання Кредитного договору або окремих його умов недійсними відповідач не пред`являла. Враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору відповідач мала можливість не вступати у кредитні відносини із первісним кредитором, якщо дійсно вважала розмір процентної ставки несправедливою умовою, натомість вона погодила зі своєї сторони такі умови Договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень та його умови в частині нарахування відсотків не оспорювала. Отже, підписавши Кредитний договір, [PERSON] засвідчила, що погодилась на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені кредитним договором. Більше того, реалізуючи можливість пролонгації Договору відповідач неодноразово сплачувала нараховані їй відсотки та продовжувала строк дії Договору. Суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності, оскільки спірні правовідносини виникли на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а відповідно до п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України на цей період строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, були продовжені на строк дії такого карантину. У той же час, на час завершення карантину, а відтак і припинення дії положень п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, продовжували діяти (і діють на даний час) положення п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно з якими у період дії воєнного стану в Україні перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. За наведених обставин, позивачем не пропущено строк на звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Підстав вважати, що сума заборгованості в частині тіла кредиту та нарахованих відсотків суперечить умовам Кредитного договору та розрахована неправильно, суд не вбачає, оскільки така узгоджується з умовами Кредитного договору. Разом з цим, як вбачається з розрахунку наданого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відповідачем [PERSON] 13 липня 2020 року здійснено оплату відсотків в розмірі 1710 грн, 17 серпня 2020 року - в розмірі 500 грн, 18 серпня 2020 року - в розмірі 3604 грн, 20 вересня 2020 року - в розмірі 3762 грн, тим самим продовжуючи строк дії Кредитного договору кожного разу на 30 днів та їх оплата врахована при розрахунку заборгованості. 21 квітня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено Договір відступлення прав вимоги № ККАУ -21042021 відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило своє право грошової вимоги ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» в тому числі і за Кредитним договором № 2521354 від 14 червня 2020 року. Відтак, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» як правонаступник та новий кредитор, вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за Кредитним договором № 2521354 від 14 червня 2020 року. Враховуючи те, що відповідач отримала кредитні кошти та користувалася ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів вона не надала, а тому позовні необхідно задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за Договором № 2521354 про надання споживчого кредиту від 14 червня 2020 року в розмірі 19680 грн, з яких: 6000 грн - тіло кредиту та 13680 грн - відсотки. Розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2662,40 грн). При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 2662,40 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу. Разом з цим, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст. 15 ЦПК України). Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: - договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року укладений між ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» та адвокатським об`єднанням «Апологет»; - акт № 1220 наданих послуг від 12 січня 2026 року; - копію детального опису наданих послуг від 12 січня 2026 року до акту № 1220 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року; - копію ордера серії ВС № 1412359 від 03 листопада 2025 року про надання правової допомоги ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» адвокатом Усенком М. І. Ураховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн.

Outcome: approved