Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивачка [PERSON] звернулася до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою, у якій просила стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 5000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до повноліття дитини. В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Їй самій важко утримувати дитину, забезпечити їй необхідний рівень життя для її нормального фізичного та духовного розвитку. Відповідач на протязі тривалого часу спільно з ними не проживає, та весь цей час ухиляється від утримання дитини, жодної матеріальної допомоги не надає, хоч має таку можливість, оскільки проживає та працює за кордоном в Республіці Польща та отримує досить високий дохід (заробіток). У зв`язку з тим, що їй самій важко утримувати дитину, вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Ошуст В.М. у судове засідання не прибули, остання подала до суду заяву в якій просила розглянути справу у відсутності сторони позивача, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Родіков І.С. у судове засідання також не прибули, останній подав до суду заяву в якій просив розглянути справу у відсутності сторони відповідача, в якій також зазначив, що відповідач не згідний із заявленим позивачкою розміром аліментів, оскільки на його утриманні перебуває неповнолітня дитина від попереднього шлюбу та мати, яка являється особою з інвалідністю ІІ групи. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 20.02.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрив провадження у справі та призначив відкрите судове засідання з повідомленням учасників справи (а.с 11). 17.03.2026 представник позивачки [PERSON] адвокат Ошуст В.М. подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у відсутності сторони позивача, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити. 17.03.2026 представник відповідача [PERSON] адвокат Родіков І.С. подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у відсутності сторони відповідача, в якій також зазначив, що відповідач не згідний із заявленим позивачкою розміром аліментів, оскільки на його утриманні перебуває неповнолітня дитина від попереднього шлюбу та мати, яка являється особою з інвалідністю ІІ групи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дотримуючись вимог вищезазначених норм процесуального закону, розгляд справи проводиться у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.12.2019, сторони по справі 14 грудня 2019 року у Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №2839 (а.с.7). Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.01.2021 (а.с.8) підтверджено, що від спільного подружнього життя у сторін є син [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки про склад сім`ї №168 виданої Рожнятівською селищною радою Калуського району Івано-Франківської області від 26.02.2026 (а.с. 16), встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає по [ADDRESS] та має такий склад сім`ї: батько [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] , яка являється особою з інвалідністю ІІ групи. Відповідно до пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 30.09.2009, [PERSON] , [INFO] отримує пенсію по інвалідності ( а.с. 20). 14.06.2019 старшим державним виконавцем Рожнятівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Вагилевичем В.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59352195, з виконання виконавчого листа № 350/597/19, виданого 07.06.2019 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 1300 грн. на кожну дитину щомісячно (а.с. 19). Згідно з розрахунком заборгованості, складеного старшим державним виконавцем Рожнятівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Вагилевичем В.М. сума заборгованості по сплаті аліментів згідно виконавчого листа №350/597/19 за період з 01.01.2017 по 31.12.2019 становить 6500 грн. (а.с 17). Позивачка зазначає, що відповідач ухиляється від обов`язку матеріально утримувати свою дитину, тому між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні дитини. IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування: проаналізувавши доводи сторони позивачки, викладені в позові, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити частково, враховуючи таке. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставни, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У частині 1 статті 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що їх спільний з відповідачем син [PERSON] , [INFO] проживає разом з нею. Відповідач проживає окремо та на сьогоднішній день не надає коштів на утримання дитини. Представник відповідача вказує, що на утриманні у останнього перебуває його мати [PERSON] , [INFO] , яка являється особою з інвалідністю ІІ групи. Водночас суд відхиляє дані твердження представника відповідача, оскільки мати відповідача отримує пенсію по інвалідності. До того ж відповідачем не подано відповідних належних доказів щодо надання матері матеріального утримання, а, отже, остання не може вважатися такою, що перебуває на його утриманні. В той же час суд враховує, що на утриманні відповідача перебуває неповнолітня дитина від попереднього шлюбу, на яку з нього за рішенням суду стягуються аліменти. При цьому відповідач позов визнає частково, а, отже, може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, однак, не згідний зі заявленою позивачкою сумою. Обставин, які б свідчили про відсутність взагалі можливостей надавати таку допомогу, відповідачем не надано. Позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі по 5000 грн. щомісячно, проте не обґрунтовує вказаний розмір, не надає доказів, які б підтверджували можливість відповідача сплачувати аліменти саме в такому розмірі. З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що позов необхідно задоволити частково та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень на дитину щомісяця до досягнення сином повноліття. Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дитини та не буде непомірним тягарем для відповідача. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. V. Розподіл судових витрат: Беручи до уваги, що згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, тому судовий збір в розмірі 1331,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України та

Outcome: approved