Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (далі ТОВ «Фінпром Маркет») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначає, що 27.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит №71466321, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 3 000 грн строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,35%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, та сплатою комісії за надання кредиту у розмірі 15% від суми наданого кредиту (в грошовому еквіваленті становить 450 грн). У разі порушення відповідачем строків повернення позики (понадстрокове користування позикою) на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування нараховується пеня в розмірі 4% на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. 08.06.2025 між позикодавцем та відповідачкою за ініціативою останньої укладено Додаткову угоду №15112729 до Договору позики №71466321, за умовами якої сторони домовились про реструктуризацію заборгованості в розмірі 5 325 грн на 120 днів та визначити графік погашення заборгованості. 08.06.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит №8326357, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 1 700 грн строком на 360 днів із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,95% які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту (в грошовому виразі складає 258,75 грн). У разі порушення позичальником/відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 85 грн за кожен день понадстрокового користування. Договори підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразових ідентифікаторів, що були надіслані на вказану відповідачкою електронну адресу. 16.10.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу №16/10/2025, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором №71466321 в сумі 8 700 грн, з яких: 3 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 315 грн - сума заборгованості за відсотками, 450 грн сума заборгованості за комісією, 4 935 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою. Відповідно до Реєстру прав вимог №16/10/25-02 від 16.10.2025 кредитодавець/клієнт відступив фактору/позивачу право вимоги до відповідачки за Кредитним договором №8326357 в сумі 6 862,90 грн, з яких 1 700 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 469,65 грн - сума заборгованості за відсотками, 293,25 грн - сума заборгованості за комісією, 3 400 грн сума - заборгованості за пенею/неустойкою. Оскільки відповідачка в добровільному порядку не виконала своїх зобов`язань, позивач просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за вищевказаними кредитними договорами в розмірі 15 562,90 грн, судовий збір у сумі 4 844,80 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 4 500 грн. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 16.01.2026відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадженняз повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи. Направив заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі представника. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлялась про час та місце розгляду справи. Відзив не подала, будь-яких заяв до суду не направляла. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-287 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит №71466321, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 3 000 грн строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,35%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, та сплатою комісії за надання кредиту у розмірі 15% від суми наданого кредиту (що в грошовому еквіваленті становить 450 грн). У разі порушення відповідачем строків повернення позики (понадстрокове користування позикою) на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування нараховується пеня в розмірі 4% на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. Кредитний договір підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором 32615, надісланим на електронну пошту відповідачки, що підтверджується даними самого договору та довідки про ідентифікацію. 08.06.2025 між позикодавцем та відповідачкою за ініціативою останньої укладено Додаткову угоду №15112729 до Договору позики №71466321, за умовами якої сторони домовились про реструктуризацію заборгованості в розмірі 5 325 грн на 120 днів та визначено графік погашення заборгованості. Додатковий договір підписано електронним підписом відповідачки, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 18367. 08.06.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит №8326357, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 1 700 грн строком на 360 днів (з 08.06.2025 по 02.06.2026), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,95%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 293,25 грн). У разі порушення позичальником/відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 85 грн за кожен день понадстрокового користування. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало свої зобов`язання за Договорами та надало відповідачці кредит у розмірі 3 000 грн та 1 700 грн шляхом безготівкового перерахування на банківський картковий рахунок позичальника № [NUMBER] , що підтверджується копіями платіжних інструкцій та довідками ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес». Згідно з Листом АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-260130/60437-БТ від 02.02.2026 на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку відповідно до виписок по рахунку 2.04.2025 було здійснено переказ на суму 3 000 грн та 08.06.2025 здійснено переказ в сумі 1 700 грн. Відповідно до розрахунків заборгованості, наданих ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у відповідачки виникла заборгованість за Кредитним договором №71466321 в сумі 8 700 грн, з яких: 3 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 315 грн - сума заборгованості за відсотками, 450 грн сума заборгованості за комісією, 4 935 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою; за Кредитним договором №8326357 в сумі 6 862,90 грн, з яких 1 700 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 469,65 грн - сума заборгованості за відсотками, 293,25 грн - сума заборгованості за комісією, 3 400 грн сума - заборгованості за пенею/неустойкою. 16.10.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу №16/10/25, за умовами якого Клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб. Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимог №16/10/25-02 від 16.10.2025 кредитодавець/клієнт відступив фактору/позивачу право вимоги до відповідача за Кредитним договором №71466321 від 27.04.2025 в сумі 8 700 грн, за Кредитним договором №8326357 від 08.06.2025 в сумі 6 862,90 грн. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Пунктами 5, 6, 12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20. У ч.1 ст.11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних. Кредитний договір №71466321 від 27.04.2025 та Кредитний договір №8326357 від 08.06.2025 підписані електронними підписами відповідачки, шляхом використання одноразових ідентифікаторів. У вказаних кредитних договорах [PERSON] зазначила свої персональні дані, номер телефону, паспортні дані, ідентифікаційний номер, електронну пошту, адресу проживання та номера банківських карток, на які необхідно перерахувати кошти. Зважаючи на те, що сторони в вищезазначених кредитних договорах погодили усі істотні умови, з якими відповідачка погодилася, про що свідчать її підписи у вигляді одноразових ідентифікаторів, суд дійшов висновку, що наданими позивачем доказами підтверджено укладання Кредитного договору №71466321 від 27.04.2025 та Кредитного договору №8326357 від 08.06.2025. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунків заборгованості відповідачка суду не надала, власного розрахунку також не надала, як і не надала доказів щодо належного виконання нею умов вищезазначених кредитних договорів. Отже з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за основною сумою боргу та відсотками передбачена умовами кредитних договорів: Договору про надання коштів у кредит №71466321від 27.04.2025, Договору про надання коштів у кредит №8326357 від 08.06.2025. Також з відповідачки підлягає стягненню комісія за надання кредиту у розмірі 450 грн за Договором про надання коштів у кредит №71466321від 27.04.2025, у розмірі 293,25 грн за Договором про надання коштів у кредит №8326357 від 08.06.2025, які передбачені умовами зазначених кредитних договорів та погоджені з відповідачем. Що стосується нарахування заборгованості за пенею, неустойкою, суд зазначає наступне. Згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, законодавцем звільнено позичальників від відповідальності зі сплати неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 та такі нарахування підлягають списанню. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за пенею (неустойкою) у розмірі 4 935 грн за Договором про надання коштів у кредит №71466321від 27.04.2025, у розмірі 3 400 грн за Договором про надання коштів у кредит №8326357 від 08.06.2025 є необґрунтованими і до задоволення не підлягають. Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Згідно зі ст.1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач надав належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитними договорами, а також наявність у відповідачки грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачка [PERSON] не повернула своєчасно грошові кошти на погашення заборгованості за кредитними договорами, тому позов підлягає частковому задоволенню і з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість в загальному розмірі 7 227,90 грн: за Договором про надання коштів у кредит №71466321 від 27.04.2025 у розмірі 3 765 грн, з яких: 3 000 грн заборгованість за основною сумою боргу; 315 грн заборгованість за відсотками, 450 грн заборгованість за комісією; за Договором про надання коштів у кредит №8326357 від 08.06.2025 у розмірі 3 462,90 грн, з яких: 1 700 грн заборгованість за основною сумою боргу; 1 469,65 грн заборгованість за відсотками, 293,25 грн заборгованість за комісією. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст.141 ЦПК України). Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог, а тому оскільки позов задоволено на 46,44% (7 227,90 х 100 : 15 562,90) судовий збір слід стягнути в розмірі 2 249,93 грн (4 844,80 х 46,44% : 100). На підтвердження своїх витрат на правову допомогу позивач надав Договір про надання правової (правничої) допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025, витяг з акту №7ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правової (правничої) допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025, відповідно до якого розмір винагороди адвоката становить 4 500 грн, ордер на надання правничої допомоги та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, витрати на правову допомогу підлягають розподілу пропорційно до розміру задоволених вимог. Таким чином з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 2 089,80 грн.

Outcome: partial