Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Голова Державної служби України з безпеки на транспорті Зборовський Є. звернувся до Богунського районного суду м. Житомира із позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача 90 993 500,00 грн шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення. Рішенням від 25.11.2025 у задоволенні позовної заяви відмовлено. 01.12.2025 від представника відповідача, адвоката Батрина М.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій останній просить стягнути з позивача на користь відповідача 420000, 00 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу. В судовому засіданні представник [PERSON] адвокат Батрин М.В. підтримав заяву та просив її задовольнити.Зазначив, що заявлений розмір судових витрат вважає цілком співмірним зі складністю справи, розгляд якої тривав п"ятнадцять місяців та в ході розгляду якої адвокатом подано низку заяв як по суті справи, так і з процесуальних питань. Жодного предметного зауваження або доказу неспівмірності витрат зі сторони позивача не надано. Представник позивача, Сусло Л.А. просила відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі. Зазначила, що «гонорар успіху» - це виключно домовленість між клієнтом та адвокатом про те, що у разі виграшу справи адвокат отримує певну суму коштів. Наданий відповідачем договір не містить жодних обґрунтованих розрахунків витраченого часу чи обсягу послуг, регулює лише внутрішні відносини адвоката та клієнта. Заявлена сума витрат на правничу допомогу є неспівмірною зі складністю справи, таке стягнення призведе до необґрунтованого збагачення адвоката та покладе надмірне навантаження на державний бюджет України під час воєнного стану, письмові заперечення приєднані до матеріалів справи ( Т. 3 а.с. 116-138). Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши заяву та матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Стаття 270 ЦПК України передбачає, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Однією із основних засад цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Згідно частин 1, 3 ст. 131 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частина перша статті 15 ЦПК України визначає, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представником відповідача заявлено вимогу про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 420 000, 00 грн. До матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги №22/08/2024-1 від 22.08.2024 (Т. 3 а.с.10), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (Т. 1 а.с.15), ордер (Т.1 а.с.14), акт прийому-передачі правової допомоги (Т. 3 а.с. 13). Суд вважає, що акт прийому-передачі правової допомоги від 28.11.2025 не міг бути складений та поданий до судових дебатів, оскільки його складання залежало від наслідків розгляду справи. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30.09.2009 № 23-рп/2009, в якому зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Відповідно до приписів ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved