Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Представник позивача через систему «Електронний суд» скерувала до суду позов, в якому просить стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість у сумі 80710,47 грн., а також, судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитні договори: 21.02.2019 року №2001252908301, 14.06.2021 року № 1001894691101, відповідно до умов яких відповідач отримав кредит у розмірі 26300 грн та 33434.61 грн відповідно. Зазначає, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 04.08.2025 року складає 80710,47 грн. Так, по кредитному договору від 21.02.2019 року №2001252908301 38594,81 грн., з яких: 24987,82 грн. заборгованість за кредитом; 13606,99 грн. заборгованість за процентами; по кредитному договору від 14.06.2021 року № 1001894691101 42115,66 грн., з яких: 31835,15 грн. заборгованість за кредитом; 12,05 грн. заборгованість процентами; 10268,46 грн. заборгованість за комісією. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити. 14 січня 2026 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова вказана справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі. Відповідач по справі належним чином повідомлялася судом про розгляд даного провадження у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Згідно з вимогами частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі частини 8 статті 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вимоги статей 279,280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як встановлено судом, 21.02.2019 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви №2001695873101 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит із кредитним лімітом у розмірі 6500,00 грн. із строком кредитування 12 місяців із реальною річною процентною ставкою 47,88% річних /а.с.11/. Дана заява підписана особисто відповідачем. Крім цього, 14.06.2021 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви №1001894691101 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 33434,61 грн. із строком кредитування 36 місяців /платіжні періоди з 14.06.2021 по 14.06.2024/, розмір процентної ставки 0,01 % річних, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 1,99% /а.с.9-10/. Дана заява підписана особисто відповідачем. На підтвердження виконання своїх зобов`язань банком надано платіжну інструкцію від 02.11.2021 року про надання кредитних коштів по договору №1001894691101 у розмірі 33434,61 грн. [PERSON] та довідку про збільшення кредитного ліміту по договору №2001695873101 /а.с.22, зворот,23/. Таким чином, позивач свої зобов`язання за кредитними договорами виконав, а відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Із вимог ст. 1048 ЦК України вбачається, що позичальник зобов`язаний сплачувати відсотки від суми займу щомісячно до дня повернення позики, при відсутності іншої домовленості. У відповідності до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України) Згідно із ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з наданими позивачем розрахунками заборгованості, така, у загальному розмірі, станом на 04.08.2025 року складає 80710,47 грн. Так, по кредитному договору від 21.02.2019 року №2001252908301 38594,81 грн., з яких: 24987,82 грн. заборгованість за кредитом; 13606,99 грн. заборгованість за процентами. По кредитному договору від 14.06.2021 року № 1001894691101 42115,66 грн., з яких: 31835,15 грн. заборгованість за кредитом; 12,05 грн. заборгованість за процентами; 10268,46 грн. заборгованість за комісією. Однак, суд приходить до переконання, що нарахування позивачем комісії у розмірі 10268,46 грн. по кредитному договору від 14.06.2021 року № 1001894691101 не відповідає вимогам законодавства. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі №583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) та постанові Верховного Суду від 15.03.2021 року в справі №361/392/20 (провадження №61-16470св20) зазначивши, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування». Отже, положення укладених між сторонами кредитних договорів щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів, є нікчемними. Відповідно до частину 2 статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Правова позиція про те, що умова кредитного договору в частині встановлення платежу за дії, які банківська установа вчиняє на власну користь, тому що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами - є нікчемною та не потребує визнанню недійсною, викладена у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 708/195/19 (провадження № 61-1789св19) та 01 квітня 2020 р. у справі №583/3343/19 ( провадження №61-22778св 19), а у постанові Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити частково, а саме за кредитним договором від 21.02.2019 року №2001252908301 слід стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 38594,81 грн., за кредитним договором від 14.06.2021 року № 1001894691101 заборгованість у розмірі 31847,20 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при поданні позову АТ «ПУМБ» сплачено 2422,40 грн. судового збору /а.с.48/. Беручи до уваги, що позовні вимоги в розмірі 80710,47 грн. були задоволені частково на суму 70442,01 грн., що становить 87% від ціни позову, суд вважає, що відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді в сумі 2107,50 грн., тобто, пропорційно до задоволених позовних вимог (2422,40 грн. : 100% х 87% = 2107,50 грн.).

Outcome: partial