Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

У травні 2025 року позивачі - [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з вищезазначеним позовом, в якому просять визнати договір купівлі-продажу квартири від 23.01.2001 року, зареєстрований на Біржі нерухомості "Эдвайс-Консульт та в Миколаївському обласному бюро технічної інвентраизації за реєстровим № 19077 від 30.01.2001 року; визнати за ними по 1/2 частині за кожним право власності на квартиру. В обґрунтування позову позивачі зазначили, що 23.01.2001 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , діючим за згодою своє матері - [PERSON] , [PERSON] , діючою за себе та за свого неповнолітнього сина - [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , [PERSON] , діючою за [PERSON] на підставі доручення, посвідченного 03.01.2001 року Сірковою О.В., приватним нотаріусом Миколаївського міського нотароіального округу за реєстр. № 15, з другої сторони, укладено договір купівлі-продажу квартири. Договір зареєстровано Біржею нерухомості "Эдвайс-Консульт у Журналі реєстрації біржових угод за реєстровим № 1702 та в Миколаївському міському бюро технічної інвентраизації за реєстровим № 19077 від 30.01.2001 року. Посилаючись на те, що всі істотні умови договору сторонами були виконані повністю, проте договір не був нотаріально посвідчений, а іншим чином привести у відповідність до діючого на даний час законодавства вищевказаний договір, ніж визнання його дійсним судом, неможливо, оскільки оригінал договору втрачено, позивачі просять позов задовольнити. В судове засідання позивачі не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, були належним чином та своєчасно повідомлені про час та місце судового засідання, будь яких заяв від них не надходило, причина їх неявки суду не відома. Третя особа: Біржа нерухомості Эдвайс-Консульт в судове засідання свого представника не направила, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Враховуючи викладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УРСР (в редакції ЦК 1963 р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 23.01.2001 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , діючим за згодою своє матері - [PERSON] , [PERSON] , діючою за себе та за свого неповнолітнього сина - [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , [PERSON] , діючою за [PERSON] на підставі доручення, посвідченного 03.01.2001 року Сірковою О.В., приватним нотаріусом Миколаївського міського нотароіального округу за реєстр. № 15, з другої сторони, укладено договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] , [PERSON] купили у рівних, по 1/2 частках, квартиру [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу квартири укладений 23.01.2001 року на Біржі нерухомості "Эдвайс-Консульт", зареєстрований в Журналі реєстрації біржових угод за № 1702 та в КП Миколаївському міському бюро технічної інвентраизації за реєстровим № 19077 від 30.01.2001 року. Позивачі позбавлені можливості реалізувати свої права власника, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений та ними втрачено оригінал цього договору. Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Пунктом 4 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. (зі змінами, внесеними постановами від 25.12.1992 р. № 13 та від 25.05.1998 р. № 15) Про судову практику в справах про визнання правочинів недійсними, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією зі сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною (вказана постанова Пленуму Верховного Суду України діяла до вступу постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними). Судом встановлено, що всі істотні умови договору сторонами були виконані повністю, а іншим чином привести у відповідність до діючого на даний час законодавства вищевказаний договір, ніж визнання його дійсним судом, неможливо, тому суд вважає, що позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним підлягають задоволенню, відповідно до норм ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, у зв`язку із тим, що позивачами втрачено оригінал договору купівлі-продажу квартири, суд знаходить підстави для визнання за ними права власності на квартиру. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved