Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 26 лютого 2026 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ - залишено без розгляду. 06 березня 2026 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача адвоката Грицай Інни Олександрівни про ухвалення додаткового рішення, у якій вона просить стягнути з позивача на користь відповідача [PERSON] витрати по оплаті професійної правничої допомоги в розмірі 20 000 (двадцять тисяч гривень) 00 копійок. 18.03.2026 року від представника позивача Петрової А.І. надійшли заперечення, в яких вона зазначає, що у запереченні від 02.12.2025 позивач вказував, що ордер, поданий представником відповідача, лише підтверджує повноваження представника, але не засвідчує фактичного понесення жодних витрат, що неодноразово зазначалося в судовій практиці та вже підкреслювалося позивачем раніше. Договір про надання правничої допомоги, додаткові угоди, рахунок №1 та акт приймання-передачі датовані 03.03.2026, тобто після ухвалення судом рішення про залишення позову без розгляду. Такі документи не можуть вважатися доказами витрат, понесених у межах розгляду справи. Жодного документа, який би підтверджував фактичну оплату (банківської квитанції, платіжного доручення чи виписки), Відповідач не надав. У відзиві від 13.10.2025 відповідач просила стягнути з позивача 10 000,00 грн витрат на правничу допомогу. Натомість у заяві від 03.03.2026 р. відповідач вже просить 20 000,00 грн, не наводячи будь-якого пояснення збільшення суми удвічі, тим більше що провадження у справі завершено без розгляду по суті, а додаткових дій адвокатом не здійснювалося. Акт приймання-передачі від 03.03.2026, поданий на підтвердження виконаних робіт, не містить конкретизації обсягу таких робіт, їх тривалості, вартості окремих дій та інших відомостей, передбачених ст. 137 ЦПК України. Акт не підтверджений жодними доказами оплати, а також не містить об`єктивних даних щодо фактичної необхідності зазначених у ньому дій саме для розгляду цієї справи. За його змістом неможливо встановити ні обсяг, ні співмірність, ні необхідність цих робіт для забезпечення захисту прав відповідача, що унеможливлює віднесення їх до судових витрат, які підлягають компенсації. Учасники справи в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. За змістом ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом невирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаютьсяу разі задоволення позову - на відповідача. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягомп`яти днівпісля ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, на підтвердження здійснених витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача надано: копію договору про надання правничої допомоги від 10.10.2025 р., згідно додатку №1 до договору про надання правничої допомоги від 10.10.2025 року вартість гонорару складає 20000 грн., копію акту приймання-передачі від 03.03.2026 р.; копію рахунку №1 від 03.03.2026 р. на суму 20000 грн. Тобто, представником відповідача надано всі необхідні документи, які передбачені ч.3 ст.137, ст. 141 ЦПК та в термін відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). У ч. 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат:1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Представник відповідача адвокат Грицай І.О. у відзиві на позовну заяву просила стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомоги, пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок. Однак у заяві про ухвалення додаткового рішення вже просить стягнути з позивача на користь відповідача [PERSON] витрати по оплаті професійної правничої допомоги в розмірі 20 000 копійок. З огляду на викладене та враховуючи заперечення сторони позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника відповідача адвоката Грицай Інни Олександрівни та стягнення з позивача на користь відповідача понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Розмір витрат, про стягнення яких просить заявник, на думку суду, є завищеним, а тому, зважаючи на те, що позовну заяву залишено без розгляду, за заявою позивача, підготовка представником відповідача відзиву та документів у даній справі не потребувала значного часу та будь-якої аналітичної роботи, а тому зменшення судом суми відшкодування витрат на правову допомогу до 3000 гривень відповідатиме принципу розумності та реальності витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial