Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

[PERSON] через свого представника - адвоката Дмитренка Р.М. звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із заявою про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] (далі - позивач) до ТОВ «Богодухівка» (далі - відповідач) про розірвання договору оренди землі. В обґрунтування вказаної заяви, з посиланням на норми процесуального закону, зазначалося, що після ухвалення рішення суду на користь позивача є підстави для ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень. Одночасно заявлено клопотання про поновлення процесуального строку для подання доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу з огляду на поважність причин його пропуску. Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Зі змісту ч. 3 цієї ж статті Кодексу вбачається, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У зв`язку із вирішенням питання лише про судові витрати учасники справи про судовий розгляд не повідомлялися. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із проведенням судового розгляду за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши заяву та додані до неї документи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. У ч. 8 ст. 141 ЦПК передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судом встановлено, що під час судового розгляду представник позивача до закінчення судових дебатів заявляв про наміри додатково надати суду докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу. Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області ухвалено 12 березня 2026 року, а докази на підтвердження надання професійної правничої допомоги надійшли до суду 19 березня 2026 року, тобто з пропуском встановленого цивільним процесуальним законом строку. В обґрунтування поважності причин пропуску вказаного строку зазначалося, що позивач та її представник не були присутні під час проголошення рішення суду, а його копію представник позивача отримав в Електронному кабінеті 14 березня 2026 року, про що свідчить роздруківка картки руху документа. Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Судом встановлено, що рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 березня 2026 року доставлено до Електронного кабінету представника позивача 14 березня 2026 року, а заява разом з доказами на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу подані до суду 19 березня 2026 року, тобто протягом п`яти днів з дня отримання рішення суду, у зв`язку з чим суд визнає поважними причини пропуску процесуального строку та вважає за необхідне його поновити. Аналогічні висновки щодо достатності підстав для поновлення процесуального строку викладено у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2024 року у справі № 161/629/23. Так, рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 березня 2026 року задоволено позовні вимоги, а саме розірвано договір оренди землі № б/н від 10 жовтня 2019 року, укладений між позивачем та відповідачем щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7125180400:04:000:1474. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. З матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви долучено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, згідно з яким їх розмір становить 6000,00 гривень. У ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 цієї ж статті Кодексу передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 цієї ж статті Кодексу розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5 і 6 ст. 137 ЦПК України). Відповідач жодних клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявив. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, у додатковій постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 756/8257/15. На підтвердження наданої професійної правничої допомоги суду надано копію договору про надання професійної правничої допомоги від 20 грудня 2025 року, копію акта надання послуг від 24 грудня 2025 року, копію квитанції від 24 грудня 2025 року № 11 на суму 6000,00 гривень. У постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, обґрунтовуючи правові підстави стягнення витрат на професійну правову допомогу, Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Суд звертає увагу, що ця цивільна справа є нескладною, а її розгляд по суті проведено за одне судове засідання. За таких обставин суд вважає перебільшеним та необґрунтованим обсяг часу, витраченого адвокатом на надання правничої правової допомоги, оскільки він не є пропорційним до предмета спору. Підсумовуючи зазначене, виходячи із критерію реальності адвокатських послуг, а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи обставини цієї справи, її складність та категорію, а також практику Верховного Суду щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в цілому, суд дійшов висновку про їх стягнення у розмірі 5000,00 гривень, що становитиме співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial