Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

24.11.2025 року до Подільського районного суду м. Києва через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява [PERSON] в особі її представника [PERSON] про стягнення з [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23-річного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві 27.10.2007. З огляду на те, що Відповідач не брав участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 10.02.2011 у справі № 2-7216/10 за позовом [PERSON] було вирішено стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON] в розмірі 1/4 частин з усіх видів доходу до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 02.03.2011 № 2-1561/2011 шлюб між подружжям розірвано. Наразі дитина зареєстрована та проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з досягненням [PERSON] повноліття стягнення аліментів на підставі зазначеного вище рішення суду припинилось. На даний час [PERSON] продовжує навчатися у комунальному закладі професійної (професійно-технічної) освіти «Київський професійний коледж інформаційних технологій та поліграфії» на денній формі, що підтверджується довідками № 726152 від 04.09.2025 та № 420 від 05.09.2025. З огляду на те, що син навчається на денній формі навчання, він не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Батько на утримання сина матеріальної допомоги не надає, не зважаючи на те, що згідно з діючим законодавством зобов`язаний це робити. Позивачка не в змозі самостійно утримувати сина, у зв`язку з тим, що йому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, а також на проживання, одяг, харчування, підручники тощо, що й зумовило необхідність звернення до суду. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва суду від 15.12.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги в частині необхідності надання ним матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, однак не погоджується із заявленим позивачем розміром аліментів та вважає його надмірним. Зазначив, що вже тривалий час він проживає у цивільному шлюбі та також бере участь в утриманні сина своєї цивільної дружини. Крім того, перед повноліттям свого сина він багато працював, щоб останній міг отримати за останні місяці стягнення аліментів якомога більшу суму. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 29.12.2006 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом № 1141, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 29.12.2006. Від шлюбу подружжя має дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві 27.10.2007. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 10.02.2011 у справі № 2-7216/10 за позовом [PERSON] було вирішено стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON] в розмірі 1/4 частин з усіх видів доходу до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 02.03.2011 № 2-1561/2011 шлюб між подружжям розірвано. [PERSON] зареєстрований та проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 1186037-2022. [PERSON] є повнолітнім та продовжує навчатися у комунальному закладі професійної (професійно-технічної) освіти «Київський професійний коледж інформаційних технологій та поліграфії» на денній формі, що підтверджується довідками № 726152 від 04.09.2025 та № 420 від 05.09.2025. [PERSON] працює на посаді маркувальника ФОП [PERSON] та за період з 01.03.2025 року по 31.08.2025 року отримала сукупний дохід у розмірі 51 611,54 грн, що підтверджується довідкою № МТЮ00000018 від 01.09.2025 року. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків на повнолітню дочку, сина, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Виходячи зі змісту даних норм, порядок виконання обов`язку матері, батька утримувати дитину до її повноліття та правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина врегульовані різними нормами Сімейного кодексу України, виходячи із різного правового статусу дитини (особи, яка не досягла 18 років) та дочки, сина, які досягли повноліття. Відповідно до ч.1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до правових висновків, Верховного Суду у постанові від 28 лютого 2019 року у справі № 466/532/16-ц, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання дитина не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до постанови Верховного Суду від 29 січня 2018 року по справі №622/373/16-ц, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Суд враховує те, що відповідач визнає позовні вимоги в частині необхідності надання ним матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина. Встановивши усі істотні обставини справи, враховуючи, що відповідач є батьком [PERSON] , який продовжує навчання та має змогу надавати матеріальну допомогу, якої потребує його син, за відсутності доказів на підтвердження зворотного, суд доходить обґрунтованого висновку, що в силу положень Сімейного кодексу України останній зобов`язаний утримувати дитину до завершення навчання. При цьому, суд критично оцінює доводи відповідача про те, що він не може сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку у зв`язку з тим, що має на утриманні іншу сім`ю, оскільки відповідач не надавав жодних доказів в обґрунтування своєї позиції. Крім того, зазначені обставини не звільняють його як батька [PERSON] брати участь на рівні із матір`ю у наданні матеріальної допомоги, якої потребує їх син. Відповідач є працездатним за віком, матеріали справи не містять відомостей про незадовільний стан його здоров`я, який би перешкоджав йому працювати. Це свідчить про його спроможність сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Більше того, відповідачем в порушення вимог ст. 12, 81 ЦПК України, не було надано суду доказів, що його дохід на час розгляду справи не дозволяє сплачувати аліменти. Сам факт наявності інших витрат не свідчить про таку неспроможність. Таким чином, враховуючи обов`язок щодо утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги батька, беручи до уваги зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо, їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позовні вимоги в цій частині слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно. Такі висновки суду не суперечать правовій позиції щодо підстав виникнення обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, висловленій Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 13.04.2021 у справі № 308/4214/18 і постанові від 16.02.2022 у справі №381/2423/20. З системного аналізу положень норм ч. 1 ст. 191, 201 СК України вбачається, що аліменти на повнолітніх дочку, сина присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, відтак вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 24.11.2025 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки в силу п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач була звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів, з урахуванням ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved