Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментах та стягнення аліментів з матері. Позовні вимоги мотивує тим, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 05.08.2013 року було розірвано. На підставі виконавчого листа № 733/1082/21 від 02.12.2021 року, виданого Ічнянським районним судом Чернігівської області з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття, оскільки діти на той час проживали разом з матір`ю. Рішення про визначення місця проживання дітей не приймалося. Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ічнянського відділу ДВС 19.05.2022 року відкрито виконавче провадження ВП № 69056850 з виконання виконавчого листа № 733/1082/21, виданого 02.12.2021 року Ічнянським районним судом Чернігівської області. З січня місяця 2025 року його сини [PERSON] та [PERSON] постійно проживають разом з ним за адресою: [ADDRESS] та знаходяться на утриманні останнього, в той час як мати дітей (відповідачка) [PERSON] хоча і зареєстрована за вищевказаною адресою, проте фактично не проживає з 2019 року та не приймає участі в утриманні спільних дітей. Оскільки діти з січня місяця 2025 року постійно проживають разом з ним, то з лютого 2025 року він припинив сплачувати аліменти на користь відповідачки, в зв`язку з чим по виконавчому провадженню № 69056850 утворилася заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 25432,56 грн. Враховуючи те, що змінилися обставини утримання дітей, а також те, що сини проживають разом з ним, а тому відпали юридичні підстави для стягнення з нього аліментів на користь відповідачки, просить суд звільнити [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , від обов`язку сплати аліментів на користь [PERSON] , на утримання неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, що стягуються на підставі виконавчого листа № 733/1082/21, виданого 02.12.2021 року Ічнянським районним судом Чернігівської області; звільнити [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , від заборгованості по сплаті аліментів на користь [PERSON] , на утримання неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка нараховується та стягується з [PERSON] на підставі виконавчого листа № 733/1082/21, виданого 02.12.2021 року Ічнянським районним судом Чернігівської області по ВП № 69056850, за період з лютого 2025 року по день ухвалення рішення судом; стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Ічня Чернігівської області на його користь аліменти на утримання неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття; виконавчий лист № 733/1082/21, виданий Ічнянським районним судом Чернігівської області 02.12.2021 року відкликати з Ічнянського відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 01 вересня 2025 року провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 18 вересня 2025 року до Ічнянського районного суду Чернігівської області від представника відповідачки [PERSON] адвоката Драчука В.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що з моменту розірвання шлюбу між сторонами неповнолітні діти проживали разом з матір`ю [PERSON] , а орієнтовно з січня-лютого 2025 року діти періодично проживали то з батьком, то з матір`ю. З початку навчального року з 1 вересня 2025 року [PERSON] постійно проживає разом з матір`ю. Твердження позивача про те, що з січня 2025 року сини постійно проживають з ним і він повністю одноособово несе витрати по утриманню синів, а мати не бере участі в утриманні та вихованні синів, не відповідає дійсності та не підтверджене належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. [PERSON] як до січня 2025 року, так і протягом 2025 року, не отримуючи від батька дітей аліментів на утримання спільних синів, постійно, повністю та одноособово, виключно за власні кошти утримує дітей, забезпечує їх всім необхідним для існування, фізичного, інтелектуального, морального, культурного і духовного розвитку та за необхідності лікування. Навіть коли сини проживають (проживали) з батьком, [PERSON] постійно відвідувала їх, готувала їм їжу з продуктів, придбаних за власні кошти, прибирала в будинку, оскільки має вільний доступ до помешкання, яке належить на праві спільної сумісної власності їй та відповідачу, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи, що на даний час обоє синів сторін досягли 14 років, а тому в силу норм чинного законодавства можуть вільно обирати собі місце проживання з кимось із батьків, які мають у власності житлові приміщення, припинення стягнення аліментів можливе лише за умови, що одержувач аліментів не витрачає отримані ним гроші на дитину. 04 листопада 2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити із зазначених у ньому підстав та зазначив, що після розірвання шлюбу із відповідачкою [PERSON] його сини [PERSON] та [PERSON] деякий час проживали з відповідачкою по справі [PERSON] . З січня 2025 року по даний час їх спільні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Він постійно займався забезпеченням дітей одягом та відпочинком, відвідування спортивної секції з боксу та послуг репетитора, навіть після розірвання шлюбу. Щодо доводів сторони відповідачки про забезпечення нею дітей їжею та одягом, то остання тільки періодично привозить дітям приготовану їжу. Він не забороняє своїм синам відвідувати матір та допомагати їй по господарству. Представник позивача [PERSON] адвокат Сакун І.А. в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, оскільки неповнолітні сини позивача [PERSON] та [PERSON] з січня місяця 2025 року спільно проживають з позивачем [PERSON] та перебувають на його повному утриманні, тоді як мати останніх відповідачка по справі [PERSON] проживає за іншою адресою та не бере участі в утриманні дітей, що було підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами та показаннями свідків. Просила припинити стягувати аліменти з позивача на користь відповідачки на утримання спільних синів, оскільки останні постійно проживають з батьком. Підтримала позовну вимогу про звільнення від заборгованості по сплаті аліментів, яка виникла за період, коли діти проживали безпосередньо з батьком [PERSON] . Просила суд стягнути аліменти з матері на користь батька дітей на утримання неповнолітніх синів, оскільки в судовому засіданні на підставі показань свідків було встановлено, що остання не приймає належної участі в утриманні неповнолітніх дітей, оскільки батько останніх повністю утримує їх, а мати має можливість сплачувати аліменти. Не погоджується із доводами, зазначеними у відзиві на позовну заяву про те, що після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] мати самостійно повністю утримувала своїх синів, що спростовано показаннями допитаних в судовому засіданні синів сторін, які повідомили, що не було таких періодів, коли батько взагалі не приймав участі в їх житті та утриманні. Що долучених до позовної заяви чеків стороною відповідача, то в них міститься інформація про купівлю, зокрема, алкоголю та інших речей, які дітям не потрібні. Ліками дітей забезпечує також батько. В судовому засіданні надала докази на понесену правничу допомогу позивачем на суму 15000 грн. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні, зазначивши, що з січня-лютого 2025 року діти періодично проживали то з батьком, то з нею матір`ю останніх. Як до січня місяця 2025 року, так і протягом 2025 року, вона, не отримуючи від батька дітей аліментів на утримання спільних синів, постійно, повністю та одноособово, виключно за власні кошти утримує дітей, забезпечує їх всім необхідним для існування, фізичного, інтелектуального, морального, культурного і духовного розвитку. Зазначила, що будинок в [ADDRESS] придбаний ними у шлюбі та належить їм на праві спільної сумісної власності. Вона не проживає в будинку за вищевказаною адресою, оскільки в січні 2025 року [PERSON] одружився та вона не має змоги проживати там. В той же час їй відомо, що [PERSON] тиснув на дітей та обіцяв їм матеріально забезпечувати, якщо вони будуть проживати з ним. Позивач ніколи не цікавився навчанням своїх синів та не відвідував батьківські збори в школі та контролювала виконання ними домашнього завдання. Дітям вона готує їжу самостійно та привозить їм, оскільки відповідач купує їм шкідливу для здоров`я їжу. Також вона приїздить за місцем проживання дітей та прибирає в будинку за місцем їх проживання. Три місяці тому вона відвозила свого сина [PERSON] до стоматолога та витратила на його лікування 25000 гривень, про що позивач [PERSON] навіть не знав. Одного разу вона лікувала свого сина [PERSON] протягом двох тижнів, який перебував за місцем її проживання. Враховуючи вищевикладене, просила не стягувати з неї аліменти на утримання дітей. Щодо звільнення позивача від сплати наявної заборгованості по аліментах, поклалася на розсуд суду. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Драчук В.В. в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у позові з підстав, наведених ним у відзиві на позов та на підставі досліджених в судовому засіданні матеріалів. Позов містить три позовні вимоги та в цілому обґрунтовується тим, що діти з початку 2025 року проживають постійно з батьком (позивачем), який самостійно несе витрати на утримання дітей, тоді як мати участі в їх житті не бере. Зазначив, що поданими письмовими доказами та показаннями свідків повністю спростовано доводи позивача, які зазначені у позовній заяві. Щодо позовної вимоги про звільнення [PERSON] від сплати заборгованості зі сплати аліментів, то заборгованість по сплаті аліментів виникала постійно та носила систематичний характер та виникала ще до 2025 року, коли діти проживали з матір`ю, що свідчить про неналежне утримання батьком своїх дітей. Сторона позивача на даний час через суд намагається узаконити свої порушення, а тому, на його думку, така позовна вимога не підлягає задоволенню. Щодо стягнення аліментів з матері [PERSON] , то в суді було доведено, що остання приймає участь як у вихованні, так і в утриманні своїх дітей. Матеріальний стан [PERSON] не був досліджений в судовому засіданні, тоді як сторона позивача вказує на неймовірно високі статки останньої, а тому вважає, що дана позовна вимога не підлягає задоволенню. Також вказав, що у першій заяві по суті сторона відповідача зазначила про орієнтовний розмір судових витрат, які [PERSON] понесе у зв`язку із розглядом справи. Це були витрати по наданню правової допомоги в розмірі 15000 грн. В той же час, сторона позивача в позовній заяві не зазначала про те, що вони понесли, або можуть понести витрати по оплаті правової допомоги, а тому вимоги останніх про стягнення витрат на правничу допомогу з відповідачки не підлягають задоволенню. Допитаний в якості свідка позивач [PERSON] в судовому засіданні показав, що він постійно проживає разом зі своїми синами [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що належить йому та відповідачці на праві спільної сумісної власності, вже близько одного року, а сини повністю знаходяться на його утриманні. З 2025 року він перестав сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання їх спільних синів, так як останні проживали з ним, після чого відповідачка звернулася з відповідною заявою до органу ДВС та він сплатив заборгованість по аліментах за пів року. Після його звернення з позовом до суду, відповідачка [PERSON] активно почала займатися дітьми, возити їх до стоматолога з метою зібрати чеки за надані послуги та здійснені покупки, чого раніше ніколи не робила. Інколи відповідачка [PERSON] може приготувати та та привезти їжу дітям. Крім того, він цікавиться навчальними успіхами своїх синів та постійно забирає їх зі школи під час повітряної тривоги. [PERSON] має вільний доступ до будинку, де проживає він зі своїми дітьми. Влітку 2025 року сини приходили до матері за місцем її проживання, допомагали по господарству та поверталися ночувати додому за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні підтвердив факт піклування відповідачкою сином [PERSON] під час його хвороби протягом одного тижня, так як він в цей час був відсутній вдома у зв`язку з вирішенням робочих питань. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що є сусідкою [PERSON] та [PERSON] . Діти [PERSON] проживають разом з батьком, вона їх постійно бачить ввечері, коли повертається з роботи. Вона помітила, що [PERSON] не проживає за місцем проживання [PERSON] разом із синами вже досить тривалий час, а останнього разу вона бачила [PERSON] в даному будинку приблизно у серпні-вересні місяці 2025 року. Також її запрошували для складання Акту обстеження будинку приблизно в кінці літа 2025 року, при складанні якого крім неї були присутні її сусідка [PERSON] та [PERSON] , в цей час діти [PERSON] перебували на подвір`ї господарства. Вона підписала вищевказаний Акт обстеження, попередньо з ним ознайомившись. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що знайома з [PERSON] зі шкільних років, з якою постійно спілкується. Як стало їй відомо під час відвідування місця проживання відповідачки [PERSON] та з її слів, з початку 2025 року діти проживають разом з батьком [PERSON] , тоді як [PERSON] готує їжу для дітей та відвозить їм за місцем проживання останніх. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що є однокласницею відповідачки [PERSON] , з якою спілкується і на даний час. Вона часто спостерігала, як [PERSON] разом із синами здійснює покупки одягу та шкільного приладдя для останніх. Оскільки часто відвідує своїх батьків, які проживають неподалік [PERSON] , вона була свідком того, що діти [PERSON] та [PERSON] приїздили до матері [PERSON] за місцем її проживання. Також [PERSON] повідомляла їй, що возила [PERSON] до стоматолога в м. Прилуки Чернігівської області. Крім того, [PERSON] 01 вересня 2025 року йшов до школи саме з будинку за місцем проживання [PERSON] . Чи проживають постійно разом із матір`ю [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , їй не відомо. За якою адресою проживає позивач [PERSON] , їй не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду показала, що проживає неподалік будинку, де проживає [PERSON] , яка доводиться їй двоюрідною сестрою, з якою часто спілкується. Вона піклується про своїх дітей [PERSON] та [PERSON] , їх харчування та навчання, які часто приїздять до неї. Зі слів [PERSON] їй стало відомо, що остання готує їжу для своїх синів, яку відвозить за місцем їх проживання, чого особисто вона не бачила. Допитаний в судовому засіданні за участю представника органу опіки та піклування Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області Матвієнко Г.Ю., свідок [PERSON] суду показав, що є сином сторін по справі та проживає в [ADDRESS] . Навчається в 9 класі Ічнянської гімназії ім. Васильченка. З обома батьками він знаходиться в хороших відносинах. З дитинства він проживав в [ADDRESS] разом з батьками [PERSON] , [PERSON] та братом [PERSON] , після чого він з матір`ю та братом переїхали проживати за адресою: [ADDRESS] , за місцем проживання їх баби по лінії матері. За вищевказаною адресою вони проживали близько 5 років, після чого на початку 2024 року їх мати привела в їх сім`ю співмешканця. Після цього вони з братом переїхали проживати до свого батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , оскільки їм було так комфортніше, де постійно проживають і на даний час. Мати залишилася проживати разом зі співмешканцем. Батько постійно надавав допомогу на їх утриманні після розірвання шлюбу з матір`ю. Кишенькові гроші йому надає як батько, так і мати. Їх навчанням більше цікавиться мати, хоча й батько не стоїть осторонь цього. Щодо забезпечення його одягом та їжею, то зазвичай це здійснює батько. Коли він хворіє, то медичні препарати купує йому батько, а мати займається його лікуванням за допомогою народної медицини. Допитаний в судовому засіданні за участю представника органу опіки та піклування Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області Матвієнко Г.Ю., свідок [PERSON] суду показав, що є сином сторін по справі та проживає в [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] та братом [PERSON] . Навчається в 11 класі Ічнянської гімназії ім. Васильченка. З обома батьками він знаходиться в хороших відносинах. Після того, як його батьки розлучилися, вони з братом [PERSON] та матір`ю [PERSON] переїхали та проживали близько п`яти років в [ADDRESS] , після чого з 2025 року разом із братом повернулися проживати до батька [PERSON] . Причиною цього стало те, що їх мати привела в сім`ю співмешканця, не порадившись із ними та не попередивши їх про це. В період їх проживання із матір`ю, батько також утримував їх та цікавився їх життям. Йому відомо, що в той період, коли вони з братом проживали у батька, з останнього вираховували кошти у зв`язку із наявною заборгованістю по аліментам на їх утримання. Мати бере участь в їх з братом утриманні, але переважно це здійснює все-таки батько, з яким вони проживають та проводять більшість часу, а материнська допомога має періодичний характер, приготовану їжу вона привозить їм приблизно один раз на тиждень. Батьківські збори в школі відвідує переважно мати. На даний час він проживає та надалі хоче проживати саме з батьком. Він вважає, що так як він проживає з батьком, то останньому повинна платити аліменти мати. Йому відомо, що батько намагався вирішити питання сплати аліментів, щоб ні вона, ні він не платили аліментів, але остання відмовила батьку у цьому. Гроші від матері він не отримує. Йому відомо, що мати почала перераховувати гроші його брату, коли почався розгляд даної справи в суді, але потім сказала брату повернути їй ці кошти. Суд, заслухавши позивача та його представника, відповідачку та її представника, свідків, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, N10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, N31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Згідно ч. 1 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як визначено п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. За правилами ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] з 15 вересня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 05 серпня 2013 року було розірвано (а.с. 7). Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей синів [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.08.2025 року (а.с. 5) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.08.2025 року, відповідно до якого матір`ю останніх є [PERSON] , батьком [PERSON] (а.с. 6). Як видно з копії виконавчого листа № 733/1082/21, виданого 02.12.2021 року Ічнянським районним судом Чернігівської області, рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 25.10.2021 року у справі № 733/1082/21 змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 19.08.2014 року у справі № 733/1252/14-ц та стягнуто з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 8). На підставі виконавчого листа № 733/1082/21, виданого 02.12.2021 року Ічнянським районним судом Чернігівської області, Ічнянським ВДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного МУ МЮ (м. Суми) відкрито виконавче провадження № 69056850 від 19.05.2022 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 9). Згідно Акту обстеження від 27.01.2025 року, складеного депутатом Ічнянської міської ради Свинар М.А. за участю свідків [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що житловий будинок в [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , [INFO] . Зі слів власника, в даному будинку зареєстровані: [PERSON] , 1982 р.н.; [PERSON] , 1976 р.н.; [PERSON] , 2009 р.н.; [PERSON] , 2010 р.н. При перевірці встановлено, що за даною адресою фактично проживають: [PERSON] , 1982 р.н.; [PERSON] , 2009 р.н.; [PERSON] , 2010 р.н. (а.с. 11). Також Згідно Акту обстеження від 20.08.2025 року, складеного депутатом Ічнянської міської ради Свинар М.А. за участю свідків [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що житловий будинок в [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , [INFO] . Зі слів власника, в даному будинку зареєстровані: [PERSON] , 1982 р.н.; [PERSON] , 1976 р.н.; [PERSON] , 2009 р.н.; [PERSON] , 2010 р.н. При перевірці встановлено, що за даною адресою фактично проживають: [PERSON] , 1982 р.н.; [PERSON] , 2009 р.н.; [PERSON] , 2010 р.н. (а.с. 12). Згідно заяв [PERSON] та [PERSON] від 26.09.2025 року, останні зазначають, що проживали та бажають і надалі проживати разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 47,48). Відповідно до ст. 273 СК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Таким чином, припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, батько дитини не витрачає отримувані ним аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів батька дитини. При цьому обов`язок матері платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, зокрема припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дітей), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживають діти на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення у справі, а саме з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні спору суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Як зазначено в Постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 596/826/21-ц щодо звільнення від сплати аліментів, з урахуванням предмета цієї категорії спорів (припинення стягнення аліментів на утримання дітей), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина. Згідно копій довідок від 15.09.2025 року № 137 та № 138, виданих директором Ічнянської гімназії імені Васильченка Ічнянської міської ради Людмилою Куцоверою Черненькій Г.А., [PERSON] є учнем 9-Б класу, а [PERSON] учнем 11-Б класу зазначеного навчального закладу та на даний час останні виховуються в неповній сім`ї. Спочатку вони проживали разом з матір`ю, потім деякий час жили з батьком. Зараз знову проживають з матір`ю. Мати протягом всього часу навчання співпрацює з класними керівниками, постійно цікавиться успішністю та поведінкою дітей, відвідує батьківські збори, вдома створила гармонійні умови для навчання та всебічного розвитку дітей (а.с. 29,30). Як видно з наданих стороною відповідачки копії чеку № 5327160429 щодо придбання шкільного приладдя (а.с. 56); копій фіскальних чеків 85-458265 та 90-462972 від 16.09.2025 року та 30.09.2025 року ТОВ «ОЛФК» Аптека № 40 про придбання ліків (а.с. 56,зворот); копій чеків № 0667701 від 07.09.2025, № 0669681 від 12.09.2025 року, № 067427 від 22.09.2025 року, № 0676146 від 26.09.2025 року, № 0660944 від 30.09.2025 року ТОВ «АТБ-Маркет» (а.с. 57), а також копії чеку № 109749 від 16.09.2025 року [PERSON] (а.с. 57), копії квитанції магазину ТОВ «Фудкон» № 3100137 від 25.09.2025 року (а.с. 57,зворот) про придбання продуктів харчування, [PERSON] здійснювала придбання ліків, шкільного приладдя та продуктів харчування на користь своїх дітей [PERSON] та [PERSON] , проте вищевказані чеки свідчать про періодичний характер здійснення таких витрат відповідачкою, тобто отриманих аліментів на дітей, тільки за вересень місяць 2025 року, тоді як належних доказів постійних витрат на утримання дітей, починаючи з січня місяця 2025 року, ні відповідачкою, ні її представником суду не надано. Відповідно до показань свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , неповнолітні [PERSON] та [PERSON] лише періодично приїздили до своєї матері [PERSON] та останні не змогли підтвердити, що [PERSON] та [PERSON] постійно проживають разом з матір`ю [PERSON] . Показання вищевказаних свідків спростовують зазначені в копіях довідок від 15.09.2025 року № 137 та № 138, виданих директором Ічнянської гімназії імені Васильченка Ічнянської міської ради Людмилою Куцоверою, дані щодо постійного проживання [PERSON] та [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] , що також підтверджується Актом обстеження від 27.01.2025 року, складеного депутатом Ічнянської міської ради Свинар М.А. за участю свідків [PERSON] та [PERSON] та Актом обстеження від 20.08.2025 року, складеного депутатом Ічнянської міської ради Свинар М.А. за участю свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11,12). Враховуючи вищевказані та досліджені в судовому засіданні докази, а також показання вищевказаних свідків та неповнолітніх свідків [PERSON] , [PERSON] , які підтверджують той факт, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] дійсно з січня місяця 2025 року проживали разом з їх батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , який утримував матеріально своїх дітей та брав більш активну участь у їх вихованні, судом встановлено факт проживання дітей сторін [PERSON] та [PERSON] разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , починаючи із січня місяця 2025 року. Відповідно до ч. 1,7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачкою не надано суду жодних належних та достатніх доказів на спростування обставин, вказаних в позовній заяві. Що стосується позовних вимог про звільнення позивача [PERSON] від заборгованості по сплаті аліментів на користь [PERSON] , на утримання неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментах, якщо вона виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Сулу України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. Таким чином, повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у випадку, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Тобто з аналізу даної правової норми вбачається, що питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 Сімейного кодексу України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини (Постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 596/826/21-ц). Відповідно до копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 18.02.2026 року Ічнянського ВДВС СХ МУМЮ, виданої державним виконавцем Ічнянського ВДВС СХ МУМЮ Макаренком О.Г., заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання синів [PERSON] та [PERSON] станом на 18.02.2026 року становить 8477,52 грн. за період з січня 2024 року по січень 2026 року (а.с. 112). Враховуючи факт встановлення судом місця проживання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом з батьком [PERSON] починаючи з січня місяця 2025 року, зміна місця проживання дітей з батьком є тією істотною обставиною, яка припиняє обов`язок стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки на утримання дітей, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] , звільнивши його від сплати заборгованості по аліментах на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] , починаючи з лютого 2025 року по день ухвалення рішення судом. Щодо вимог позивача про стягнення на його користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з матері [PERSON] , суд прийшов до наступного висновку. У відповідності до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши все в сукупності, враховуючи відсутність у відповідачки стягнутих аліментів та інших дітей, на що остання не надала заперечень та враховуючи той факт, що оскільки [PERSON] на день винесення рішення довідки про стан її здоров`я, які б давали можливість суду вважати, що остання не може сплачувати аліменти не надала, а тому враховуючи належний стан здоров`я відповідачки, матеріальне становище та наявність стабільного джерела доходу останньої, враховуючи матеріальне становище дітей, які перебувають на утриманні батька, суд вважає позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та стягнути із [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи із 27 серпня 2025 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно із ч.1, ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, при зверненні до суду з позовною заявою про стягнення аліментів позивач судового збору не сплачував, оскільки за правилами, визначеними статтею 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від його сплати. Отже, у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, із відповідачки на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1211 гривень 20 копійок, так як позивач при подачі даного позову звільнений від його сплати.

Outcome: approved