Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

28 травня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 17104 грн. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 20 червня 2024 року відповідач уклав з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики № 2956534, зобов`язання за якими належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі відповідно 17104 грн. 14 червня 2021 року між позивачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу та у подальшому додаткові угоди до нього, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги, в тому числі до відповідача за кредитним зобов`язанням № 2956534 на суму 17104 грн. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором разом із понесеними судовими витратами. 11 червня 2025 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 21 листопада 2025 року відповідач, в інтересах якого діє його представниця адвокат Веліксар А.В., надав суду через підсистему ЄСІТС відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з наступних підстав. Позивачем не надано доказів того, що відповідач отримав грошові кошти у розмірі, визначеному договором позики № 2956534 від 20 червня 2024 року, не зазначено відомостей щодо проведення транзакцій для перерахування кредитних коштів на банківський рахунок відповідача. Надані позивачем розрахунки заборгованості на підтвердження обставин перерахування грошових коштів за договором позики, не є первинними документами, що підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), а отже не є належним доказом існування боргу, розрахунок заборгованості є внутрішнім документом та не містить відомостей про видачу кредитних коштів відповідачу, на який строк, правильність нарахування суми заборгованості позивачем, тому не є достатнім для висновку про існування боргу. Додаток до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року - витяг з реєстру боржників № 35, в якому зазначені прізвище, ім`я, по батькові боржника, номер договору та сума боргу, без банківської виписки з особового рахунку позичальника жодним чином не підтверджує, яку суму коштів отримав відповідач за укладеним договором, яка частина тіла кредиту була сплачена, а яка частина сплачена не була щомісячно у межах строку кредитування. Водночас лише виписки з особових рахунків позичальника є належними та допустимими доказами, що підтверджують рух коштів по конкретному рахунку, містять інформацію про операції та є підтвердженням виконаних за день операцій. За таких обставин сторона відповідача вказує на відсутність підстав вважати, що ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало умови вищевказаного договору. Крім того, відсутні докази належного повідомлення боржника про відступлення права грошової вимоги за договором факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», хоча такий обв`язок передбачений п.п.1.3. договору. Позивач не надав доказів сплати фактором (ТОВ «ФК «ЄАПБ») клієнту (ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») грошових коштів (ціни продажу), як це визначено умовами укладеного договору факторингу, а тому відсутні підстави вважати, що відбулося відступлення прав вимоги до боржника [PERSON] від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором № 14/06/21 від 14 червня 2021 року. Крім того, договір факторингу наданий не у повному обсязі не містить всіх аркушів, що унеможливлює його дослідження у повному обсязі; витяг з реєстру боржників, який є додатком до нього, не містить підпису посадової особи ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і відтиску печатки, тому є неналежними доказами переходу права грошової вимоги. Відступлення права вимоги може здійснюватися лише відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав, тоді як договір факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року був укладений значно раніше, ніж договір позики № 2956534 від 20 червня 2024 року, тобто ТОВ «ФК «ЄАПБ», як позивач, не набув прав кредитора щодо відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог за договором № 2956534 від 20 червня 2024 року в розмірі 17104,00 грн. Також сторона відповідача посилається на наявність у відповідача пільг, передбачених п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема він звільнений від сплати процентів за користування кредитом, пені за невиконання зобов`язань на особливий період. Дана пільга поширюється та діє для військовослужбовців з початку (18.03.2014) і до закінчення особливого періоду, для резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, під час дії якого банки не мають право нараховувати відсотки, а у випадку нарахування - зобов`язані їх списати. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.05.2021 у справі № 502/1438/18. Відзив на позовну заяву позивач вважає безпідставним та необґрунтованим з огляду на таке. Для укладення вищевказаного договору позики в електронному вигляді відомості вносилися позичальником шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариства власноруч. Кредитний договір був укладений з позичальником в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. [PERSON] через особистий кабінет на вебсайті позикодавця подав заявку на отримання позики за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання позики, після чого позикодавець надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання договору. За умовами договору, кошти надавалися позичальнику в безготівковій формі на вказану ним під час укладення договору банківську карту [NUMBER] . При цьому перерахування коштів на платіжну карту відповідача здійснювалося безпосередньо операторами онлайн-послуг платіжної інфраструктури, які не здійснюють операцій з готівковими грошима, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Також, за угодами з банками-екваєрами, від яких фактично надходять на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від компанії загальних сум поповнення карток за визначений період, а не сум окремих транзакцій, у зв`язку з цим виділення транзакції як окремого платежу із зазначенням призначення у банківській виписці не є можливим. Позивач повідомляє, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних (позичкових) коштів за укладеним договором, щодо яких виник спір, оскільки не є первісним кредитором (позикодавцем) Оскільки інформація про зарахування на рахунок відповідача коштів за кредитними договорами від банківської установи, в якій відкрито рахунок, є банківською таємницею, тому представник позивача заявив клопотання про її витребування. Позивач разом з позовною заявою надав суду належним чином завірені копії документів, що свідчать про належні правові підстави для переходу права вимоги до відповідача, копія (витягу) з реєстру боржників містить лише дані [PERSON] , інші відомості - приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб. Сторони в судове засідання 09 березня 2026 року не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином. У матеріалах справи є клопотання представників сторін про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. З матеріалів справи встановлено, що 20 червня 2024 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] у електронній формі уклали договір позики № 2956534 (з фіксованою процентною ставкою), відповідно до якого Товариство надало відповідачеві кредит у розмірі 6000 грн у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на платіжну картку [NUMBER] строком на 30 днів до 20 липня 2024 року зі сплатою відсотків за користування кредитом із фіксованою процентною ставкою 0,675 % у день, процентною ставкою за понадстрокове користування позикою 2,70 % у день, пенею за невиконання умов договору 2,70 % за день, орієнтовна загальна вартість позики 7215 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка 842,69%. Відповідач підписав договір одноразовим ідентифікатором хLm751. Кредитний договір укладався за допомогою ІТС Товариства, електронна ідентифікація відповідача здійснювалася при вході клієнта в особистий кабінет шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого на номер мобільного телефону відповідача, вказаний при вході. Текст договору, підписаний Товариством аналогом власноручного підпису уповноваженої особи та відтиску печатки Товариства, направлявся в особистий кабінет відповідача для ознайомлення та підписання. Усі основні умови кредитування були відображені у таблиці обчислення загальної вартості кредиту ля споживача та реальної річної процентної ставки за договором, який був надісланий відповідачеві для ознайомлення у особистий кабінет клієнта та підписаний ним у електронному вигляді одноразовим ідентифікатором хLm751. Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, перерахувавши 20 червня 2024 року грошові кошти у розмірі 6000 грн на картку відповідача № [NUMBER] , що емітована у АТ КБ «ПриватБанк». [PERSON] використав кредитні кошти за призначенням, що підтверджується випискою АТ КБ «ПриватБанк» із карткового рахунку відповідача. Проте свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, сплативши лише 2111 грн, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 17104 грн, з яких 5266 грн заборгованість за основною сумою боргу та 11838 грн заборгованість за пенею. 14 червня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивач уклали договір факторингу № 14/06/21, а у подальшому додаткові угоди № 2 від 28 липня 2021 року, № 7 від 13 червня 2022 року, № 42 від 28 жовтня 2024 року, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право вимоги, у тому числі і до відповідача за кредитним зобов`язанням відповідача № 2956534 від 20 червня 2024 року на суму 17104 грн за плату та на умовах, визначених цим договором. Перелік боржників, підстави виникнення права вимоги та сума грошових вимог визначені у реєстрах боржників, зокрема реєстр № 35 від 28 жовтня 2024 року, що є невід`ємною частиною договору факторингу. Отже, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за вищевказаними кредитним зобов`язаннями на загальну суму 17104 грн. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України), у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Як встановлено судом, [PERSON] , уклавши кредитний договір, взяла на себе зобов`язання щодо повернення грошових коштів, сплати процентів та інших платежів, передбачених договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. При цьому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення неустойки у вигляді пені за невиконання відповідачем умов договору суперечить чинному законодавству з наступних підстав. Відповідно до вимог п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан в Україні, і наступними Указами воєнний стан був продовжений, а Указом Президента № 793/2025 р від 20 жовтня 2025 року строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 5 листопада 2025 року строком на 90 діб. Таким чином, враховуючи вказану норму, у задоволенні вимоги про стягнення пені у розмірі 11838 грн, нарахованої за невиконання відповідачем кредитних зобов`язань за договором № 2956534 від 20 червня 2024 року, слід відмовити. Отже, встановлення судом факту неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, що вказує на обґрунтованість пред`явлених позовних вимог у частині стягнення заборгованості у загальному розмірі 5266 грн, що складають заборгованість за основною сумою боргу. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 932,26 грн.

Outcome: partial