Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Від позивачів [PERSON] , [PERSON] до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла дана позовна заява. В прохальній частині позову позивач просить суд: - визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину будинку загальною площею 109,7 кв.м., жила площа 47,1 кв.м. та на 1/2 частину земельної ділянки площею 800 кв.м. (0,08 га), які розташовані за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , померлому [INFO] ; - визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину будинку загальною площею 109,7 кв.м., жила площа 47,1 кв.м. та на 1/2 частину земельної ділянки площею 800 кв.м. (0,08 га), які розташовані за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , померлому [INFO] . І. Стислий виклад позиції учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначають, [INFO] помер [PERSON] . Спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON] , його дружина, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, та [PERSON] , його син, що підтверджується свідоцтвом про народження. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок та земельна ділянка розташовані за адресою [ADDRESS] . З метою одержання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріусу Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори. На підставі чого державний нотаріус відкрила спадкову справу N? 1053/2024. 31 січня 2025 року державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори була прийнята постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва Позивачам про право на спадщину за законом на їх ім`я в рівних долях на житловий будинок та земельну ділянку розташовані за адресою [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на спадкове майно. Отже у зв`язку із прийняттям відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, Позивачі не можуть оформити спадщину на їх ім`я в рівних долях на житловий будинок та земельна ділянка розташовані за адресою [ADDRESS] , Позивачами на підтвердження права власності на житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою [ADDRESS] , було надано договір від 17.04.1970 року. Відповідно до якого 17.04.1970 року, [PERSON] була передана земельна ділянка площею 800 кв.м. (0,08 га) для будівництва будинку. За період з 1970 по 1976 рік [PERSON] було побудовано будинок загальною площею 109,7 кв.м., жила площа 47,1 кв.м. 19.05.1976 року [PERSON] подарував своєму батькові, [PERSON] 1/2 частину будинку, що підтверджується відміткою в договорі від 17.04.1970 року. [INFO] помер [PERSON] . Спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON] . 05.04.1990 року [PERSON] отримує свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину будинку після смерті [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину та відміткою в договорі від 17.10.1970 року. Отже станом на 05.04.1990 року [PERSON] , стає власником цілого будинку загальною площею 109,7 кв.м., жила площа 47,1 кв.м. та земельної ділянки площею 800 кв.м. (0,08 га) які розташовані за адресою [ADDRESS] . Отже Позивачі вважають що даних документів достатньо для підтвердження права власності [PERSON] на нерухоме майно, а отже є достатньо підстав для визнання права власності на їх ім`я в рівних долях на вказане майно (а.с. 2-6). У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на позовну заяву. Представник зазначає, що згідно з матеріалами доданими до позовної заяви, для оформлення спадщини за законом [PERSON] та [PERSON] звернулися до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, де була відкрита спадкова справа № 1053/2024. 31 січня 2025 року нотаріус відмовив у видачі свідоцтва право на спадщину через відсутність документів, що підтверджують право власності на майно. У зв?язку з цим позивачі не можуть оформити спадщину та вимушені звернутися до суду. Враховуючи на створення Торецької міської військової адміністрації Донецька обласна державна адміністрація не здійснює функцій органу місцевого самоврядування в межах Торецької міської територіальної громади, не є правонаступником повноважень Торецької міської ради, а тому не може бути стороною правовідносин, що розглядаються судом, у зв`язку з чим Донецька обласна державна адміністрація заперечує проти позову в повному обсязі (а.с. 73-75). Позивачі у судове засідання 04.02.2026 року не з`явилися, про дату та час проведення судового засідання повідомлений належним чином. [PERSON] згідно поданої заяви від 09.10.2025 року просила проводити підготовче засідання у її відсутність. [PERSON] відповідно до поданого клопотання від 30.12.2025 року просив провести розгляд справи без участі позивачів, позовні вимоги підтримали в повному обсязі (а.с. 93, 153). Представник відповідача у судове засідання 04.02.2026 року не з`явився, про дату та час проведення судового засідання повідомлений належним чином, згідно поданої заяви просив проводити судове засідання за відсутності представника (а.с. 155). Представник третьої особи Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про дату та час проведення судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 152). ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 12 вересня 2025 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 63). 24.09.25 позивача подано заяву про усунення недоліків (а.с. 65-67). Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання, витребувано докази (а.с. 69, 70). 30.09.25 від представника відповідача Донецької обласної державної адміністрації надійшов відзив на позовну заяву. Представник зазначив, що згідно з матеріалами доданими до позовної заяви, для оформлення спадщини законом [PERSON] та [PERSON] звернулися до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, де була відкрита спадкова справа № 1053/2024. 31 січня 2025 року нотаріус відмовив у видачі свідоцтва право на спадщину через відсутність документів, що підтверджують право власно на майно. У зв`язку з цим позивачі не можуть оформити спадщину та вимушені звернутися до суду. Нерухоме спадкове майно, про яке йде мова в позовній заяві, знаходиться на території Торецької міської територіальної громади Бахмутського району (розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року № 710-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальний громад Донецької області»). Важають, що враховуючи створення Торецької міської військової адміністрації Донецька обласна державна адміністрація не здійснює функцій органу місцевого самоврядування в межах Торецької міської територіальної громади, не є правонаступником повноважень Торецької міської ради, а тому не може бути стороною правовідносин, що розглядаються судом. У зв`язку зчим заперечують проти позову в повному обсязі (а.с. 73-75). 09.10.25 від позивача [PERSON] надійшла заява про проведення підготовчого засідання без її участі (а.с. 93). 10.10.25 до суду надійшла копія спадкової справи (а.с. 97-121). 20.10.25 від представника відповідача Донецької обласної державної адміністрації надійшла заява про проведення судового засідання у відсутність їх представника (а.с. 125). 23.10.25 від позивача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивачів (а.с. 131). 19.11.25 від представника відповідача Донецької обласної державної адміністрації надійшла заява про проведення судового засідання у відсутність їх представника (а.с. 133). 26.11.25 від представника відповідача Донецької обласної державної адміністрації надійшла заява про проведення судового засідання у відсутність їх представника (а.с. 139). 28.11.25 від позивача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивачів (а.с. 142). Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 04 грудня 2025 року було закрито підготовче провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 145). 09.12.25 від позивача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивачів (а.с. 147). 30.12.25 від позивача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивачів (а.с. 153). 13.01.26 від представника відповідача Донецької обласної державної адміністрації надійшла заява про проведення судового засідання у відсутність їх представника (а.с. 155). У судовому засіданні з розгляду справи по суті спору судом досліджені письмові докази, наявні в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно договору про надання в безоплатне користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно від 20 січня 1970 року, [PERSON] виділена земельна ділянка на право безстрокового користування земельною ділянкою в [ADDRESS] , загальною площею 800 кв.м (а.с. 20-23). З технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду по [ADDRESS] від 24.01.1989 року вбачається, що власником є [PERSON] (а.с. 24-28). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 квітня 1990 року, спадкоємцем частини житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] , після померлого [INFO] [PERSON] є син [PERSON] (а.с. 29, 30, 114). З реєстраційного посвідчення вбачається, що житловий будинок в [ADDRESS] зареєстрований 17.09.90 по праву власності за [PERSON] (а.с. 113). 07 серпня 1971 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, актовий запис № 360, про що 07 серпня 1971 видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с. 16, 105). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 вересня 2014 року, вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 41 (а.с. 17, 104). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 15 жовтня 2021 року (актовий запис № 895) (а.с. 15, 99). Згідно довідки № 352 Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області від 30.09.2024 року, померлий [PERSON] на дату смерті [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та мав склад сім`ї: [PERSON] , [PERSON] (а.с. 106). 04 жовтня 2024 року в Дванадцяту київську державну нотаріальну контору із заявою № 3615, спадкова справа №1053/2024 звернувся [PERSON] , про вступ у спадщину після смерті [INFO] його батька [PERSON] . Факт прийняття спадщини є сумісне проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем з 08.06.1996 року по теперішній час (а.с. 98). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 78619593 від 04.10.2024, зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON] (а.с. 18, 109). З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що вказаними параметрами запиту « [PERSON] » у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с. 108). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 78618701 від 04 жовтня 2024, заповіт за номером у спадковому реєстрі 61116173 після померлого [PERSON] , [INFO] є чинним, тобто спадкодавець [PERSON] , [INFO] , заповіту не залишив (а.с. 107). Згідно повідомлення Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької область № 3667/02-1.12 від 04.11.2024, відповідно до даних архіві КП «Бюро технічної інвентаризації м. Торецька» станом на 01.01.2013 року, а саме Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 квітня 1990 року [PERSON] є спадкоємцем частки жилого будинку [ADDRESS] (а.с. 115). 31 січня 2025 року в Дванадцяту київську державну нотаріальну контору із заявою № 247, спадкова справа №1053/2024 звернулися [PERSON] та [PERSON] , про вступ у спадщину після смерті [INFO] їх чоловіка та батька [PERSON] , на день смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається з цілого житлового будинку та цілої земельної ділянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 111). 31 січня 2025 року постановою державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Тітовою О.В. було відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на їх ім`я, в рівних частках кожному на цілу земельну ділянку та цілий житловий будинок, які розташовані за адресою: [ADDRESS] за законом після смерті [INFO] їх чоловіка та батька [PERSON] , в зв`язку з неможливістю встановлення що до складу спадкового майна входить цілий житловий будинок та ціла земельна ділянка, та відсутній факт належності цілого житлового будинку та земельної ділянки спадкодавцеві та відсутності документів, що посвідчують право власності спадкодавця на земельну ділянку та на частку житлового будинку (а.с. 19, 121). ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд (ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України). Відповідно до частин 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 5 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 ЦК України, згідно з якою способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, визнання права. Згідно з п. 2, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з частинами 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Однією з таких підстав є спадкування прав на майно за законом, відповідно до ст. 1217 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст.ст. 1220, 1223 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини . У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1, 2 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до пп. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. [PERSON] , чоловік позивача [PERSON] та батько позивача [PERSON] були зареєстровані та проживали у зазначеному домоволодінні. За життя [PERSON] була надана земельна ділянка для будівництва житлового будинку. В 1976 року [PERSON] подарував своєму батькові [PERSON] частину житлового будинку, а після смерті [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якого став [PERSON] , який 05.04.1990 року отримав свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку. Таким чином з 05.04.1990 року [PERSON] став власником цілого будинку та користувачем земельної ділянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Аналіз викладених вище норм та обставин справи дає суду підстави дійти висновку, що позивачі є єдиними спадкоємицями померлого [PERSON] , за законом. При цьому в ході судового розгляду справи судом було встановлено, що за життя спадкодавець [PERSON] був власником цілого будинку та законним користувачем земельної ділянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Цей факт підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами, що наявні в матеріалах справи. Позивачі як спадкоємці померлого у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини звернулась до державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та про видачу на їх ім`я свідоцтва про право на спадщину. Проте постановою нотаріуса від 31.01.2025 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з огляду на неможливість встановлення щодо складу спадкового майна входить цілий житловий будинок та ціла земельна ділянка, та відсутній факт належності цілого житлового будинку та земельної ділянки спадкодавцеві та відсутності документів, що посвідчують право власності спадкодавця на земельну ділянку та на частку житлового будинку. [PERSON] та [PERSON] позбавлені можливості реалізувати своє право на спадкове майно. Отже, єдиним правовим способом захисту порушених прав позивачів є визнання за ними права власності в порядку спадкування за законом. З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими та доведеними належними, допустимими, достатніми доказами позовні вимоги про визнання права власності за позивачами в порядку спадкування за законом на житловий будинок. Що стосується позовних вимог про визнання в порядку спадкування права власності на земельну ділянку, в цій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки спадкодавець був законним користувачем земельної ділянки, жодних документів. які можуть свідчити про право приватної власності на земельну ділянку, суду не надано. Тведження відповідача щодо процесуальної неналежності суд не бере до уваги, оскільки Торецька міська військова адміністрація Донецької області не є органом місцевого самоврядування Радою чи Виконавчим комітетом. Крім того. клопотань щодо заміни Донецької обласної державної адміністрації на іншого відповідача до суду не надходило. Зважаючи на те. що населений пункт, на території якого знаходиться спадкове нерухоме майно. є в зоні бойових дій, необхідність дієвого судового захисту майнових прав громадян, які вимушені покинути своє постійне місце проживання у зв`язку з військовою агресією, суд не вбачає доцільності відмови в позові з підстав неналежного відповідача. Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд на підставі ст. 141 ЦПК України, дійшов висновку у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог стягнути з Донецької обласної державної адміністрації ради на користь [PERSON] та [PERSON] частини від сплачених ними судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: partial