Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

У листопаді 2025 року позивачка [PERSON] звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу із позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, третя особа - Служба у справах дітей Ужгородської міської ради. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 червня 2021 року позивачка та відповідач зареєстрували шлюб, від якого мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, відповідач вчиняв дії з ознаками психологічного і фізичного насилля та ображав позивачку. Рішенням Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 13.10.2025 року у справі № 216/6879/25 шлюб між сторонами було розірвано. Постановою суду провінції Онтаріо, Канада від 06.12.2024 року відповідачу було заборонено спілкування із позивачкою, наближатись до неї ближче ніж на 50 метрів, заборонено наближатись до місця перебування позивачки ближче ніж на 100 метрів, а також передбачено ряд інших заборон. За порушення відповідачем вказаного рішення суду, за погрози позивачці щодо відповідача було ухвалено нове рішення щодо заборони спілкування з позивачем і заборони наближення до неї. Посилаючись на наведене, позивачка вказує на систематичні неправомірні дії відповідача, його нездатність контролювати свої дії, агресивну поведінку та нездатність не порушувати закон, що негативно впливає на формування особистості їх спільного неповнолітнього сина. Позивачка вважає за доцільне визначити постійне проживання неповнолітньої дитини разом із нею, вказує на їх спільне проживання, любов до сина, якого самостійно забезпечує, про якого піклується, виховує, забезпечує навчальний процес і відвідування гуртків розвитку дитини, належні умови проживання. В свою чергу, позивачка вказує на те, що відповідач нехтує сімейними цінностями, що спричиняє душевні страждання для позивачки та дитини, вважає, що відповідач не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги тощо. Жодної допомоги відповідач не надає, не утримує та не спілкується із сином, участі у вихованні не приймає. Позивачка вказує на те, що дитина більше прихильна до неї, позивачка доглядає та турбується про свого сина, його моральний та фізичний стан, розвиває дитину, може її фінансово утримувати. З урахуванням всього наведеного вище, позивачка просить суд: визначити місце проживання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ; адреса фактичного місце проживання: [ADDRESS] , за місцем проживання матері [PERSON] . Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19 листопада 2025 року, яка надійшла на адресу Казанківського районного суду Миколаївської області 25 грудня 2025 року, матеріали справи були передані в порядку підсудності на розгляд Казанківського районного суду Миколаївської області. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 29 грудня 2025 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 16 лютого 2026 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що із відповідачем не проживають спільно з 2023 року. Точне місце проживання відповідача позивачці не відоме, вона обізнана, що він проживає в Канаді, а вона, з серпня 2025 року разом із дитиною проживають в м. Ужгород, Закарпатської області. Позивачка вказує, що самостійно займається вихованням дитини, фінансово утримує сина, забезпечує його навчання та лікування, відвідування дитячого садочку. В свою чергу, відповідач вчиняв відносно позивачки психологічне та фізичне насильство, що негативно впливало на стан дитини. Враховуючи наведене, позивачка просила суд задовольнити позовні вимоги, визначивши місце проживання дитини разом із матір`ю. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату час та місце судового засідання повідомлявся в порядку, визначеному ст. 128 ЦПК України шляхом надіслання судової повістки за адресою зареєстрованого місця проживання, яку було повернуто поштовим відділенням з відміткою про відсутність адресата, а також шляхом публікації оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Представник третьої особи у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, згідно поданого клопотання від 27.01.2026 року просив розглянути справу без його участі. Вирішуючи питання щодо можливості проведення судового засідання за відсутності відповідача та представника третьої особи, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. В постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 Верховний Суд зазначив, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. В постанові від 21.12.2022 року у справі № 757/15603/19 Верховний Суд зазначив, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України). У рішенні Європейського суду з прав людини «Dilipak and Karakaya v. Turkey», № 7942/05, 24838/05 від 09.01.2018 року зазначено, що у випадках, коли встановити місце проживання особи складно, прийнятним вважається публічний виклик через пресу або веб-сайт, проте такі способи повідомлення можуть застосовуватися у виключних випадках, якщо спроби визначити місце знаходження особи виявилися безрезультатними. Як вбачається судом з матеріалів справи, відповідач викликався у судові засідання шляхом надіслання судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, які не були вручені через відсутність адресата. За таких обставин, судом було вжито додаткових заходів щодо інформування відповідача про судові засідання шляхом публікації оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України». За таких обставин, оскільки судом не встановлено будь-яких інших можливостей виклику у судове засідання відповідача, зокрема фактичного місця перебування відповідача, контактних номерів телефону чи адреси електронної пошти, суд дійшов висновку щодо можливості провести судове засідання без участі відповідача, який на підставі ст. 128 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання та оскільки матеріалів справи достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Неявка у судове засідання представника третьої особи, яку було повідомлено належним чином про дату, час та місце судового засідання та який клопотав про проведення судового засідання без його участі, не перешкоджає розгляду справи. Виходячи з наведеного, враховуючи, що вирішення спору у даній цивільній справі можливе за наявними матеріалами справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідача та представника третьої особи. За результатами судового засідання, яке відбулось 09 березня 2026 року, суд,

Outcome: approved