Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Хмельницької міської ради Хмельницької області, про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.03.2018 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 17.12.2019 року [PERSON] змінила своє прізвище на дошлюбне « [PERSON] » У шлюбі сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Згідно зі свідоцтвом про народження, батьком дитини є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Дитина [PERSON] проживає разом із матір`ю, [PERSON] . Мати, [PERSON] , з квітня 2017 року і до теперішнього часу самостійно займається вихованням та утриманням дочки [PERSON] . Батько дитини, [PERSON] з квітня 2017 року самоусунувся від виховання та утримання дитини [PERSON] . Батько, дитини [PERSON] з квітня 2017 року до цього часу добровільно не бере участі в утриманні дитини. Мати [PERSON] не зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів дочки та утримує дитину самостійно. Крім того, що [PERSON] ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку по утриманню малолітньої дитини, він також ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та розвитку дитини. [PERSON] з квітня 2017 року не виховує дитину, не спілкується з нею, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує здобуття дитиною освіти, не займається підготовкою дитини до самостійного життя. При цьому, [PERSON] не чинила та не чинить жодних перешкод [PERSON] у спілкуванні та вихованні дочки. На підставі викладеного просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2025 року головуючим суддею визначено суддю Хараджу Н.В. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.09.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд якої постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.10.2025 року продовжено строк підготовчого провадження та зобов`язано Орган опіки та піклування Хмельницької міської ради в термін до 09 грудня 2025 року надати до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області висновок про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав батька [PERSON] ( [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ) по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] 27 жовтня 2025 року надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача Порозова Дмитра Вікторовича , у якому він просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав. 28 листопада 2025 року надійшли пояснення від представника третьої особи Заремби Інни Валеріївни щодо позову, а також подано висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.01.2026 року закрито підготовче провадження по справ та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача Порозов Д.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову Треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином та просили розглянути справу за відсутності представника органу опіки та піклування. Заслухавши позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] з 08 листопада 2013 року перебувала у шлюбі з [PERSON] . Рішенням Хмельницького мськрайонного суду від 14.03.2018 року у справі №686/20646/17 шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу позивачка [PERSON] змінила прізвище на дошлюбне - « [PERSON] » У шлюбі з відповідачем народилася дитина - [PERSON] . [INFO] . Згідно з висновком органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування дійшов висновку про відсутність підстав для позбавлення його батьківських прав. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із абз.2 п. 18 цієї ж Постанови Пленуму Верховного Суду України зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися без результатними. При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. З наведених обставин, суд критично ставиться до викладених у позові тверджень позивача, оскільки вони не найшли своє підтвердження в судовому засіданні. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до положень ст.81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно їхньої доньки є свідомим ухиленням від виконання батьківських обов`язків. Крім того, відповідно до висновку органу опіки та піклування встановлено недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). За таких обставин суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача щодо його доньки не відповідало б інтересам самої дитини. Позивачка не довела та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення її батька по відношенню до неї батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. Виходячи з того, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою та позивачкою не доведено свідоме ухилення від батьківських обов`язків, а надані докази, на які вона посилається, у своїй сукупності не дають змогу дійти висновку про свідоме ухилення від своїх батьківських обов`язків. Проте суд вважає за доцільне попередити [PERSON] про необхідність належного виконання батьківських обов`язків та покласти на Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Хмельницької міської ради контроль за виконанням батьківських обов`язків відповідачем - [PERSON] . На підставі ст.ст. 10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, -

Outcome: dismissed