Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» звернулося до Берегівського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором №04.06.2025-100001033 від 04.06.2025 року в розмірі 30931,82 грн.. Позовна заява мотивована тим, що між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] 04.06.2025 року укладено Кредитний договір (оферти) № 04.06.2025-100001033. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 10000,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 04.06.2025 року строком на 183 дні. Однак, [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальному розмірі 30931,82 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10000,00 грн.; по процентам в розмірі 15300,00 грн.; по комісії в розмірі 631,82 грн.; неустойки в розмірі 5000,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР». Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 19.12.2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України, 30 січня 2026 року відповідачкою [PERSON] подано відзив на позовну заяву. Згідно вказаного відзиву, відповідачка заперечує щодо позовних вимог, оскільки позивачем не доведено факт видачі кредиту в розмірі 10000,00 гривень відповідачці та розмір заборгованості, вказаний позивачем. Крім того, у позовній заяві не враховано проведене відповідачкою вчасно погашення у розмірі 4368,18 гривень, що не враховано при нарахуванні заборгованості за тілом кредиту чи відсотків. Також, відсутні підстави для стягнення комісії та неустойки. 09 лютого 2026 року Берегівським районним судом Закарпатської області через систему «Електронний суд» отримано відповідь на відзив, в якому позивач просив задовольнити заявлені позовні вимоги, при цьому, заперечення відповідача у відзиві нічим не підтверджені та необґрунтовані. Позивач зазначив, що в обґрунтування заперечень, відповідачем не надано до суду жодних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] 04.06.2025 року укладено Кредитний договір (оферти) № 04.06.2025-100001033. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 10000,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 04.06.2025 року строком на 183 дні. Відповідно до умов кредитного договору № 04.06.2025-100001033 від 04.06.2025 року Позичальнику надається Кредит на наступних умовах: Дата надання/видачі кредиту 04.06.2025 року; Сума Кредиту 10000 грн.; Строк, на який надається Кредит 183 днів з дати його надання; Дата повернення (виплати) кредиту 03.12.2025 року; Процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом; Комісія, пов`язана з наданням Кредиту 20% від суми Кредиту та дорівнює 2000 грн.. Згідно п. 3.1. Договору, кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти . Пунктом 3.2. вказаного Договору встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 4.1 Договору, кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача. Відповідно до п. 6.1. Договору, позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів, комісії у терміни та строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Відповідно до п. 9.1 Договору, у разі несплати кредиту та/або процентів та/або комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/ або процентів та/або комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених Договором. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та/або несплати нарахованих процентів та/або комісії до позичальника може бути застосована неустойка згідно п.7.6. Кредитного договору. Відповідно до Договору від 04.06.2025 року та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 10000,00 грн. строком на 183 дні [PERSON] 04.06.2025 року отримано кредитні кошти у розмірі 10000,00 грн.. Отже, ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. Так, позивачем у підтвердження заявлених вимог, а саме наявності заборгованості відповідача [PERSON] в загальному розмірі 30931,82 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10000,00 грн.; по процентам в розмірі 15300,00 грн.; по комісії в розмірі 631,82 грн.; неустойки в розмірі 5000,00 грн. подано до суду довідку-розрахунок (а.с. 23). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Згідно з частиною 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 22 квітня 2024 року по справі № 559/1622/19, провадження № 61-12049св23. Так, учасниками справи не заперечується факт того, що відповідачкою [PERSON] була проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму 4368,18 грн. від 03.07.2025 року. Щодо нарахування кредитної заборгованості, суд зважає на те, що він не позбавлений можливості здійснити розрахунки заборгованості самостійно для перевірки наявних у матеріалах справи розрахунків. Так, кредитний договір № 04.06.2025-100001033 укладено між сторонами 04.06.2025 зі строком кредитування 183 дні зі сплатою процентів у розмірі 1% щоденно від розміру наданого кредиту. Тобто, позивачем за 183 днів нараховано процентів за користування кредитом у розмірі 18300 гривень (10 000 х 1% = 100 х 183). При цьому, позивачем не заперечується, що відповідачка здійснила погашення заборгованості 03.07.2025 року у розмірі 4368,18 гривень. Відповідно до частин 1 та 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 13.07.2022 року у справі №363/1834/17 виснувала, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Як виснував Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 6 листопада 2023 року (справа №204/224/21), якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, сплата [PERSON] комісії за надання кредиту у розмірі 2 000 гривень не відповідає вищезазначеним нормам законодавства та порушує її права як споживача кредитних послуг, а тому сплачену комісію слід віднести на рахунок погашення відповідачкою процентів за користування кредитом. Крім цього, суд не погоджується з позицією ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» щодо підставності нарахування неустойки в розмірі 5000 гривень з огляду на наступне. Так, відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанова ВП ВС від 22.06.2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), постанова ВП ВС від 18.01.2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78) та постанова ВП ВС від 29.06.2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)). Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу. Оскільки неустойка за кредитним договором нарахована за період з 04.06.2025 по 03.12.2025 (183 дні кредитування), то відповідачка звільняється від обов`язку її сплати на користь ТОВ «Споживчий Центр». Таким чином, заборгованість, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» згідно кредитного договору № 04.06.2025-100001033 від 04.06.2025 становить суму 23931,82 гривень, з яких: 10000,00 гривень заборгованість по тілу кредиту та 13931,82 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже враховуючи, що позовні вимоги частково задоволені в сумі 23931,82 грн., тобто на 77,37 % від суми позову в розмірі 30931,82 грн. ((30931,82 грн. : 100% = 309,32 грн.); 23931,82 грн. : 309,32 грн. = 77,37%), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1874,21 грн. судового збору (2422,40 грн. : 100 х 77,37%).

Outcome: partial