Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

ТОВ «ФК «Солвентіс» звернулося до Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 15100,00 грн, 2422,40 грн судового збору та 6000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. На обґрунтування позову зазначено, що 20.05.2019 між ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] за допомогою веб-сайту https://alexcredit.ua який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», було укладено Договір про надання кредиту № 2306033, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача № 2306033 та отримала кошти на картковий рахунок в сумі 10000,00 грн, Після підписання заяви відповідач взяла на себе зобов`язання оплачувати послуги банку, однак умови договору не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 15100,00 грн, з яких: 10000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 5100,00 грн - нараховані проценти за користування кредитом, 10.06.2025 ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя Капітал» уклали договір № АК-10/06/2025 про відступлення прав вимоги, за умовами якого право вимоги, зокрема за кредитним договором № 2306033 від 20.05.2019, перейшло до ТОВ «Секвоя Капітал». 07.07.2025 ТОВ «Секвоя Капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» уклали договір факторингу № ДФ-07072025, за умовами якого право вимоги, зокрема за кредитним договором № 2306033 від 20.05.2019, перейшло до ТОВ «ФК «Солвентіс». 07.01.2026 Заводським районний судом міста Кам`янського Дніпропетровської област отримана відповідь № 2214911 з Єдиного державного демографічного реєстру про те, що відповідач значиться зареєстрованим як внутрішньо переміщена особа на території Автозаводського району міста Кременчука та проживає за адресою: [ADDRESS] . 07.01.2026 ухвалою Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області матеріали справи № 204/14705/25 передані до Автозаводського районного суду міста Кременчука для розгляду за підсудністю. 06.02.2026 справа отримана Автозаводським районним судом міста Кременчука та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана судді Мельник Н.П. 12.02.2026 по справі відкрите спрощене позовне провадження з викликом осіб. 23.03.2025 у судове засідання не з`явилися: представник позивача, повідомлений про дату, час, місце розгляду справи, просив розглянути за його відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечував, відповідач, повідомлена про час, дату та місце судового засідання належним чином на підставі п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, згідно якого днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Про причини неявки відповідач не повідомила, не подавала заяву про розгляд справи за її відсутності. З урахуванням зазначеного, суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. З`ясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, дослідвиши матеріали справи, оцінивши докази на їх належність, допустимість, достатність, взаємозв`язок у сукупності, з`ясувавши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, судом встановлене таке. 20.05.2019 між ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] за допомогою веб-сайту https://alexcredit.ua який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», укладений договір про надання кредиту № 2306033 шляхом обміну електронними повідомленнями. Договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача № 2306033, який отримав кошти на картковий рахунок в сумі 10000,00 грн строком на 30 днів з 20.05.2019 по 19.06.2019 із фіксованою базовою ставкою у розмірі 1,7 %, що нараховуються за один день користування кредитом, а також за акційною ставкою (Програма лояльності) за один день користування кредитом - 1,02 %. Також після узгодження строку повернення кредиту (у випадках виникнення заборгованості, прострочення кредиту) - 3 %. Договір кредиту підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора «2306033», надісланого на вказану позичальником електронну адресу ler.granat@yandex.ru порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. Згідно умов договору відповідач взяла на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами у встановлені строки, але взятих на себе зобов`язань не виконує.не виконав ні перед первісним кредитором, ні перед позивачем, що набув право вимоги за договором кредиту № 2306033 від 20.05.2019 на підставі договору факторингу. Борг станом на день розгляду справи відповідачем банку не сплачений. Відповідач не заперечувала факт отримання ним у борг коштів та факт укладення договору, протилежних доказів суду не надав. Загальний розмір заборгованості за договором № 2306033 від 20.05.2019 станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 15100,00 грн, з яких: 10000,00 грн - за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 5100,00 грн - за нарахованими процентами. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити проценти. За змістом правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ст. 207 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст. 626,628 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди ( ч 1ст 638 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч 2ст. 639 ЦК України). Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі ( абз.2 ч 2ст. 639 ЦК України). З аналізу наведених норм, слідує, що будь-який вид укладеного договору на підставі ЦК України може мати електронну форму та є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 по справі № 732/670/19, від 23.03.2020 по справі № 404/502/18, від 07.10.2020 по справі № 127/33824/19. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон), п. 6 ч.1ст. 3 якого визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно - цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.ст. 610,611 ЦК України). Судом установлені порушення відповідачем умов договору шляхом неналежного виконання взятих на себе зобов`язань. Досліджені по справі докази дають достатні підстави для висновку, що після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування. Щодо набуття позивачем права вимоги до відповідача за договором факторингу. 10.06.2025 ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя Капітал» уклали договір № АК-10/06/2025 про відступлення прав вимоги, за умовами якого право вимоги, зокрема за кредитним договором № 2306033 від 20.05.2019, перейшло до ТОВ «Секвоя Капітал». 07.07.2025 ТОВ «Секвоя Капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» уклали договір факторингу № ДФ-07072025, за умовами якого право вимоги, зокрема за кредитним договором № 2306033 від 20.05.2019, перейшло до ТОВ «ФК «Солвентіс». Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: (1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); (2) правонаступництва; (3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); (4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦКУкраїни до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 512 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст.516 ЦК України). Кредитний договір та договір факторингу є оспорюваними правочинами, а оскільки ця презумпція не спростована, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, останні вважаються правомірними. Положеннями ст. 204 ЦК України закріплена презумпція правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 по справі № 191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 по справі № 2-383/2010). Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст. ст. 15, 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, що мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог (постанови Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі № 235/499/17). Європейський суд з прав людини вказав, що Суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції з прав людини зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення (параграф 23 рішення Європейського суду з прав людини «Pronina v. Ukraine», n. 63566/00, 18.07.2006). Відомості про звернення відповідача до суду із заявою про розірвання кредитного договору чи визнання його (або його окремих положень) недійсним (ми) судом не встановлені. Доказів протилежного матеріали справи не містять, суду не надано. Стороною відповідача наведені позивачем обставини та факти не спростовані, протилежного суду не доведено. Клопотань, заяв представником відповідача не заявлено. Під час розгляду справи, судом забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості (ст. 129 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: (1) у разі задоволення позову - на відповідача; (2) у разі відмови в позові - на позивача; (3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 02.10.2019 по справі № 815/1479/18, від 15.07.2020 по справі № 640/10548/19, від 21.01.2021 по справі № 280/2635/20. Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2422,40 грн судового збору. З урахуванням відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн, що стверджується доданими документами до матеріалів справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України).

Outcome: approved