Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Позивач ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 11731,2 грн та судові витрати. В обґрунтування позову вказав, що 13 травня 2023 року між ТОВ «Віва Капітал» та [PERSON] укладено Договір №1313334279300 відповідно до умов якого ТОВ «Віва Капітал» перерахувало відповідачу кредитні кошти в сумі 6000 грн, а відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. ТОВ «Віва Капітал» взяті на себе зобов`язання виконало, надавши відповідачу кредит відповідно до умов кредитного договору. 01 травня 2024 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Віва Капітал, відповідно до чинного законодавства України укладено Договір факторингу №01052024, відповідно до умов якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача. Згідно Договору факторингу сума боргу перед новим кредитором становить 11731,2 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 6000 грн.; заборгованість за відсотками 5731,2 грн. ТОВ «Діджи Фінанс» було вжито заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення Досудової вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором на адресу реєстрації відповідача. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №№1313334279300 від 13 травня 2023 року в розмірі 11731,20 грн, судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. Ухвалою суду від 05 січня 2026 року було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача до суду не з`явився, надав заяву, в якій просить справу розглянути у відсутність представника, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного рішення. В судове засідання, відповідач повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, за адресою зареєстрованого місця проживання, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що відзиву відповідачем до суду подано не було, повідомлення від останньої про причини неявки до суду не надходили, зі згоди представника позивача, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов такого. Судом встановлено, що 13 травня 2023 року між ТОВ «Віва Капітал» та [PERSON] укладено Договір №13133334279300 про надання фінансового кредиту в Особистому кабінеті на офіційному вебсайті Товариства, його підписання здійснювалось електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні кредитного договору. За умовами кредитного договору сума кредиту становить 6000 грн, кредит надається строком на 30 днів, тип процентної ставки фіксована, 1, 692 % в день. ТОВ «Віва Капітал» 13 травня 2023 року здійснило перерахування коштів у сумі 6000 грн на картковий рахунок відповідача [PERSON] , що підтверджується випискою по рахунку АТ «Таскомбанк», що в свою чергу свідчить про виконання зобов`язання кредитодавцем. 01 травня 2024 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Віва Капітал», відповідно до чинного законодавства України укладено Договір факторингу №01052024, а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №1313334279300 від 13.05.2023 року на суму 11731,20 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 6000 грн.; заборгованість за відсотками 5731,20 грн. З досудової вимоги від 15.08.2025 року №3020401793-АВ, яка була направлена на адресу відповідача, вбачається, що відповідачу було повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором та запропоновано сплатити заборгованість за кредитом на банківські реквізити ТОВ «Діджи Фінанс». Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За нормою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 628 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частин першої, третьої статті 512 ЦК України, передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд встановив, що 13 травня 2023 року між ТОВ «Віва Капітал» та [PERSON] укладений договір №1313334279300 про надання фінансового кредиту, відповідач не виконав умови кредитного договору, не повернув кредит та не сплатив відсотки за користування кредитом. У договорі сторонами погоджено всі його істотні умови щодо суми і строку кредиту сплати відсотків за користування позикою, розмір і тип процентної ставки. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення суми кредиту та процентів, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6000 грн.; за відсотками в розмірі 5731,20 грн, всього 11731,20 грн. Щодо вимог позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Порядок розподілу судових витрат визначений у статті 141 ЦПК України. Відповідно до частин першої та другої цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження понесених витрат в матеріалах справи наявні докази, зокрема: договір про надання правничої допомоги від 01.01.2025 року за №42649746, укладеного між «Діджи Фінанс» та адвокатом Лівак І.М., Додаткову угоду №1313334279300 до Договору №42649746 від 01.01.2025 року. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення заборгованості за кредитними договорами. Даний спір є спором незначної складності, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною, справа не передбачає необхідності виконання значного обсягу дій та робіт, необхідних для її підготовки та розгляду. Отже, зважаючи на категорію даної справи, яка є нескладною, враховуючи усталену практику, суд вважає, що визначені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є завищеними і не являються співмірними, обґрунтованими і пропорційними об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, розміру вимог, а тому дійшов висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу до 3 000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved