Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

01.10.2025 року представник позивача Савіхіна А.М., яка діє на підставі довіреності №4361-К-Н-О від 14.07.2025 року строком дії до 31.12.2027 року, звернулася до суду шляхом формування в системі "Електронний суд" із зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором б/н від 23.11.2024 року в сумі 35 098,35 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн., мотивуючи вимоги тим, що [PERSON] звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим після її ідентифікації підписала анкету-заяву № б/н від 18.12.2020 року та приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку. Відповідно до п.3 Заяви із Відповідачем погоджено використання OTP пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису, а саме при здійсненні будь-якої операцій та правочинів між Сторонами за допомогою ОТР паролю як простого електронного підпису Сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу Клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження Клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту Банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому Банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону Клієнта. У подальшому Відповідач виявила бажання отримати послугу Оплата частинами", ознайомилася із актуальними умовами кредитування та 23.11.2024 року підписала Паспорт кредиту (копія паспорту кредиту додається до позовної заяви) за допомогою OTP пароля. Додатково Відповідачем за допомогою OTP підписаний Графік платежів за споживчим кредитом (копія додається до позовної заяви). Підписавши вказані документи Відповідачем погоджено умови кредитного договору №б/н від 23.11.2024. Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, в той час як відповідач свої обов`язки повернути кредитні кошти відповідно до умов договору не виконала, не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості, у зв`язку з чим станом на 21.07.2025 року в неї утворилася заборгованість перед позивачем в розмірі 35 098,35 грн., яку відповідач в добровільному порядку не сплачує, що стало підставою для звернення до суду з цім позовом. Ухвалою судді від 29.10.2025 року відкрито провадження по справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача Савіхіна А.М., в позовній заяві клопотала, щодо розгляду справи у відсутності представника позивача та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.3 на звороті), окрім того разом з позовною заявою надала окреме клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою: http://bg.od.court.gov.ua/sud1507/ та надіслання судової повістки за місцем реєстрації, причину неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не подала, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами виникли правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] стала клієнтом АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим уклала договір про надання банківських послуг шляхом підписання Анкети-заяви № б/н від 18.12.2020 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого початкового кредитного ліміту на картковий рахунок (кредитну картку). Доказів користування (активації тощо) кредитним лімітом до 23.11.2024 року суду не надано. У Заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг зазначено, що [PERSON] згодна з тим, що підписанням цієї Заяви на підставі статті 634 ЦК України приєднується до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет на сайті https://privatbank.ua/terms, в редакції чинній на дату підписання цього документа, згодна з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг складають договір про надання банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відображено в полі підпис Клієнта із позначкою дати та часу, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». Відповідно до п.3 цього Договору з відповідачем погоджено використання ОТР пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису, а саме при здійсненні будь- якої операцій та правочинів між сторонами за допомогою ОТР паролю як простого електронного підпису. Сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу Клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або, правочин виключно за умови, якщо підтвердження Клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту Банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому Банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону Клієнта. У подальшому відповідач для отримання послуги «Оплата частинами», ознайомилася із актуальними умовами кредитування та 23.11.2024 за допомогою електронного підпису (ОТП пароля) підписала Заяву про надання кредиту «Оплата частинами» від 23.11.2024, Паспорт споживчого кредиту «Оплата частинами» АТ КБ «ПриватБанк» та Графік платежів за споживчим кредитом, згідно яких отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (кредитну картку). Відповідно до заяви, Паспорту кредиту та Графіку платежів за споживчим кредитом, підписаних відповідачем, погоджені наступні умови послуги «Оплата частинами»: розмір кредиту 38 264,00 грн, строк кредитування 11 місяці; тип процентної ставки фіксована, розмір 0,01% (0,12% річних); орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 38 306,13 грн. На підставі укладеного Договору 23.11.2024 було відкрито рахунок № [NUMBER] , встановлено кредитний ліміт в розмірі 38 264,00 грн., що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 23.07.2025 за №0000004596731447 про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] . Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме випустив платіжну картку та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх банком на картрахунок, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта. Відповідач зобов`язалася здійснювати погашення кредиту та процентів у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу (розмір боргових зобов`язань відповідача, які він щомісячно повинен сплачувати протягом терміну дії картки). З виписки за договором №б/н за період з 23.11.2024 по 23.07.2025 вбачається, що відповідач [PERSON] отримувала кредитні кошти та користувалася ними. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 23.11.2024 станом на 21.07.2025 в [PERSON] наявна заборгованість в сумі 35 098,35 грн, з яких: 35 075,37 грн - заборгованість за тілом кредиту, 22,98 грн - заборгованість за простроченими процентами. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в цьому випадку АТ КБ «Приватбанк»). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п.6 ч.1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. За змістом ч.ч.1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З наданих та досліджених судом доказів вбачається, що 18.12.2020 АТ КБ «ПриватБанк» здійснено ідентифікацію клієнта [PERSON] та остання власноручним підписом на планшеті підписала заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг. У подальшому, відповідач виявила бажання отримати послугу «Оплата частинами» та 23.11.2024 ознайомилася з умовами кредитування, підписала електронним підписом Заяву про надання кредиту «Оплата частинами» від 23.11.2024, Паспорт споживчого кредиту «Оплата частинами» АТ КБ «ПриватБанк» та Графік платежів за споживчим кредитом. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування кредитом. З метою досудового врегулювання спору позивачем було сформовано на надіслано на адресу відповідача претензію від 31.07.2025 року №SAMDNWFC000115011589, яка була залишена відповідачем поза увагою. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010 стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки [PERSON] не виконала зобов`язання по поверненню кредиту, порушила умови договору, утворилась заборгованість в розмірі 35 098,35 грн., при цьому суд враховує, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався і доказів погашення кредитної заборгованості відповідачем суду не подано. Протягом розгляду цивільної справи відповідач [PERSON] , з огляду на вимоги ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не скористалася своїми процесуальними правами та не надала до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов`язань за укладеним договором, а відтак несе ризик настання наслідків, пов`язаних із не вчиненням відповідних процесуальних дій, в даному випадку - ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі та з [PERSON] слід стягнути на користь АТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 35 098,35 грн. та відповідно до ст. 141 ЦПК судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved