Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

У березні 2026 року [PERSON] звернулася до суду із заявою в якій просила встановити факт, що має юридичне значення від якого залежить виникнення майнових прав, а саме, що померла [PERSON] проживала постійно спільно з [PERSON] з січня 2020 року до [INFO] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви вказала, що [PERSON] була її матір`ю. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 1,4992 га. Зазначає, що на момент смерті матері вона фактично проживала разом із останньою за адресою: [ADDRESS] , оскільки після смерті її мати проживала сама, часто хворіла та потребувала сторонньої допомоги, тому вважає себе такою, що прийняла спадщину в силу вимог статті 1268 ЦК України. Будучи спадкоємцем за заповітом, заявник вирішила реалізувати свої спадкові права та звернулася до нотаріуса з метою отримати свідоцтво про право на спадщину, проте їй було відмовлено у зв`язку з недоведеністю факту спільного проживання із спадкодавцем, а тому звернулася до суду. Заявник [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що після смерті батька у 2005 році вона перейшла проживати до своєї матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , залишивши своє господарство дочці. Мати була інвалідом-дитинства тому потребувала допомоги, а інших дітей в матері не було. Після смерті матері вона й досі проживає у цьому ж будинку. Представник заявника - адвокат Соловей О.В. заяву підтримав з підстав, викладених у ній. Заінтересована особа - Новоушицька селищна рада надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника, вимоги заяви визнала. Процесуальні дії у справі 04 березня 2026 року відкрито провадження у справі, задоволено клопотання представника заявника про витребування доказів та виклик свідків. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 1,4992 га, для ведення товарного сільськогосподарського, кадастровий номер: 6823382000:07:003:0047, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №043062 від 15 березня 2010 року (арк. спр. 6 на звороті-7). 17 листопада 2010 року [PERSON] склала заповіт відповідно до якого заповіла [PERSON] земельну ділянку, площею 1,4992 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ №043062 і знаходиться на території Глібівської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області (арк. спр.6). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (арк.спр.5). Даними довідок,виданих Новоушицькою селищною радою на підставі погосподарських книг за 2021-2025 роки підтверджується, що [PERSON] до дня смерті проживала та була зареєстрована одна у [ADDRESS] (арк. спр. 5 на звороті). Відповідно до довідок № 55,55 від 17 лютого 2025 року [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак проживала без реєстрації із [PERSON] до дня її смерті за адресою: [ADDRESS] (арк. спр. 7 на звороті). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена(арк. спр. 25-26). Заявнику нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт спільного проживання із спадкодавцем, про що свідчить постанова нотаріуса від 26 лютого 2026 року (арк. спр. 8). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи, згідно з частиною першою статті 29 ЦК, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Обґрунтовуючи свою заяву [PERSON] вказала, що є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , що було встановлено судом під час розгляду справи, заяву про прийняття спадщини після смерті останньої у визначений законом строк не подавала, проте вважає себе такою, що прийняла спадщину в силу постійного проживання із спадкодавцем на час її смерті. Суд встановив, що спадкоємець за заповітом [PERSON] та спадкодавець [PERSON] мали різні зареєстровані місця проживання. Допитані судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що вони є сусідами [PERSON] , яка після смерті батька почала проживала разом із своєю матір`ю по [ADDRESS] , оскільки остання була інвалідом, мала ваду руки та потребувала допомоги. Наявні у справі письмові докази, показання свідків достовірно підтверджують викладенні у заяві факти, оскільки суд установив, що заявник [PERSON] постійно проживала разом із [PERSON] у будинку [ADDRESS] в період з січня 2020 року до 26 вересня 2021 року. З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку про встановлення факту постійного спільного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] з січня 2020 року по день її смерті за адресою: [ADDRESS] . Метою встановлення даного юридичного факту є реалізація спадкових прав заявником після смерті [PERSON] . Вказаний факт заінтересованою особою не заперечується. З урахуванням викладеного, заява підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved