Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26 червня 1992 року, який був зареєстрований Нурабадським відділом РАЦС Самаркандської області республіки Узбекистан, за актовим записом № 81. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З 2015 року шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені, спільно не мешкають та господарства не ведуть. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Позивачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяви, в яких просить суд слухати справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 червня 1992 року, який був зареєстрований Нурабадським відділом РАЦС Самаркандської області республіки Узбекистан,актовий запис № 81 (копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] ). Позивач вказує, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені з 2015 року через відсутність взаєморозуміння. Сторони спільно не мешкають та господарства не ведуть. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам, що сім`я розпалася остаточно та її збереження є неможливим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу прізвище змінювала, що вбачається з дослідженого свідоцтва про укладення шлюбу та враховуючи ту обставину, що остання не ставить питання зміни прізвища, то після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище яке вона отримала при реєстрації шлюбу. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню, сплачений нею судовий збір в розмірі 1331,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved