Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Представник ТОВ «Цикл Фінанс» звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.01.2025 року між ТОВ «ФК Гвадіана» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у позику № F-00165463, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 8000 грн. 25.06.2025 року між ТОВ «ФК Гвадіана» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу №25/06/25-01, відповідно до умов якого ТОВ «ФК Гвадіана» відступило на користь ТОВ «Цикл Фінанс» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором про надання коштів у позику № F-00165463 від 14.01.2025 року, укладеним між ТОВ «ФК Гвадіана» та [PERSON] . Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором позики не виконав, тому позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованість в загальній сумі 9120 грн., з яких: 8000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1120 грн. - заборгованість за відсотками, а також судові витрати. Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 18.02.2026 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. В період розгляду спрощеного позовного провадження по даній справі заяв, клопотань та заперечень у порядку ст. 182 ЦПК України, сторонами подано до суду не було. Крім того, відзиву на позовну заяву відповідачем до суду подано не було. Представник позивача у судове засідання не з`явився, згідно позовної заяви просить розгляд справи проводити без його участі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Відтак, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до статті 280 ЦПК України. Крім того, оскільки розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до наступного висновку. Так, судом встановлено, що 14.01.2025 року між ТОВ «ФК Гвадіана» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у позику № F-00165463, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти на наступних умовах: загальна сума кредиту 8000 грн.; строком на 14 днів; дата повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом 27.01.2025 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 1 відсоток від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Крім того, судом встановлено, що 25.06.2025 року між ТОВ «ФК Гвадіана» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу №25/06/25-01, відповідно до умов якого ТОВ «ФК Гвадіана» відступило на користь ТОВ «Цикл Фінанс» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором про надання коштів у позику № F-00165463 від 14.01.2025 року, укладеним між ТОВ «ФК Гвадіана» та [PERSON] . Відповідно до витягу з Реєстру прав вимог від 25.06.2025 року, який є невід`ємною частиною договору факторингу №25/06/25-01 від 25.06.2025 року, вбачається, що до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № F-00165463 від 14.01.2025 року в сумі 22720 грн., з яких: 8000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1120 грн. - заборгованість за відсотками, 13600 грн. заборгованість по пені. Однак, позивач просить стягнути заборгованість з відповідача на користь ТОВ «Цикл Фінанс» в загальній сумі 9120 грн., з яких: 8000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1120 грн. - заборгованість за відсотками. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне. Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення суми заборгованості. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2662,40 грн. сплаченого судового збору. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн, суд зазначає наступне. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі представника позивача. Крім того, послуги надані адвокатом, є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом його діяльності, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, складність справи, яка є нескладною та розглядалась в спрощеному позовному провадженні, а також враховує, що представник позивача не брав участі у судовому засіданні. Виходячи з критерію розумності, реальності таких витрат, суд уважає, що визначений розмір оплати є дещо завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved