Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

У провадженні Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області перебуває вищевказана цивільна справа про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що під час фактичного спільного проживання у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем у позивача не склалося. Судовим рішенням від 23.10.2024 з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини. Позивач стверджує, що відповідач покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере будь-якої участі у вихованні та утриманні дитини. Позивачка зазначає, що всі питання щодо виховання дочки вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача, дитина перебуває на її повному утриманні. Позивач вказує, що зазначені фактори розцінює як ухилення відповідача від виховання дитини. З огляду на викладене позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо їхньої спільної доньки [PERSON] . Ухвалою судді від 18.08.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Стеблівської селищної ради. Витребувано у Городищенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 11, складений 06.11.2014 Виконавчим комітетом Журжинської сільської ради Лисянського району Черкаської області. Ухвалою суду від 20.10.2025 справу призначено до судового розгляду. Зобов`язано позивача забезпечити в судове засідання явку дитини [PERSON] для заслуховування її думки при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав відповідача. Позивач та її представник позов підтримали та надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Позивач [PERSON] повідомила, що з березня 2022 року разом з двома дітьми проживає у Словацькій Республіці. Обидві дитини є дітьми відповідача. У шлюбі сторони не перебували. Батьківство відповідача щодо меншого сина не оформлено. Донька [PERSON] зареєстрована як дочка відповідача. Наразі вона влаштована у школу, позивачка має постійне місце роботи. Після виїзду за кордон діти до України не приїжджали. Позивачка зазначила, що просила у відповідача надати згоду на вільний виїзд за кордом дитина на строк 10 років, однак він відмовився. Наразі через відсутність такої згоди дитина не може вільно брати участь у закордонних поїздках та екскурсіях, які організуються закладом освіти. Крім того, позивачка не хоче повертатися для проживання в Україну та планує отримати, у тому числі для дітей, право на постійне проживання у Словаччині. Також зазначила, що у разі позбавлення відповідача батьківських прав матиме право на отримання грошової допомоги, яку потребує, оскільки відповідач матеріально дитину не утримує, аліменти не платить. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що наразі дійсно не платить аліменти, бо не має доходів. Він був мобілізований до ЗСУ, після поранення лікувався. Після закінчення лікарняного до частини не повернувся. Наразі оформлює документи щодо повернення до військової частини. Після початку повномасштабного вторгнення РФ до України, він проводжав позивачку з дітьми, коли вони виїжджали за кордон у березні 2022 року. До літа 2024 року постійно спілкувався як з позивачкою, так і з дітьми. Хоче брати участь у вихованні дітей, однак не має такої можливості, оскільки у нього немає смартфону і доступу до інтернету, щоб спілкуватися. Підтвердив, що відмовив позивачці у наданні дозволу на безперешкодний виїзд дитини за кордон строком на 10 років, оскільки боявся, що позивачка вивезе дітей за кордон і він їх більше ніколи не побачить. Зазначив, що хоче брати участь у житті дітей, однак наразі поряд з ними бути не може. Представник органу опіки та піклування Мірошник М.В. зазначила про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він участі в житті дітей не бере, ними не опікується, умов для їхнього спільного проживання не створив. Опитана у судовому засіданні дитина сторін [PERSON] повідомила, що з 2022 року разом з мамою і братом проживає у Словаччині. Батько під час спільного проживання їх не ображав. Після виїзду за кордон вони ще спілкувалися телефоном, однак наразі тривалий час з нею батько не спілкується, зі святами не вітає. Дитина повідомила, що була б не проти спілкування з батьком. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та її представника, відповідача, опитавши дитину сторін, суд дійшов такого. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.11.2024 Городищенським відділом ДРАЦС вбачається, що [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] . Відповідно до наданого суду на виконання ухвали суду від 18.08.2025 Городищенським відділом ДРАЦС повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] народилася [INFO] . Її батьком записаний [PERSON] , [INFO] , громадянин України, житель [ADDRESS] . Матір`ю дитини записана [PERSON] , [INFO] , громадянка України, жителька [ADDRESS] . Підстава запису відомостей про батька: спільна заява батьків про визнання батьківства відповідно до ст. 126 СК України №04 від 06.11.2014. 06.11.2014 видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . 29.11.2014 за письмовою згодою батьків №04 від 06.11.2014 до актового запису про народження внесено зміни, а саме прізвище дитини " [PERSON] " змінено на " [PERSON] " та 12.11.2024 видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Судовим наказом Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 23.10.2024 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 30.09.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментах, виданої державним виконавцем Корсунь-Шевченківського відділу ДВС, станом на 31.07.2025 заборгованість відповідача по аліментах, які стягуються на підставі вищевказаного судового наказу становить 92 467,12 грн. Відповідно до матеріалів виконавчого провадження боржником сплачено 0.00 грн. Відповідача внесено до Єдиного реєстру боржників у зв`язку із перебуванням на виконанні у Корсунь-Шевченківському ВДВС виконавчого провадження №76716672, що підтверджується інформаційною довідкою з Єдиного реєстру боржників від 11.08.2025. З матеріалів справи вбачається, що позивач з донькою [PERSON] на теперішній час проживає у Словацькій Республіці. Так, позивач надала суду Довідку про надання/продовження терміну перебування на території Словацької Республіки, видану Міністерством внутрішніх справ Словацької Республіки, згідно з якою Відділом поліції у справах іноземців видає/продовжує іноземцю [PERSON] , [INFO] , дозвіл на толерантне перебування на території Словацької Республіки на період з 12.03.2022 до 04.03.2026. [PERSON] відвідує початкову школу Плавецкі Штврток , навчається у 4 Н класі денної форми навчання, що підтверджується Довідкою про відвідування школи, видано вказаним закладом 05.09.2024 за підписом директора школи [PERSON] . Зазначена початкова школа надала позивачу на її запит Довідку про обов`язкову шкільну освіту та інтеграцію дитини до словацького соціального та культурного середовища, згідно з якою [PERSON] регулярно відвідує школу протягом 2024/2025 навчального року. Мати дитини [PERSON] регулярно спілкується зі школою, активно бере участь у розвитку системи цінностей школи, яка заснована на взаємній повазі, відповідальності до різних культур. Амбулаторія для муніципальної допомоги дітям та підліткам письмово підтвердила 21.07.2025, що дитина [PERSON] перебуває на обліку в амбулаторії загальної практики для дітей та підлітків в Зогоре (Словацька Республіка). Дитина амбулаторію відвідує у супроводі матері, не має ознак неналежної поведінки, добре харчується, гігієна задовільна, пройшла планові профілактичні огляди, співпраця з матір`ю задовільна. Позивач має у Словацькій Республіці постійне місце роботи, що підтверджується Угодою про зміну трудового договору від 21.11.2022, укладеною між позивачкою, як працівником, та ТОВ [PERSON] , як Працедавцем. Рішенням Виконавчого комітету Стеблівської селищної ради №113 від 10.07.2025 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Цей висновок мотивований тим, що [PERSON] не довів свою спроможність, можливість та бажання брати активну участь у вихованні своєї доньки. Орган опіки вважає, що доведено факт умисного і свідомого ухилення гр. [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та передбачених ст. 164 СК України, а саме: не виконує своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, не дбає про медичний догляд, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не дає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створю умов для отримання нею освіти. З висновку також вбачається. що [PERSON] за час проживання у селищі Стеблів зарекомендував себе з позитивної сторони, має статус учасника бойових дій. У сім`ї та побуті веде себе пристойно, проживає разом з матрі`ю, останній рік проходить реабілітацію після поранення (зі слів), не працює, умови для перебування дитини не створені. Повідомив, що останній раз мав розмову з донькою у червні 2024 року. При вирішенні спору суд застосовує такі норми законодавства. Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Пунктами 1, 3 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частини восьма, дев`ята статті 7 СК України). Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Європейський суд з прав людини наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 57, 58, від 07 грудня 2006 року). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини (пункти 1-6 частини першої статті 164 СК України). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (частина четверта статті 19 СК України). Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України). Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, суд передусім повинен дати оцінку дотриманню якнайкращих інтересів дитини, що передбачає пошук і знаходження балансу між усіма елементами, які потрібні для ухвалення справедливого судового рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є винятковим заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати виключно після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і при наявності вини у діях батьків. Суд виснує, що позбавлення відповідача батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи позивачкою не доведено. Належних і допустимих доказів винного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав, неможливості зміни його поведінки на краще, позивачкою не надано. Так, позивач довела у суді ті обставини, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки. Однак, лише факт заборгованості відповідача зі сплати аліментів сам по собі не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо дитини. Верховний Суд у своїй постанові від 23.04.2020 у справі № 420/1075/17 (провадження № 61-17053св19) дійшов висновку про те, що наявність заборгованості зі сплати аліментів сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав. Позивач посилалася на факт недостатнього спілкування батька з дитиною. Однак, матеріали справи свідчать про те, що позивач з дитиною проживає за межами України, а відповідач в Україні, що само по собі ускладнює спілкування батька з дитиною. Крім того, як встановлено у судовому засіданні, відповідач цікавиться донькою і заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Суд зазначає, що участь відповідача у судових засіданнях, категоричне заперечення проти позбавлення його батьківських прав, свідчать про його інтерес до доньки, про бажання брати участь у її вихованні та бажання змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків. Також суд враховує, що наразі відповідач доходів не має, а після поранення потребує лікування. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення його батьківських прав, покладено на позивача (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2025 року у справі № 384/170/23). Отже, установивши, що позивачка не надала належних і допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків без поважних причин, а суд не встановив наявності винної поведінки відповідача щодо ухилення від виховання дочки і свідомого нехтування ним своїми обов`язками, ураховуючи, що батько дитини виявляє намір спілкуватись з дочкою, проти позбавлення батьківських прав заперечує, суд виснує про відсутність підстав для позбавлення його батьківських прав. Залучений до участі у справі Орган опіки та піклування вважає, що доцільно позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] . Оцінюючи указаний Висновок, суд бере до уваги, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15 квітня 2021 року у справі № 243/13191/19-ц (провадження № 61-2237св21) висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, який повинен містити відомості щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування батьком / матір`ю своїми обов`язками і були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав, що найкраще відповідатиме інтересам дітей. Суд не погоджується з висновком Органу опіки та піклування Стеблівської селищної ради щодо доцільності позбавлення відповідача батьківськи прав, так як висновок не відповідає вищевказаним вимогам, не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Суд ураховує думки дитини [PERSON] про те, що вона б хотіла продовження спілкування з батьком. За встановлених обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. За приписами ч.ч. 1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судові витрати, понесені позивачкою, суд залишає за нею. Відповідач не заявляв у справі про свої судові витрати.

Outcome: dismissed