Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

17.02.2026 р. представник позивача [PERSON] адвокат Панчелюга К.М. подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи , за якою просила ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 569/417/25, яким стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи у розмірі 22 314,90 грн. Заяву обґрунтувала тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 лютого 2026 року у справі № 569/417/25 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту батьківства задоволено повністю. Встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] . Під час розгляду справи Позивачем були понесені судові витрати, пов`язані з проведенням судової молекулярно-генетичної експертизи, яка була призначена ухвалою суду від 20 травня 2025 року. Фактичний розмір витрат становить 22 314,90 грн., що підтверджується: рахунком-фактурою № 191 від 05 серпня 2025 року, виставленим Рівненським НДЕКЦ МВС України, квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» від 05.08.2025 року про сплату коштів. Враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, понесені Позивачем документально підтверджені витрати на проведення експертизи у розмірі 22314,90 грн. підлягають стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Сторони у справі були повідомлені про дату розгляду заяви про прийняття додаткового рішення. Представник позивачки [PERSON] адвокат Панчелюга К.М., яка діє згідно ордеру Серія ВК № 1151426 від 21.11.2024, в судове засідання не з`явилась. Згідно поданої заяви (.№16764/26-вх від 09.03.2026) просила розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення провести за відсутності заявника (позивачки) [PERSON] та її представника адвоката Панчелюги К.М. Заяву задовольнити . Відповідачка [PERSON] , представник відповідачів адвокат Ревва Л.Ю., яка діє згідно ордерів серія ВК №1215665, ВК №1215666, в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні заяви з підстав зазначених відповідачами у запереченнях на заяву. Згідно поданих до суду заперечень вказали, що як вбачається з матеріалів справи Позивач [PERSON] , добровільно, без будь-якого тиску чи примусу з чиєї б то не було сторони, за власного бажання та з власних романтичних почуттів мала близькі стосунки з [PERSON] , внаслідок чого завагітніла і народила від нього дитину. Крім того, як встановлено під час розгляду справи, ні [PERSON] , ні [PERSON] ні прав Позивачки, ні прав її дитини не порушували. Звернення до суду з позовом їй було необхідне для встановлення батьківства [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , з метою отримання соціальних виплат та, можливої спадщини, щодо яких у сторін спору немає. Жодна дія чи бездіяльність жодного із відповідачів не призвела до виникнення судової справи. Навпаки, сама Позивач винна у виникненні понесених витрат, адже саме її діями була викликана необхідність звернення до суду за встановленням факту батьківства. Долучена Позивачем копія квитанції від 05.08.2025 нечитабельна, в ній неможливо розібрати ні цифр, ні букв. А отже, цей доказ є неналежним і не може підтверджувати понесені Позивачем витрати. Рахунок-фактура сам по собі не є первинним документом, що підтверджує витрати. Це лише пропозиція оплатити товар чи послугу, проте не підтверджує її оплати. Таким чином, Позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували понесення ним витрат на проведення експертизи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. 09.03.2026 подали до суду заяву ( № 16722/26-вх.) згідно якої просили проводити судовий розгляд без участі представника відділу. Суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутність сторони позивача та третьої особи. Заслухавши пояснення відповідачки, представника відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10.02.2026 р. задоволено позовну заяву [PERSON] . Ухвалено визнати [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який помер [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] . Внести у актовий запис № 108, зареєстрований 30.07.2024 Гощанським відділом ДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції наступні зміни: замість « батько [PERSON] » внести запис «батько - [PERSON] , [INFO] , громадянин України». Відповідачами у справі є вдова [PERSON] та його дочка від шлюбу [PERSON] . Дитина, батьківство якої встановлювалося - позашлюбна, що було встановлено у судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. При вирішенні вимог представника позивача щодо стягнення судових витрат, пов`язаних із проведенням судової молекулярно-генетичної експертизи , то суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В судовому засіданні представник позивача повідомляла, що після ухвалення рішення ними буде подано заяву щодо відшкодування понесених позивачкою судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи. Разом з тим, судові витрати - це невід`ємна складова справедливої сатисфакції, що відшкодовує заявнику реальні та обгрунтовані витрати, понесені через порушення його прав. Під компенсаційною функцією судових витрат необхідно розуміти такий вплив норм інституту судових витрат на суспільні відносини у сфері судочинства, за якого учасники судового процесу отримують справедливу компенсацію понесених ними судових витрат за встановленими чинним законодавством правилами. Мета сатисфакції - надати заявнику компенсацію за порушення, а не покарати відповідача. Отже, між встановленим порушенням прав Позивача та заявленою шкодою повинен існувати причинно-наслідковий зв`язок, тобто, саме порушення прав Позивача Відповідачем має слугувати підставою звернення Позивача із позовом за захистом свого права, і, відповідно понесення судових витрат у зв`язку з судовим розглядом. І саме таке вимушене звернення до суду через порушення права має спричинити шкоду. Таке тлумачення відповідає тлумаченню норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Європейським судом з прав людини. Як зазначається у Практичній рекомендації «Вимоги до справедливої сатисфакції» Європейського суду з прав людини, суд надає відшкодування, яке вважатиметься «справедливим» за даних обставин. Тобто, зважаючи на всі особливості кожної справи. Суд також може з міркувань справедливості призначити відшкодування у розмірі, меншому за фактично нанесену шкоду чи фактично понесені витрати, або не призначити відшкодування взагалі. Це стосується, наприклад, випадків, коли, в оскаржуваній ситуації, сам заявник винний у розмірі завданої шкоди чи понесених витрат. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] , добровільно, без будь-якого тиску чи примусу з чиєї б то не було сторони, за власного бажання мала близькі стосунки з [PERSON] , внаслідок чого завагітніла і народила від нього дитину. Крім того, як встановлено під час розгляду справи, ні [PERSON] , ні [PERSON] ні прав позивачки, ні прав її дитини не порушували. Звернення до суду з позовом їй було необхідне для встановлення батьківства [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , оскільки батько дитини був військовослужбовцем, встановлення батьківства дає право дитині щодо соціального захисту, як дитині військовослужбовця. Без рішення суду реалізація таких прав неможлива. Жодна дія чи бездіяльність жодного із Відповідачів не призвела до виникнення судової справи. Отже, як вбачається з викладеного та підтверджується матеріалами справи (показами сторін, документами по суті, наданими під час судових засідань поясненними), між заявленими витратами на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи та Відповідачами відсутній будь-який причинно-наслідковий зв`язок. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Долучена Позивачем копія квитанції від 05.08.2025 нечитабельна, в ній неможливо розібрати ні цифр, ні букв, ні призначення платежу. А отже, цей доказ є неналежним і не може підтверджувати понесені Позивачем витрати. Рахунок-фактура сам по собі не є первинним документом, що підтверджує витрати. Це лише пропозиція оплатити товар чи послугу, проте не підтверджує її оплати. Відповідно до п. 9 ч. З ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, серед іншого, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Проте, позивач не подала попереднього розрахунку витрат, заяву про ухвалення додаткового судового рішення та долучені до неї документи (копію рахунку-фактури №191 від 05.08.2025 та копію квитанції АТ КБ Приватбанк від 05.08.2025) відповідачці [PERSON] не направила. У справі №922/2821/18 Верховний Суд звернув увагу, що неповідомлення учасником справи іншого учасника про попередній розрахунок судових витрат, а також ненаправлення на його адресу документів на підтвердження вимог позбавляє іншого учасника можливості подати клопотання про зменшення розміру таких витрат (Постанова КГС від 21 серпня 2019 року). У справі №915/1624/16 КГС зазначив, що ст. 129 ГПК хоча і не містить прямої норми щодо обов`язкового надсилання доказів понесення витрат іншій стороні, однак відсутність такої вказівки не звільняє заявника від виконання обов`язку щодо надсилання копії доказів іншій стороні на виконання вимог ст. 80 ГПК (Постанова від 19 лютого 2024 року). З огляду на те, що склад і розмір витрат підлягають доведенню, ненадсилання копій доказів іншій стороні фактично матиме наслідком порушення принципу змагальності та неможливість іншого учасника судового розгляду бути ознайомленим з їх змістом (подібний правовий висновок викладено у додатковій Постанові КГС від 21 серпня 2019 року у справі №922/2821/18 та у постановах КГС від 10 грудня 2019 у справі №902/844/18, від 15 червня 2022 року у справі №910/18646/19). Таким чином, як вбачається з наведеного, Позивачем порушено принцип змагальності, позбавлено Відповідачів можливості належним чином підготуватися до засідання. Згідно критеріїв Європейського суду з прав людини відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відшкодування витрат у розмірі 22 314,90грн. за проведення експертизи, потреба у якій виникла через власні дії позивачки, за відсутності будь-якої вини відповідачів не є розумно обґрунтованими і, відповідно, такі витрати не можуть бути відшкодовані тільки через те, що вони дійсно понесені заявником (справедлива сатисфакція). Крім того стягнення коштів в такому розмірі є надмірним фінансовим тягарем для відповідачів, як фізичних осіб. Як вказано представником позивача у позовній заяві підставою звернення до суду є необхідність встановлення батьківства з метою оформлення соцвиплат на дитину, а не порушення прав Позивачки та її дитини відповідачами, які є близькими родичами померлого. Тобто, наявність судової справи не спричинена неправомірними діями Відповідачів. З огляду на викладене, відсутні підстави для сатисфакції, та відшкодування заявнику витрат на проведення експертизи. Таким чином,з врахуванням вищевикладеного, враховуючи заперечення відповідачів, та те, що спір виник не з вини відповідачів, оскільки звернення до суду за встановленням батьківства є особистим правом позивачки, суд відмовляє представнику позивача у задоволенні заяви . На підставі наведеного та

Outcome: dismissed