Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати договір про надання послуг з вивезення рідких побутових відходів від 23.07.2020 № 6003333/20200723/Ч7, укладений між [PERSON] та філією Інфоксводоканал ТОВ Інфокс, визнати нарахованою безпідставно заборгованість на особовому рахунку за послуги з вивезення рідких побутових відходів за період з 23.07.2020 до дня ухвалення рішення, зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» списати з особового рахунку заборгованість за послуги з вивезення рідких побутових відходів за період з 23.07.2020 до дня ухвалення рішення, стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» судові витрати. При цьому позивачка посилається на те, що 23.07.2020 між нею та філією Інфоксводоканал ТОВ Інфокс укладено договір № 6003333/20200723/Ч7 про надання послуг з вивезення рідких побутових відходів. 07.12.2020 позивачем було подано заяву від 04.11.2020 про розірвання зазначеного договору до філії Інфоксводоканал. Філія Інфоксводоканал не надавала позивачу послуги з вивезення рідких побутових відходів за адресою: [ADDRESS] , з моменту підписання Договору відповідно до узгодженого в Додатку № 1 графіку та відповідно до п. 3 Договору про їхнє надання не рідше ніж один раз на шість місяців. Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором та ненадання [PERSON] послуги з вивезення рідких побутових відходів жодного разу з моменту укладання Договору, позивач вважає нарахування їй будь-якої заборгованості за неотримані нею послуги безпідставним. Позивач зазначає, що вона позбавлена послуг з вивезення рідких побутових відходів, на отримання яких вона розраховувала при укладенні договору, при цьому існування нерозірваного Договору, укладеного з відповідачем, робить неможливим для споживача змінити виконавця послуг та почати отримувати послуги з вивезення рідких побутових відходів. Ухвалою суду від 07.02.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про захист прав споживачів, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 26.02.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву від ТОВ «Інфокс», в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] про захист прав споживачів, посилаючись на те, що нарахування на послуги вивезення рідких побутових відходів проводяться на підставі укладеного договору, за нормами споживання на 2 особи, за тарифами встановленими відповідно до законодавства. Позивачці надаються послуги з централізованого водопостачання. Позивачка користувалась послугою водопостачання і як наслідок такого користування повинні виникнути рідкі побутові відходи, які відповідно до норм чинного законодавства повинні бути зібрані належним чином (за відсутності у споживача централізованого водовідведення збір рідких побутових відходів допускається у вигрібні ями). Отже, в порушення вищезазначених умов Договору, позивачем не було зроблено замовлення на вивезення рідких побутових відходів за його адресою. Відповідач зазначає, що філія «Інфоксводоканал» умов Договору №6003333/20200723/Ч7 не порушувала, позивачка в свою чергу користуючись послугою водопостачання та отримуючи воду не надає заявок до філії «Інфоксводоканал» щодо вивезення рідких побутових відходів, чим порушує вимоги чинного законодавства. Також відповідач просить вимоги щодо стягнення судових витрат залишити без задоволення. 05.03.2025 до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивачки адвоката Степанишиної А.С., в якій зазначено, що відповідач порушує положення Договору, в яких визначено, що надання послуг має здійснюватися за узгодженим сторонами графіком та не може здійснюватись рідше ніж один раз на шість місяців. Позивачка належним чином сплачує послуги з централізованого водопостачання з огляду на їх надання виконавцем, натомість, споживач не отримує послуг з вивезення рідких побутових відходів. 13.03.2025 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив від ТОВ «Інфокс», в яких стверджується, що з липня 2020 року по січень 2025 року за адресою м. Одеса, вул. Миколи Огренича 1/3А ведеться водоспоживання, про що позивачка не заперечує та сплачує послуги з водопостачання. Водопостачання за цей період склало 538,78 м3.. Відповідно до вимог чинного законодавства рідкі відходи, що утворюються у житлових будівлях допускається зберігати у вигрібних ямах, які повинні бути водонепроникними. З викладеного не зрозуміло куди діваються рідкі відходи. Будь яких документів, або доказів щодо надання [PERSON] іншою організацією послуг з вивезення рідких відходів не надавалося. 15.04.2025 до суд від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін, яке обґрунтовано тим, що після відкриття провадження у справі № 947/5295/25 представники філії «Інфоксводоканал» виявили намір провести перевірку дотримання споживачем вимог чинного законодавства України щодо вивезення рідких побутових відходів зі складанням відповідного акту. За результатами складання вказаного акту сторони погодили можливість обговорення мирного урегулювання спору у повному обсязі або частково. Ухвалою суду від 16.04.2025 здійснено перехід з розгляду цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про захист прав споживачів, в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача адвокат Степанишина А.С. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, зазначала, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання щодо вивезення рідких побутових відходів, на отримання яких позивач розраховувала при укладенні договору. У вересні 2024 року позивач дізналась про подання відповідачем до суду заяви про видачу судового наказу про стягнення з неї заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з вивезення рідких побутових відходів. Представник відповідача - Солоненко Н.С. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, зазначала, що послуги з вивезення рідких побутових відходів є комунальною послугою, яка підлягає сплаті. Позивач користується послугами з водопостачання, відповідно, у неї виникають рідкі побутові відходи, які відповідно до норм чинного законодавства повинні бути зібрані належним чином. 19.03.2026 до суду надійшла заява про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, від представника позивача, в якій вона просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» на користь [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень. Вивчивши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 23.07.2020 між [PERSON] та філією Інфоксводоканал ТОВ Інфокс укладено договір № 6003333/20200723/Ч7 про надання послуг з вивезення рідких побутових відходів. Відповідно до п. 3 вказаного Договору послуги з вивезення рідких побутових відходів надаються за графіком, узгодженим із Споживачем, в межах обсягів, визначених нормами та кількістю осіб, на яких нараховується послуги, але не рідше ніж раз на шість місяців (Додаток № 1). Абонент попередньо, за п`ять днів до запланованої дати вивезення відходів для підтвердження замовлення дзвонить у Колл-центр та надає інформацію щодо прізвища, ім`я, по-батькові Споживача послуги, адреса, машкод, об`єм машини, який потрібен для вивезення. Додаток № 1 до Договору містить графік вивезення рідких побутових відходів по об`єкту за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 5 Договору критерієм якості послуг з вивезення рідких побутових відходів є дотримання графіка вивезення побутових відходів, правил надання послуг з поводження з побутовими відходами, інших вимог законодавства щодо надання послуг з вивезення побутових відходів. Відповідно до п. 6 Договору споживач має право на: зменшення в установленому законодавством порядку розміру плати за послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їх якості (пп. 5); розірвання договору, попередивши про це виконавця не менше як за два місяці до дати розірвання договору, за умови допуску виконавця для здійснення технічного припинення надання послуги (пп. 10). Згідно з пп. 1 п. 7 Договору споживач зобов`язується укладати договори про надання послуг у порядку та на умовах, визначених законодавством. Згідно з п. 8 Договору виконавець зобов`язується, зокрема, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість послуг згідно із законодавством про житлово-комунальні послуги та про відходи та умовами договору, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів (пп. 1); ???розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором (пп.4). Відповідно до п. 26 Договору дія Договору припиняється шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі порушення істотних умов Договору другою стороною. 07.12.2020 [PERSON] було подано заяву від 04.11.2020 (вхід. № 4844/прив.) про розірвання договору до філії Інфоксводоканал, в якій вона просить розірвати Договір з 31 грудня 2020 року. У матеріалах справи наявна відповідь відповідача на заяву позивача від 24.12.2020 вих. № 4844-13, однак, відсутнє підтвердження про надсилання та отримання вказаного листа [PERSON] . При цьому, у позовній заяві зазначено про те, що жодної письмової відповіді від філії Інфоксводоканал позивач не отримувала. 12.09.2024 представником позивача подано адвокатський запит до філії Інфоксводоканал з проханням надати копії документів, які підтверджують надання філією Інфоксводоканал послуги з вивезення рідких побутових відходів за адресою: [ADDRESS] , з дня укладання договору по теперішній час. Листом від 20.09.2024 № 6033-04/8582 філією Інфоксводоканал ТОВ Інфокс зазначено, що ними не надавались послуги з вивезення рідких побутових відходів за адресою: [ADDRESS] , з огляду не відсутність звернення споживача про надання такої послуги. 28.09.2024 представником позивача подано в інтересах [PERSON] заяву до директора філії Інфоксводоканал з попередженням про розірвання договору № 6003333/20200723/Ч7 про надання послуг з вивезення рідких побутових відходів, укладеного 23.07.2020 між [PERSON] та філією Інфоксводоканал ТОВ Інфокс, та з проханням здійснити списання заборгованості за договором № 6003333/20200723/Ч7 про надання послуг з вивезення рідких побутових відходів з огляду на їх фактичне ненадання. Листом від 28.10.2024 № 6791-04-9241 відповідач повідомив, що в період з 24.12.2020 до теперішнього часу [PERSON] до Управління "Водозбут" Філії "Інфоксводоканал" ТОВ Інфокс (особисто, письмово, Колл-центр) для узгодження дати допуску виконавця для здійснення технічного припинення надання послуг не зверталась, таким чином, договір вважається дійсним. За період часу 2021-2024 рр. заяв [PERSON] відповідно до пункту 25 Договору до Філії "Інфоксводоканал" ТОВ Інфокс не надходило. 02.11.2024 позивачем подано заяву до філії Інфоксводоканал, в якій висловлено прохання до відповідача про розірвання Договору, зазначено про надання нею допуску виконавця для здійснення технічного припинення надання послуги, а також прохання узгодити з нею дату та час такого допуску за номером її телефону. Листом від 21.11.2024 № П-676 філія Інфоксводоканал зазначила, що надання Філією на розірвання вищевказаного договору призведе до несанкціонованого скиду/вивезення рідких побутових відходів та порушення Законів України «Про управління відходами», «Про житлово-комунальні послуги»,«Про благоустрій населених пунктів» та Правил благоустрою території міста Одеса, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 N?1631-VI. З наведеного вбачається, що факт ненадання послуги з вивезення рідких побутових відходів за адресою: [ADDRESS] , з моменту укладання Договору у 2020 році до часу судового розгляду підтверджено сторонами у заявах по суті справи, у матеріалах листування між сторонами, а також представниками у судовому засіданні 18.03.2026 року. Також відповідачем не заперечується факт нарахування [PERSON] щомісячної плати за послуги з вивезення рідких побутових відходів за період з часу укладення Договору - з 23.07.2020 року - до моменту судового розгляду. З розрахунків заборгованості, доданої позивачем до позову, вбачається, що позивачем сплачуються послуги з централізованого водопостачання, однак, внаслідок нарахування відповідачем щомісячної плати з вивезення рідких побутових відходів, сплата [PERSON] послуг з водопостачання частково зараховується в погашення заборгованості за послуги з вивезення рідких побутових відходів. З огляду на ненадання ТОВ Інфокс [PERSON] послуг з вивезення рідких побутових відходів, нарахування заборгованості за неотриманні позивачем послуги є безпідставним. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Згідно з ст. 610, ч. 1 ст. 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. Відповідно до ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Згідно з ч. 2, 3 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до п. 3, п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України Про захист прав споживачів виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України Про захист прав споживачів договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Пунктом 3 частини 1 статті 21 Закону України Про захист прав споживачів передбачено, що крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору. Відповідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг . Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» критеріями якості надання послуг з управління побутовими відходами є дотримання графіка збирання та перевезення побутових відходів, дотримання правил надання послуг з управління побутовими відходами та інших вимог законодавства. Згідно з п. 1, 5 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів, у визначених законом випадках - управителів, і проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором про надання комунальних послуг. Згідно з п. 1, 5, 13 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості; розірвати договір про надання комунальної послуги, попередивши про це виконавця відповідної комунальної послуги не менш як за два місяці до дати розірвання договору, за умови допуску виконавця для здійснення технічного припинення надання відповідної послуги. Це право не поширюється на договір про постачання теплової енергії, укладений зі споживачами у багатоквартирному будинку, крім випадку розірвання такого договору колективним споживачем. У даній справі суд вважає доведеними обставини невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо надання послуги з вивезення рідких побутових відходів позивачу, що є підставою для задоволення позовної вимоги про розірвання договору про надання послуг з вивезення рідких побутових відходів від 23 липня 2020 року № 6003333/20200723/Ч7, укладений між [PERSON] та філією Інфоксводоканал ТОВ Інфокс. Також з огляду на те, що [PERSON] в заяві від 04.11.2020 року (вхід. № 4844/прив від 07.12.2020 року) про розірвання договору просила його розірвати з 31.12.2020, суд вважає вимоги позивачки про визнання нарахованою безпідставно заборгованість на особовому рахунку [PERSON] та зобов`язання товариства з обмеженою відповідальністю Інфокс в особі філії Інфоксводоканал списати з особового рахунку [PERSON] заборгованість за послуги з вивезення рідких побутових відходів підлягають задоволенню саме з 01 січня 2021 року, а не з моменту його укладання 23.07.2020 року. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини 2 статті 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, принцип розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача та стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 6000 гривень. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору розподіл витрат за справляння судового збору не відбувається.

Outcome: partial