Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до Миронівського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис №100 та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Від спільного подружнього життя з відповідачем, мають неповнолітніх дітей- сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданого Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 27.05.2016 року і видано відповідний актовий запис №63, (а.с.9) та доньку [PERSON] вну, [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданого Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 06.04.2021 року і видано відповідний актовий запис №58 (а.с. 10). Позивачка зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося з огляду на наступні обставини: з лютого 2025 року сторони не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, будь-яке спілкування відсутнє. Тривалий час сторони проживали окремо, тому, відсутність шлюбних стосунків, спільного бюджету стало причиною того, що вони втратили почуття взаємної любові та поваги один до одного. Позивач зазначає, що має роботу, отримує заробітну плату, за яку утримує дітей, забезпечує їх всім необхідним і знаходяться повністю на її утриманні. За вказаних обставин, зазначає, бажання бути разом, відсутнє і крім дітей, на сьогодні, їх нічого не поєднує. У зв`язку з наведеним, позивач подала позовну заяву до Миронівського районного суду Київської області про розірвання шлюбу з [PERSON] . Для повноцінного утримання дітей необхідні додаткові витрати - це придбання продуктів харчування, предметів одягу та домашнього вжитку, комунальних послуг, тощо. Відповідач добровільно кошти на утримання дітей не надає, хоча є матеріально спроможний та обіцяв це робити. Відповідач 22.02.2025 року був призваний на військову службу по мобілізаціїі, що підтверджується довідкою, виданою [INFO] . Тому просить у судовому порядку стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до їх повноліття, починаючи з дня подання заяви. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 23 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось (ч.2 ст.247 ЦПК). Позивач про розгляд справи повідомлена належним чином. Відповідач, належним чином повідомлявся про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження про що в матеріалах справи наявна розписка про отримання позовної заяви з додатком. Правом подати відзив на позовну заяву, не скористався, клопотань до суду не направляв, тому в силу частини восьмої статті 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Судом встановлені наступні обставини. Сторони є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджуються даними свідоцтв про народження: серії [NUMBER] , виданого Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 27.05.2016 року, актовий запис №63, та свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданого Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 06.04.2021 року, актовий запис №58. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з вимогами ст.141СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Відповідно до ст.180СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема по сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними. Однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом. Суд встановив, що сторони проживають окремо, малолітні діти проживають з матір`ю, відтак, відповідач не позбавлений обов`язку утримувати своїх дітей. Сторони в добровільному порядку не домовились про участь батька в утриманні дітей, тому вимога про стягнення аліментів є підставною. Визначаючи суму аліментів, належну до виплати, суд керується таким. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст.181 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України,а саме:стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей ,непрацездатних чоловіка,дружини,батьків, дочки,сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 ЦПК України). Розмір аліментів суд визначає з урахуванням усіх обставин справи, які встановлює на підставі поданих сторонами доказів. При визначенні розміру аліментів суд, враховує матеріальний стан сторін, вік та потреби дитини, стан її здоров`я, реалії сьогодення, вартість продуктів харчування, послуг, ліків, одягу для дитини. Враховуючи обставини справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов`язані зі сплатою аліментів, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, з врахуванням того, що приймати участь в утриманні дитини повинні двоє батьків, беручи до уваги вимоги ч.2 ст. 182 СК України та ч.5 ст. 183 СК України, згідно якої рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить одну чверть заробітку (доходу) платника аліментів, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Визначений розмір аліментів не є надмірним, а є об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти призначаються від дня пред`явлення позову, а саме з 01.12.2025. В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з такого. Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. На підставі статті 141 ЦПК з відповідача в доход держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, від сплати якого позивач звільнена на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved