Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, до закінчення [PERSON] навчання чи до досягнення нею двадцяти трьох років. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона на даний час є студенткою III курсу денного відділення Липковатівського аграрного фахового коледжу, термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2027 року. У зв`язку з навчанням позивач не має можливості працювати, отримує лише стипендію. Позивачку повністю матеріально забезпечує її мати, в той же час батько позивачки не надає будь-якої матеріальної допомоги. Оскільки матір позивачки не має змоги самостійно утримувати доньку, тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 18.12.2025 відкрито провадження у справі та визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 18.02.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якій відповідач зазначив, що з початку повномасштабного вторгнення російських військ на територію України навчальні заклади міста Харкова та Харківської області перейшли на дистанційну форму навчання, зокрема і навчальний заклад, де навчається позивачка, у зв`язку з чим у позивачки відсутні витрати на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо. Крім того, позивачка навчається на бюджетній основі, що позбавляє її необхідності сплачувати за навчання. Позивачка зазначила, що її повністю матеріально забезпечує матір, однак таких доказів матеріали справи не містять. Крім того, відповідач зазначив, що він до 18 років сумлінно виконував обов`язок щодо утримання доньки. На даний час він не має змоги надавати матеріальну допомогу, оскільки сам перебуває у скрутному становищі, є безробітним. Крім того, відповідач 15.11.2025 уклав шлюб та на даний час він разом з дружиною проживають на заощадження дружини. Також відповідач зазначив, що через перебування на військовій службі його стан здоров`я значно погіршився. Крім того, звернув увагу, що позивачка отримує доходи, зокрема стипендію, виплату як внутрішньо переміщена особа, а також пенсію по інівалідності. Крім того, позивачка проживає з батьками відповідача, отже у неї не має необхідності сплачувати за оренду житла та комунальні послуги. 20.02.2026 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача адвокат Ус В.В. зазначив, що відповідач вказує, що він є безробітним, але суду не надано довідки з центру зайнятості про те, що він є безробітним та шукає роботу. Відповідач посилається на те, що під час проходження військової служби його стан здоров`я погіршився, однак суду не надано постанови ВЛК або іншої документації про те, що в нього були якісь проблеми зі здоров`ям. В той же час суду надано медичну документацію, датовану 07.02.2026, тобто отриману після першого судового засідання, що ставить під сумнів її достовірність, та може свідчити про штучне створення доказів. Крім того, представник позивача звернув увагу, що відповідач звільнився з військової служби через те, що його донька має інвалідність та він має її утримувати, а не через стан здоров`я, однак ухиляється від обов`язку щодо утримання доньки, яка продовжує навчання. Посилання відповідача на факт неможливості надавати матеріальну допомогу донці не підтверджується жодними доказами. Крім того, відповідачем не було надано суду документів щодо утримання непрацездатної дружини чи батьків. Також представник позивача повідомив, що відповідач має у власності нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також відповідач посилається на те, що донька отримує пенсію, стипендію та виплати як ВПО, що, на його думку свідчить про те, що вона не потребує матеріальної допомоги. Однак, пенсія для людини з інвалідністю є компенсаційною виплатою, яка спрямована на компенсацію додаткових потреб, які необхідні людині з інвалідністю в порівнянні з іншими людьми. Стосовно статусу ВПО, то ця виплата носить цільовий характер та спрямована на організацію життя внутрішньо-переміщеної особи. Стосовно посилання на дистанційне навчання, то слід зазначити, що це жодним чином не впливає на економію коштів, оскільки таке навчання потребує додаткових витрат на інтернет, на техніку та електроенергію. Позивачка є людиною з інвалідністю ІІІ групи, тобто непрацездатною особою, а також продовжує навчання та не має змоги отримувати під час навчання додатковий дохід, не отримує стипендії, отже вона потребує матеріальної допомоги. За таких обставин вбачається, що доводи викладені у відзиві на позовну заяву, не знайшли свого підтвердження, а відтак позивачка просить задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивача адвокат Ус В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу без його участі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, доходить такого висновку. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.10.2007 /а.с.7/. Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] фактично проживає як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] /а.с.5/. Відповідно до довідки, виданої директором Липковатівського аграрного фахового колледжу, [PERSON] є студенткою ІІІ курсу денного відділення Липковатівського аграрного фахового колледжу, навчається за спеціальністю ветеринарна медицина. Строк навчання з 01.09.2023 по 30.06.2027 /а.с.8/. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Представник позивача у відповіді на відзив зазначив, що позивачка не отримує стипендії, на підтвердження чого надав суду довідку, видану Липковатівським аграрним фаховим колледжом, відповідно до якої [PERSON] за січень 2026 року стипендія не нарахована /а.с.79/. Відповідач у відзиві на позовну заяву звернув увагу суду на той факт, що наразі навчальні закалади Харківської області перейшли на дистанційну форму навчання, у зв`язку з чим позивачка не потребує витрат, зокрема на проїзд, харчування, проживання, придбання підручників тощо, на підтвердження чого до відзиву долучено роздуківку скірншоту з офіційної сторінки Липковатівського аграрого фахового колледжу /а.с.49-51/. Крім того, відповідач зазначив, що він перебуває у офіційному шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.11.2025 /а.с.55/. Крім того, відповідач зазначив, що він офіційно не працює, а також його дружина втратила роботу, на підтвердження чого надав суду довідки ОК-5 /а.с.52-54, 56-60/. Також відповідач зазначив, що після проходження військової служби його стан здоров`я погіршився, на підтвердження чого суду надав консультативний висновок спеціаліста дерматовенеролога Регіонального медичного центру від 07.02.2026 /а.с.61/. Крім того, до відзиву на позовну заяву долучено копії талону виконання обстеження № 10 027 від 07.02.2026, квитанції до замовлення № 710537 від 07.02.2026 (аналіз крові), чеків з аптек на придбання медичних препаратів /а.с. 61-64/. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки, сина суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року, справа № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Згідно з ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог статей 12,13,81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідженими матеріалами справи встановлено, що позивачка навчається, на даний час не досягла 23 річного віку, отже вона має право на отримання аліментів у зв`язку з продовженням навчання і до досягнення нею 23 років, та такий обов`язок по утриманню поширюється на обох батьків, за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відомостей щодо стану здоров`я позивачки матеріали справи не містять. Крім того, позивач у позові зазначає, що вона перебуває на матеріальному утриманні своєї матері, проте позивачем не надавалися суду докази щодо фінансового стану матері позивачки, які можуть свідчити про необхідність отримання аліментів від відповідача саме у розмірі 1/4 від його доходів. Посилання представника позивача на той факт, що відповідач має у власності квартиру також матеріалами справи не підтверджені. Також у справі відсутні докази щодо наявності у відповідача, зокрема рухомого майна. Крім того, відповідачем до матеріалів справи не надано доказів того, що він є непрацездатною особою та не може надавати матеріальну допомогу доньці, яка продовжує навчання, а також доказів наявності у нього інших утриманців, зокрема інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Щодо посилань відповідача на той факт, що позивачка отримує офіційні доходи, зокрема отримує стипендію, допомогу як внутрішньо переміщена особа та пенсію як інвалід ІІІ групи, то доводи відповідача щодо отримання позивачкою стипендії спростовуються долученою представником позивача до матеріалів справи довідкою, виданою Липковатівським аграрним фаховим коледжем. Щодо отримання позивачкою іншої матеріальної допомоги, то такі докази судом не досліджувалися, оскільки в матеріалах справи відсутні. Щодо посилання відповідача на той факт, що позивачка навчається на дистанційній формі навчання, то такі аргументи суд не приймає, з огляду на їх безпідставність. Суд звертає увагу, що нормами сімейного законодавства передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), і такий обов`язок виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Що також кореспондується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17. Визначаючи розмір аліментів на повнолітню доньку у частці від заробітку платника аліментів, суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, той факт, що позивачка навчається на денній формі навчання та не має змоги працювати, що свідчить про її потребу в наданні матеріальної допомоги від батьків, той факт, що відповідач не надав суду доказів того, що він не може надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання, бере до уваги відсутність у відповідача на утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, а також принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дітей, водночас бере до уваги відомості про стан здоров`я відповідача, та вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги, стягувати аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходів) відповідача, щомісяця, на час навчання [PERSON] , але не більше як до досягнення нею 23 років, що є необхідним та достатнім для забезпечення потреб позивачки, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку та лікування. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial