Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1.1 Позов мотивовано тим, що 29.04.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено Договір №7838939 у порядку, визначеному ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно умов договору сума кредиту складає 27 000 грн., кошти надаються у безготівковій формі шляхом перерахування на карту позичальника. Строк кредитування 360 днів. 27.01.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено Договір факторингу №27.01/25-Ф згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» права грошової вимоги за кредитними договорами, у тому числі і кредитним договором щодо відповідачки. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідачки по кредитному договору перед позивачем не сплачена і становить 87 966 грн., з яких: 26 595 грн. - тіло кредиту, 47 871 грн. - нараховані відсотки, та 13 500 грн. - пеня (штраф), яку й просить стягнути з відповідачки, а також судові витрати у справі. 1.2 Відповідачка правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не скористалася. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду 01.08.2025 відкрито провадження та ухвалено розглядати справу без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 08.12.2025 здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача просить розгляд справи проводити без його участі, про що вказав у своїй позовній заяві. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «За вказаною адресою адресат відсутній». У відповідності до ст.128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Крім того, про час та місце розгляду справи повідомлена шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. Заяв та клопотань не надала, відзиву не надіслала, про причини неявки не повідомила, тому суд визнає її неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 29.04.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено Договір №7838939 про надання споживчого кредиту, у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов вказаного Договору, відповідачці було надано кредит у розмірі 27 000,00 грн., строк кредиту - 360 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,50% в день, знижена процентна ставка 1,275 % в день. Кошти надають у безготівковій формі шляхом перерахування за реквізитами банківської картки № [NUMBER] , реквізити якої надані споживачем. Також Договором передбачений штраф у випадку невиконання зобов`язання: у розмірі 810 грн. на 4 день такого невиконання та у розмірі 270 грн. починаючи з п`ятого дня за кожний день невиконання (а.с.28-36) Сторонами погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів та встановлено, що загальна вартість кредиту становить 170 977,50 грн. (а.с.49). Укладаючи вищевказаний кредитний договір відповідач та ТОВ «Авентус Україна» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] електронним ідентифікатором та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.66-68). ТОВ «Авентус Україна»» свої зобов`язання за Договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 27 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , реквізити якої надані споживачем, що підтверджується повідомленням ТОВ «Пейтек» про успішність операції (а.с.6-7). Відповідно до наданого первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 26.01.2025 [PERSON] було нараховано заборгованість у розмірі 87 966 грн., з яких 26 595 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 47 871 грн. - сума прострочених платежів по процентах та 13500 - штраф. При цьому, як вбачається з даного розрахунку, відповідачка здійснила часткове погашення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 405 грн. та нарахованих відсотках на суму 21667,50 грн. Дана сума відображена у розрахунку заборгованості (а.с.10-15). Також, судом встановлено, що 27.01.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено Договір факторингу №27.01/25-Ф, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» передає ТОВ «Факторинг Партнерс» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «Факторинг Партнерс» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників (а.с.17-21). Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому - передачі Реєстру боржників від 27.01.2025, підтверджує факт переходу від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу (а.с.37). На виконання умов договору факторингу ТОВ «Факторинг Партнерс» сплатило ТОВ «Авентус Україна» грошові кошти у розмірі 1 829 738,94 грн., що підтверджується платіжною інструкціє. №0491440000 від 27.01.2025 (а.с.27). Відповідно до Реєстру боржників та Витягу з реєстру боржників від 27.01.2025 до Договору факторингу, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором №7838939 в сумі 87 966 грн., з яких 26 595 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 47 871 грн. - сума прострочених платежів по процентах та 13500 - штраф (а.с.38-42). Згідно наданого ТОВ «Факторинг Партнерс» розрахунку заборгованості за Договором №7838939 станом на 08.07.2025 заборгованість відповідачки становить 87 966 грн., з яких 26 595 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 47 871 грн. - сума прострочених платежів по процентах та 13500 - штраф (а.с.16). IV. Норми права, які застосував суд. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положеньст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно ізст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.627ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Крім того, ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У п. 76 Постанови Великої Палати Верховного Суду №338/180/17 від 05 червня 2018 року зазначено, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Разом з тим, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу (Постанова Верховного Суду від 23.12.2020 по справі №127/23910/14-ц). Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20). Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1 Суд робить висновок, що 29.04.2024 виникли договірні відносини між первісним кредитором, правонаступником якого є позивач, та відповідачкою у зв`язку з укладенням Договору №7838939 про надання споживчого кредиту. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. [PERSON] отримала кредитні кошти і у неї виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. Кошти було надано у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , реквізити якої надані споживачем, що також підтверджується матеріалами справи. ТзОВ «Факторинг Партнерс» є правонаступником первісного кредитора, що свідчить про належні правові підстави для переходу права вимоги до [PERSON] і товариство вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. 5.2 Суми в частині тіла кредиту та відсотків, які підлягають стягненню, відповідають умовам Договору та строку його дії, у розрахунку, який міститься в матеріалах справи відображена фактична сума кредиту, нарахування процентів, які здійснювались за фактичну кількість календарних днів користування кредитом в межах строку дії кредитного договору лише на залишок неповернутої суми. Крім того, у розрахунку відображуються всі факти виконання відповідачкою грошових зобов`язань із зазначенням дат та сум платежів. Згідно позиції Верховного Суду України, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Таким чином, здійснивши часткову оплату з метою погашення заборгованості за Договором №7838939 про надання споживчого кредиту, відповідачка вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і відповідно щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Також, відповідач не надала суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсутності альтернативного розрахунку від відповідачки, приймається судом як достовірний. Тому в цій частині суд позов задовольняє. 5.3 Щодо вимоги про стягнення з відповідачки пені за прострочення виконання зобов`язання, суд вважає, що позивач при заявлені даних вимог не врахував положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжений та діє на даний час. Враховуючи, що кредитний договір було укладено 29.04.2024, тобто під час дії воєнного стану, суд вважає, що стягнення з відповідачки пені суперечитиме п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Тому, в цій частині позовних вимог слід відмовити. 5.4 В підсумку суд задовольняє позовні вимоги частково. 5.5 Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то і розмір судових витрат в цій справі зі сплати судового збору та на правову допомогу суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно згідно ст. 131, 141 ЦПК України. Судом встановлено, що понесені ТзОВ «Факторинг Партнерс» витрати на правничу допомогу в розмірі 25 000 грн., підтверджуються матеріалами справи: Договором про надання правничої допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024; Заявкою про надання юридичної допомоги №142 від 02.06.2025, Витягом з Акту №13 про надання юридичної допомоги від 30.06.20258 (а.с.50-52, 61, 62). Позовні вимоги задоволено судом на 85%, тому з відповідача підлягає стягненню пропорційні сума судового збору в розмірі 2 059,04 грн., проте витрати на правову допомогу в розмірі 21 250 грн. є очевидно невідповідними незначній складності справи і кількості виконаної роботи, не відповідають принципам розумності та пропорційності, а тому суд зменшує їх до 5000 грн.

Outcome: partial