Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Позивач, [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Пустовалова І.С. на підставі Ордера серія АХ №1318780 від 14.01.2026, звернувся до суду з позовом до відповідача, [PERSON] , у якому просить розірвати шлюб, укладений 23 липня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції. На обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23 липня 2005 року між Позивачем та Відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Харківським обласним управлінням юстиції міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану №1, актовий запис №1256. Від шлюбу сторони мають дітей: синів [PERSON] , 2006 року народження та [PERSON] , 2009 року народження. Подружні відносини між сторонами фактично припинені, спільне проживання та ведення спільного господарства не здійснюється. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та неможливість примирення. Сторони тривалий час не проживають однією сім`єю, сімейні стосунки втратили свій зміст. На початку повномасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України Відповідач виїхала за межі України та на теперішній час проживає на території Республіки Ірландія. Спільне сімейне життя з цього часу не відновлювалося. Позивач на даний час проходить військову службу у лавах Збройних Сил України, що підтверджується відповідними документами та унеможливлює участь у заходах, спрямованих на примирення сторін. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам Позивача та не відповідає інтересам сторін і дитини, а тому шлюб підлягає розірванню. Спір щодо поділу спільного майна подружжя, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів у межах даного позову відсутній та може бути предметом окремого судового розгляду. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2026, справу передано для розгляду судді Колесник С.А. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 20.01.2026 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків. 30.01.2026 представником позивача до суду подано заяву на виконання ухвали суду від 20.01.2026, надано оригінал свідоцтва про шлюб. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 25 липня 2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, 17.02.2026 представник Позивача подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі (а.с.39-40). Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена судом своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце даного судового засідання, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим провести судовий розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Пунктом 1 частини 2 статті 49 ЦПК України визначено, зокрема, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог). Враховуючи, що визнання Відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 23 липня 2005 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб, про що 23 липня 2005 міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції складено актовий запис № 1256, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На протязі останнього часу сімейне життя між подружжям погіршувалося та на даний час шлюбні відносини фактично припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Примирення позивач вважає неможливим. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо, враховуючи також визнання позову відповідачем. Вимоги щодо розподілу майна не пред`являлись. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Так, відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу суд залишає відповідачу прізвище « [PERSON] ». Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім за подачу позовної заяви судовий збір в розмірі 1331, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved