Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

До Краснокутського районного суду Харківської області 22 вересня 2025 року за підсудністю згідно ухвали Богодухівського районного суду Харківської області від 26.08.2025 надійшла цивільна справа №613/1671/25 за позовною заявою ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» до [PERSON] , в якій представник позивача Кеню Д.В. просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №22036000134527 від 03.07.2019 року у розмірі 55099,09 грн, інфляційні втрати у розмірі 1579,61 грн та 3% річних у розмірі 260,52 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03.07.2019 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22036000134527. Відповідно до Кредитного договору, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», розміщений на офіційному веб-сайті Банку: https://creditdnepr.com.ua/ та індивідуальної частини, якою є цей кредитний договір, що разом становлять єдиний кредитний договір, банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому договором. Кредит надається у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій (зняття коштів з рахунку, платежі з рахунку тощо) за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком клієнта, що відкритий у банку. Операції використання ліміту кредитної лінії можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (картка). Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого 15.12.2021 згідно з умовами договору факторингу №15/12/21 АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» відступлено право вимоги за кредитним договором №22036000134527 від 03.07.2019 на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуто право вимоги до відповідача. Згідно з договором факторингу сума боргу перед новим кредитором ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» становить 55099,09 грн, з яких: 44643,20 грн - заборгованість по тілу кредиту; 39,89 грн заборгованість по відсотках; 10416,00 грн - заборгованість по комісії, яку позивач просив суд стягнути з відповідача. Крім того просив стягнути інфляційні втрати у розмірі 1579,61 грн., 3% річних у розмірі 260,52 грн, а також судові витрати по справі. Ухвалою судді від 29.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 03.02.2026 поновлено представнику позивача Кеню Д.В. процесуальний строк для подання доказів та долучено до матеріалів цивільної справи №613/1671/25 копію Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №15/12/21 від 15 грудня 2021 року відносно [PERSON] . 23.02.2026 від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про застосування наслідків спливу позовної давності, у яких зазначила, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. 03.02.2026 відповідач дізналася про порушення свого права. Оскільки позов було подано до суду 29.09.2025, а договір укладено 03.07.2019 року, то дата закінчення строку подачі позову спливає через три роки після завершення періоду, вказаному у договорі, і починається з 03.01.2022, а значить закінчується 03.01.2025. Позивач звернувся до суду 29.09.2025. Вказала, що згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Вважає, що позовну заяву позивачем подано з порушенням трирічного строку позовної давності, а тому просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності до позовних вимог ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», відмовити у задоволенні позовних вимог товариства до [PERSON] у справі №613/1671/25 у повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Від представника відповідача Кожевнікова С.О. 22.12.2025 року засобами системи «Електронний суд» надійшла заява про розгляд цивільної справи №613/1671/25 без участі відповідача та його представника. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 03.07.2019 [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою Стандарт зі страховкою (3-50)», Згоду на використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису, Договір добровільного страхування життя клієнтів № ВР-22036000134527. 03.07.2019 між Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22036000134527. За цим договором банк надає клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатили проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором у повному обсязі (п. 1.1 договору). Згідно з п. 1.2 договору за цим договором банк надає клієнту грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту - 49600,00 грн; строк кредитування - 60 місяців; кінцева дата повернення кредиту 03 липня 2024 року; цільове призначення на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту - 3,5% від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується в наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом: 0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом: 56,0% річних. Відповідно до п. 1.4 договору кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта № [NUMBER] , відкритий у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок клієнта. П. 3.1 договору визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором. В п. 4 договору міститься графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за цим договором, у якому встановлено кількість платежів, їх розмір та періодичність внесення позичальником з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. З копії договору вбачається, що текст кредитного договору підписаний особисто відповідачем [PERSON] та копія договору долучена безпосередньо, як додаток до позову. Позивачем надано виписку АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» по особовому рахунку за період з 03.07.2019 по 14.12.2021, з якої вбачається рух коштів по рахунку відповідача, що підтверджує користування кредитними коштами та сплату заборгованості за договором (часткову). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №22036000134527 від 03.07.2019 станом на 14.12.2021 заборгованість [PERSON] складає 55099,09 грн, з яких: 44643,20 грн - залишок простроченого кредиту; 39,89 грн - залишок прострочених відсотків; 10416,00 грн - залишок прострочених комісій. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач здійснювала оплати в рахунок погашення кредиту в сумі 4956,80 грн, в рахунок погашення відсотків за користування кредитними коштами в сумі 25,65 грн, в рахунок погашення комісій за користування кредитними коштами в сумі 10416,00 грн. 15.12.2021 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» було укладено договір факторингу №15/12/21. Відповідно до умов даного договору фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (п. 1.1 договору). Згідно з п. 6.2.2. договору факторингу права вимоги переходять до фактора з моменту набрання чинності даним договором та підписання акту приймання-передачі прав вимоги, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей. Перехід прав вимоги відбувається шляхом підписання акту-приймання передачі права вимоги у відповідності до додатку №3 до даного договору в день підписання договору та набрання ним чинності. Згідно з п. 7.1 договору факторингу фактор здійснює фінансування клієнта у спосіб, визначений ч. 1 ст. 1084 ЦК України шляхом купівлі у нього права грошової вимоги. В якості ціни за придбання (відступлення) прав вимоги, фактор передає в розпорядження клієнта грошові кошти в розмірі, що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 9500001,00 грн без ПДВ за плату. 15.12.2021 клієнт АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та фактор ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» підписали акт приймання-передачі реєстру боржників, за яким клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників від 15.12.2021, складений за формою згідно з додатком №1 до договору, кількість боржників 8179, загальна сума заборгованості складає 207182206,39 грн. Згідно з платіжною інструкцією №3251 від 15.12.2021 ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» сплатило АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» 9500 001,00 грн в якості оплати згідно з договором факторингу №15/12/21 від 15.12.2021. Згідно Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 55099,09 грн, з яких: 44643,20 грн прострочена заборгованість по тілу; 39,89 грн прострочена заборгованість по відсотках; 10416,00 грн прострочена заборгованість по комісії. Отже, встановлено, що ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги по кредитному договору, а [PERSON] прийняла умови та правила надання банківських послуг шляхом його підписання, однак остання у порушення умов вказаного договору не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредиту. Звернувшись до суду із цим позовом, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №22036000134527 від 03.07.2019 у розмірі 55099,09 грн, яка складається: з суми боргу по тілу кредиту 44643,20 грн; суми боргу по відсоткам 39,89 грн; комісії за користування кредитним коштами 10416,00 грн. Крім того, оскільки відповідач прострочила виконання грошового зобов`язання, позивач просив стягнути з відповідача також 3% річних, розрахунок яких здійснив з 15.12.2021 по 23.02.2022 в сумі 1579,61 грн, та інфляційні втрати, які були розраховані згідно положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, у розмірі 260,52 грн. Суд частково погоджується з наданим позивачем розрахунком, зокрема вважає безпідставними вимоги про стягнення з відповідача комісії у розмірі 10416 грн з огляду на таке. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Також, згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції на час укладення відповідачем договору) до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування», в редакції, що діяла на момент укладення договору, безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця. Позивачем заявлено до стягнення заборгованість за комісією у сумі 10416,00 грн. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу була нарахована комісія за користування кредитними коштами у сумі 20832,00 грн, яка була частково сплачена відповідачем у сумі 10416,00 грн. Нарахування комісії за обслуговування кредиту встановлено п. 1.2 договору, проте в договорі не зазначено, за які саме послуги відповідачу встановлена комісія. У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) суд зробив висновок, що: «надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконання прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. У відповідності до частин першої-третьої 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Положення спірного кредитного договору № PLRPGK0000000002 від 28 травня 2008 року про сплату позичальником на користь банку комісій у вигляді винагороди за додатковий моніторинг погашення кредиту та за резервування ресурсів є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», частиною четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, які були чинними на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів» (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII від 15 листопада 2016 року». Відповідно до ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Нормами ч. 5 ст. 14 Закону України «Про споживче кредитування» передбачена заборона вимагати від споживача укладення договору про споживчий кредит як обов`язкової умови придбання будь-яких товарів чи послуг у кредитодавця або у його спорідненої чи пов`язаної особи. Враховуючи викладену правову позицію Верховного Суду та норми діючого законодавства, суд вважає, що нарахування комісії у загальній сумі 20832,00 грн суперечить положенням ч. 1, ч. 2 ст. 228 ЦК України, оскільки не є платою за послуги, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику, а тому нарахування та сплата позичальником на користь банку комісії за обслуговування кредитної заборгованості є незаконною. Оскільки банк неправомірно та безпідставно списав внесені на погашення боржником кошти в рахунок погашення комісії (10416,00 грн), суд вважає за потрібне зарахувати ці кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитом, зменшивши суму заборгованості за кредитом за рахунок протиправно списаної банком комісії. Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, суд приходить до висновку про виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості за кредитним договором в сумі 34267,09 грн, з яких: 34227,20 грн -заборгованість за тілом кредиту; 39,89 грн залишок прострочених відсотків. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частинами 1, 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач [PERSON] має перед позивачем заборгованість за кредитним договором № 22036000134527 від 03.07.2019 станом на 14.12.2021, яка складається з заборгованості по тілу кредиту 44643,20 грн; простроченої заборгованості по відсоткам - 39,89 грн. Суд погоджується з наведеним у позові детальним розрахунком 3% річних, який здійснено з 15.12.2021 по 23.02.2022 в сумі 260,52 грн, та інфляційних втрат, які були розраховані згідно положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, у розмірі 1579,61 грн, а тому дійшов висновку, що в цій частині позов підлягає задоволенню. Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 22036000134527 від 03.07.2019 в сумі 34267,09 грн, з яких: 34227,20 грн - заборгованість за тілом кредиту, 39,89 грн залишок прострочених відсотків, а також стягнення 260,52 грн - 3% річних; 1579,61 грн - збитків від інфляції. З приводу поданої відповідачем заяви про застосування наслідків спливу позовної давності щодо заявлених позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС», суд зазначає наступне. У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк, або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності. Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність визначена статтею 258 ЦК України. Як свідчать матеріали справи, датою звернення позивача із даною позовною заявою є 26 серпня 2025 року дата звернення до суду, а період нарахування заборгованості становить з 03 липня 2019 року по 14 грудня 2021 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 карантин на території України відмінено з 30 червня 2023 року. Разом з тим, п. 19 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України № 2120-IX від 15.03.2022 у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України виключено на підставі Закону № 4434-IX від 14.05.2025, який набрав чинності 04.09.2025. Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, суд дійшов висновку, що пункт 12, п. 19 Перехідних і прикінцевих положень ЦКУкраїни щодо продовження під час карантину та воєнного стану строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України. Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21. Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, на набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України - 02 квітня 2020 року, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідно до яких позовна давність продовжена на період з 12.03.2020 по 03.09.2025, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» із даною позовною заявою та період нарахування останній заборгованості, строк позовної давності позивачем не пропущено. На час розгляду справи судом відповідач не надала даних, що свідчать про добровільне погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 22036000134527 від 03.07.2019 у розмірі 34267 (тридцять чотири тисячі двісті шістдесят сім) грн 09 коп, з яких: 34227,20 грн - заборгованість за тілом кредиту, 39,89 грн залишок прострочених відсотків; інфляційні втрати у розмірі 1579,61 грн та 3% річних у розмірі 260,52 грн Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (62,19 %) та підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача у сумі 1506,49 грн. Крім того, позивачем заявлено про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 3000,00 грн, стосовно чого суд зазначає наступне. Відповідно до договору №43453613 про надання правової допомоги від 02.01.2025, укладеному між ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» та адвокатом Кеню Д.В., клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу (правничу допомогу) в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Відповідно до додаткової угоди №22036000134527 від 15.08.2025 до договору №43453613 від 02.01.2025, розширено розділ 1 «Предмет договору» та доповнено новим пунктом такого змісту: «1.2. Адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з Козаченко Ю.М. Адвокат зобов`язується надати інші види професійної правничої допомоги, пов`язаних з розглядом даної справи в будь-якому суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій з повноваженнями представляти інтереси клієнта в будь-якому суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій згідно підсудності та судоустрою, встановлених процесуальними законами та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» під час здійснення судочинства та може вчиняти від імені клієнта усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти позивач, відповідач, третя особа, стягувач, суб`єкту оскарження в процесі, для чого адвокату надається право підписувати та подавати від імені клієнта позовні заяви, змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, брати участь у судових засіданнях, отримувати копії судових рішень розписуватись та вчиняти інші процесуальні дії. Повноваження адвоката в суді не обмежені цим договором» Також доповнено розділ 4 «Порядок здійснення розрахунків» договору п. 4.9 такого змісту: «За здійснення представництва та захист інтересів клієнта в суді у справі про стягнення кредитної заборгованості та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги, пов`язаних з розглядом даної справи, відповідно до умов цього договору, клієнт виплачує адвокату гонорар, у порядку та строки за погодженням сторін. Виплата гонорару здійснюється на умовах попередньої оплати (авансування) та/або, що підтверджується підписаним сторонами відповідним актом про надання професійної правничої допомоги, складеним та підписаним сторонами на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом». Згідно з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Кеню Д.В., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості, вартість наданих послуг адвокатом склала 3000,00 грн. Суду надано акт №22036000134527 від 15.08.2025 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), згідно з яким сторони підтверджують, що адвокат надав, а клієнт прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 3000,00 грн. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Така заява була зроблена представником позивача зокрема у позовній заяві. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 №301/1894/17 вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких зокрема відносяться витрати на професійну правничу допомогу покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про стягнення витрат на правову допомогу пропорційно задоволених позовних вимог (62,19 %), а саме в сумі 1865,70 грн.

Outcome: partial