Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

У листопаді 2025 року адвокат Шевчук Юрій Іванович, який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про встановлення факту батьківства, заінтересована особа: Узинська міська рада Білоцерківського району Київської області, в якій просив: встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] приходиться [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), [INFO] рідним батьком; інформація що підлягає внесенню до Книги реєстрації народжень ( актовий запис № 165 від 16.07.1966 року) складений виконавчим комітетом Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, в графі «відомості про батька» записати: [PERSON] , [INFO] , національність українець. В обґрунтування заяви зазначив, що [INFO] у віці 85 років помер батько заявниці [PERSON] . Мати заявниці [PERSON] померла раніше, а саме [INFO] у віці 82 роки. Після смерті батька заявниці відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на 1/6 частку житлового будинку [ADDRESS] та 1/6 частку присадибної земельної ділянки площею 0,1000 га. за цією ж адресою, які батько заявниці успадкував як обов`язкову частку після своєї дружини [PERSON] однак юридично не оформив. [PERSON] вчасно прийняла спадщину шляхом звернення з письмовою заявою до Узинської державної нотаріальної контори. Однак, оформити спадщину шляхом одержання Свідоцтва про право на спадщину за законом не представляється можливим по тій причині, що у свідоцтві про народження заявниці відомості про батька відсутні. Це сталось по тій причині, що мати заявниці дошлюбне прізвище якої: [PERSON] не перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі і тому, відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім`ю ( в ред.1969 року) ч.1 ст.135 СК України запис про батька дитини проведено за вказівкою матері. Тобто, запис про батька дитини відсутній, а по батькові дитина - « [PERSON] ». Даний факт підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 07.01.2025 року. Батьки заявниці [PERSON] та [PERSON] офіційно зареєстрували шлюб 25.09.1999 року і взяли собі спільне прізвища « [PERSON] ». Хоча [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в 1999 році, однак фактично вони разом проживали без реєстрації шлюбу з початку 1965 року. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] , однак, в графі «батько» стоїть прочерк. 05 травня 1984 року заявниця уклала шлюб з [PERSON] і взяла прізвище « [PERSON] ». [INFO] від вище вказаного шлюбу у [PERSON] і [PERSON] народився син [PERSON] . 22 серпня 1990 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано. 10 грудня 1998 року заявниця уклала новий шлюб з [PERSON] і взяла прізвище « [PERSON] ». Отже, оскільки в актовому записі про народження [PERSON] №165 від 16.07.1966 року складеного виконавчим комітетом Узинської міської ради запис про батька - відсутній, вказане спонукає заявницю звернутись до суду із заявою окремого провадження про встановлення факту визнання батьківства. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2025, головуючим суддею визначено суддю Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду. Ухвалою судді від 26 листопада 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній справі. Постановлено проводити розгляд справи в порядку окремого провадження та призначено судове засідання 23 лютого 2026 року. Витребувано в державного нотаріуса Узинської державної нотаріальної контори Малькевич Лесі Вікторівни спадкову справу №172/2024 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . Витребувано з [INFO] із архівної особової справи військовослужбовця [PERSON] , [INFO] , який проходив військову службу в м. Узин і проживав за адресою: [ADDRESS] , інформацію про членів його сім`ї (дружину та дітей). Судом 23.01.2025 р. за вх..№4647 отримано відповідь на ухвалу суду від [INFO] . Судом 23.01.2025 р. за вх..№4666 отримано від державного нотаріуса Узинської державної нотаріальної контори Лесі Малькевич, копію спадкової справи №172/2024, заведеної 27.09.2024 після померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 23 лютого 2026 року клопотання представника заявника про витребування доказів було задоволено та витребувано у [INFO] архівну особову справу військовослужбовця [PERSON] , [INFO] , який проходив військову службу в м. Узин і проживав за адресою: [ADDRESS] , який помер11. [NUMBER] , та інформацію із архівної особової справи [PERSON] , [INFO] , про членів його сім`ї (дружину та дітей). Судове засідання відкладено до 11 год. 30 хв. 10 березня 2026 року. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Судом 10.03.2026 р. за вх..№15400 отримано заяву, в якій представник заявника адвокат Шевчук Ю. І. просив розгляд справи проводити за відсутності заявника та представника, заяву підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ч.1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За умовами п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , про що 16.07.1966 р. виконавчим комітетом Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області складено відповідний актовий запис №165. Матір`ю дитини зазначена [PERSON] , відомості про батька відсутні. Вказане підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та витягом з актового запису про народження від 07.01.2025 за №00048584853. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюю щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 16.09.2020 р. за №00027804663, 05 травня 1984 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який було зареєстровано виконавчим комітетом Узинської міської ради, номер актового запису №38. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». 22 серпня 1990 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського районного управління юстиції Київської області внесено відповідний актовий запис №116. 10 грудня 1998 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого Узинською міською радою Білоцерківського району Київської області на підставі актового запису № 82. Прізвище дружини після одруження « [PERSON] ». Також судом встановлено, [PERSON] народився [INFO] в с. Михайлівка, Новоодеського району, Миколаївської області, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 85 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим 14.06.2024 року Узинською міською радою Білоцерківського району Київської області на підставі актового запису про смерть № 175. Після смерті [PERSON] , [INFO] , відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на 1/6 частку житлового будинку [ADDRESS] та 1/6 частку присадибної земельної ділянки площею 0,1000 га. за цією ж адресою, які померлий успадкував як обов`язкову частку після своєї дружини [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом виданим 23.01.2025 року державним нотаріусом Узинської державної нотаріальної контори Малькевич Л.В. згідно спадкової справи №314 (2012 рік) які зареєстровані в реєстрі №1-119 та №1-120. Так, судом встановлено, що 25 вересня 1999 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище дружини після одруження « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим Узинською міською радою Білоцерківського району Київської області на підставі актового запису №76. Мати заявниці, [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] проживати разом з [PERSON] в належному їй на праві власності житловому будинку [ADDRESS] і був в даному будинку прописаний 03.02.1966 року, про що свідчить штампом органу міліції про прописку в «Будинковій книзі». Також заявник зазначає, що [PERSON] визнавав її своєю донькою, про що свідчить також його прив`язаність до внука [PERSON] , який народився [INFO] під час перебування заявниці в шлюбі з [PERSON] . Між дідом і внуком була така сильна прив`язаність, що [PERSON] змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про переміну прізвища серії [NUMBER] виданим відділом РАЦС Білоцерківського МРУЮ Київської області на підставі актового запису №60 від 11.08.2005 року. Заявник зазначає, що оскільки в актовому записі №165 від 16.07.1966 року про народження [PERSON] складеного виконавчим комітетом Узинської міської ради запис про батька відсутній, вказане спонукає її звернутись до суду із заявою окремого провадження про встановлення факту визнання батьківства, оскільки вона позбавлена можливості оформити спадщину після смерті свого батька. З наявної в матеріалах справи копії спадкової справи №172/2024, заведеної державним нотаріусом Узинської державної нотаріальної контори Лесею Малькевич 27.09.2024 після померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що заявниця звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та інші спадкоємці, які б звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини відсутні. Відповідно до ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено за вказівкою матері. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 СК України, тобто самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 25 лютого 2015 року у справі № 6-20цс15, зазначено, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини. При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини (п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів») Відповідно до ст. 53 Кодексу законів про шлюб та сім`ю походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до ст. 130 Сімейного кодексу України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Також у абз. 3-5 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Оскільки заявниця [PERSON] народилась в 1966 році, тому відповідно до правил викладених в ст..58 Конституції України необхідно керуватись діючими на той час «Кодексом про шлюб і сім`ю України» (в ред. 1969 року) та основами законодавства СРСР. Відповідно до правил викладених в ст.53 КпШС України ( в ред. 1969 року) при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Факт родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 15 квітня 2020 року справі № 302/991/19, провадження № 61-1128св20. Поняття «родинність» розглядається як родинні зв`язки між людьми, що ґрунтуються на походженні однієї особи від іншої чи кількох осіб від спільного пращура; кровний зв`язок осіб, що походять один від одного чи від спільного пращура. Враховуючи вищенаведене, судом достовірно встановлений факт родинних відносин між заявником та померлим [PERSON] , що належним чином підтверджується доказами, що знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України - у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (суд ураховує роз`яснення Верховного Суду «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»: "суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину"). Виникнення особистих, майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами, які підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо), тому допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. При вирішенні питання про встановлення факту родинних відносин, суд виходить з фактичних, встановлених в судовому засіданні обставин. Суд враховує, що законодавчо питання врегульовано положеннями Цивільного кодексу України щодо сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для підтвердження такого факту. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи, що Законом не передбачено порядку встановлення факту родинних відносин та іншого способу у заявника немає, суд вважає заяву обґрунтованою та доведеною. Статтею 129 1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (суд ураховує також роз`яснення Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" - рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved