Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Вимоги позивача та доводи на їх обґрунтування Звернувшись до суду із вказаним позовом, представник позивача посилався на те, що 22 березня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8880981. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», які розміщені на сайті товариства. Приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтвердив, що він розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись цих правил. 27 листопада 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27112025, за умовам якого ТОВ «Авентус Україна» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 57272,69 грн., з яких: 22328,15 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23444,54 грн. - сума заборгованості за відсотками; 11500 грн. - сума заборгованості за пенею, штрафом. В супереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснював жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки первісного кредитора. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість за кредитним договором № 8880981 в розмірі 57272,69 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач через свого представника просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Процесуальні дії у справі Спрощене провадження за цими вимогами було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 30 грудня 2025 року після отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування відповідача - фізичної особи. Позиції сторін Представник позивача в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлявся належно кожного разу. Згідно позовної заяви, представник позивача просив суд розгляд справи провести за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення судових повісток за адресою зареєстрованого місця проживання та публікації оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. При цьому, відповідач причин своєї неявки до суду не вказувала, будь-яких заяв, у тому числі й заяв по суті справи, не направляв, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належно в силу положень ч. 9 ст. 10, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у зв`язку із чим суд вважає наявними одночасно існування усіх передумов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, і необхідних для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач двічі повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте, на розгляд справи свого представника не направив, причин його неявки не вказав, відзив на позов не подав, у той час, як позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. За такого, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, позаяк, жоден із учасників справи у судовому засіданні присутнім не був. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин з посиланням на докази, а також оцінка аргументів, наведених учасникам справи У свою чергу, суд, дослідивши надані позивачем докази, оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а також достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, виходив із такого. Зокрема, суд установив, що 22 березня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , за допомогою ІКС товариства, укладено договір № 8880981 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачу надано 15000 грн., строком на 360 днів, з періодичністю сплати процентів кожні 15 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), що є додатком № 1 до цього договору. Умовами вказаного договору передбачено, що стандартна процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується у межах строку кредиту (пп. 1.5.1 договору) та визначено розмір зниженої процентної ставки, який становить 0,95% в день, яка застосовується за умови, якщо споживач до 06 квітня 2025 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту (пп. 1.5.2 договору). Договір також містить відомості щодо загальних витрат на дату укладення договору, орієнтовної реальної річної процентної ставки на дату укладення договору та орієнтовну загальну вартість кредиту на дату укладення договору (п. 1.8-1.10 договору). За умовами п. 2.1 договору, сторони також дійшли згоди, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Відповідно до умов розділу 5 договору про надання споживчого кредиту сторонами узгоджено порядок повернення кредиту та сплати процентів, який визначає порядок, строки повернення кредиту, а також черговість погашення заборгованості у разі недостатності суми платежу для виконання зобов`язання за договором. Крім того, умовами договору передбачена відповідальність споживача у випадку невиконання та/або неналежного виконання ним зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом. Зокрема, відповідно до п. 6.4 договору встановлено обов`язок споживача сплатити товариству штраф у розмірі 1350 грн. на 4 день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань за договором та у розмірі 300 грн., починаючи з 5 дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. Підписанням цього договору споживач, серед іншого, підтвердив, що: перед укладенням цього договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту); інформація вказана в ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії»; він ознайомився умовами правил надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Авентус Україна», повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватись (п. 9.8 договору). Вказаний договір з додатком до нього, який містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та містить відомості щодо періодичності здійснення платежів та сум таких платежів, із зазначенням її складових, підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором С5061. Крім того, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовно реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості позики для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти викладено у паспорті споживчого кредиту, який також підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором YK2185. Таким чином, суд дійшов висновку, про те, що [PERSON] при укладенні договору, у відповідності до вимог закону, поінформовано про умови кредитування, строк кредитування, порядок повернення кредиту та процентів за користування кредитом, наслідки порушення умов договору, та такий прийняв умови запропонованого йому договору, шляхом його підписання. Як вбачається з повідомлення ТОВ «Універсальна платіжні рішення», останнім на підставі договору на переказ коштів, укладеного з ТОВ «Авентус Україна», 22 березня 2025 року на картковий рахунок № [NUMBER] здійснено переказ грошових коштів в розмірі 15000 грн. Крім того, судом встановлено, що 26 березня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору № 8880981 про надання споживчого кредиту від 22 березня 2025 року, якою сторони домовились збільшити суму кредиту на 8000 грн., в зв`язку з чим сума кредит (загальний розмір) становить 23000 грн. В зв`язку з внесенням змін до договору, здійснено розрахунок денної процентної ставки та визначено загальні витрати за договором, орієнтовну реальну річну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту, а також внесено зміни до додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту, шляхом відображення в ній відомостей з урахуванням збільшення суми кредиту. Споживачу також надано паспорт споживчого кредиту, який містить відомості щодо кредитування з урахуванням змін, внесених до договору про надання споживчого кредиту. Додаткову угоду до договору про надання споживчого кредиту з додатком до неї, а також паспорт споживчого кредиту [PERSON] підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Згідно повідомлення ТОВ «Пейтек», останнє, на підставі договору про організацію переказу грошових коштів, 26 березня 2025 року здійснило переказ грошових коштів в розмірі 8000 грн. на платіжну картку № [NUMBER] . Проте, як слідує із матеріалів справи, відповідач умов укладеного договору про надання споживчого кредиту належним чином не виконав, внаслідок чого, станом на 26 листопада 2025 року, утворилась заборгованість в розмірі 57272,69 грн. 27 листопада 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) укладено договір факторингу № 27112025 за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Як вбачається з акту прийому-передачі реєстру боржників від 27 листопада 2025 року за договором факторингу № 27112025 від 27 листопада 2025 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників від 27 листопада 2025 року. Згідно витягу з реєстру боржників від 27 листопада 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 8880981 на суму 57272,69 грн., яка складається з 22328,15 грн. - заборгованості за основною сумою боргу; 23444,54 грн. - заборгованості за відсотками; 11500 грн. - заборгованості за пенею, штрафами. Умови договору факторингу були виконані обома сторонами про що суд робить висновок із наявних у матеріалах справи акту приймання-передачі реєстру боржників від 27 листопада 2025 року до договору факторингу № 27112025 від 27 листопада 2025 року та платіжної інструкції № 196 від 28 листопада 2025 року, де призначенням платежу є плата за згідно договору факторингу № 27112025 від 27 листопада 2025 року. Тим самим суд встановив, що до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором, який є предметом цього судового розгляду. Тож, вирішуючи справу по суті, суд ураховував наступне. У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Законом України «Про електронну комерцію» врегульовано правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів. Згідно ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про електронну комерцію» сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку, визначеному законом або договором. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний, як це передбачено ст. 527 ЦК України, виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з матеріалів справи, між відповідачем та первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» існували зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, у ракурсі установлених фактичних обставин щодо неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту, ураховуючи наведені вище правові норми, які регулюють відносини, що виникли між сторонами, суд вважає правомірними вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за вказаним договором, яка складається з заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за процентами. При цьому, суд перевірив правильність нарахування складових заборгованості, як то, щодо заборгованості за тілом та процентами за користування кредитом, нарахованими згідно умов кредитного договору на дійсну заборгованість відповідача і вважає ці розрахунки в цій частині вірними, позаяк, вони відповідають умовам укладеного договору та вимогам закону. Отже, суд робить висновок, що права позивача порушені відповідачем через неналежне виконання ним умов укладеного договору та непогашення дійсної заборгованості, а тому вони підлягають захисту шляхом стягнення на користь позивача установленої судом заборгованості, яка складається з заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за процентами, яка у цій справі є підтвердженою належними, допустимим і достовірними доказами, у тому числі й їх сукупністю. Щодо стягнення з відповідача пені/штрафу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентирічних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договоромабо законом. Однак, суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитні відносини між сторонами у справі виникли 22 березня 2025 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час. Отже, відповідач відповідно до вимог підпункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України звільнений від відповідальності за порушення грошового зобов`язання, передбаченої ст. 625 ЦК України у період дії в Україні воєнного стану. Крім того, Верховний суд у постанові Пленуму Верховного Суду від 07 лютого 2025 року № 6 зазначає, що пункт 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України не може розглядатись як порушення права кредитора на мирне володіння майном, оскільки такі заходи мають тимчасовий характер та спрямовані на захист інтересів боржника в умовах воєнного стану. За такого, позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають. Щодо питання розподілу судових витрат За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збірпокладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути 1935,98 грн. судового збору, що становить 79,92 відсотків. З цих підстав,

Outcome: partial