Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

заявник посилається на те, що він є рідним братом [PERSON] , [INFO] , який є особою з інвалідністю ІІ групи, у зв`язку з чим не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У нього спостерігається значне погіршення пам`яті, нестійкість при ходьбі, розгубленість, порушення сну, постійні скарги на головні болі, неможливість самостійного забезпечення нормального життя та самообслуговування. Згідно з висновком лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу [PERSON] потребує постійного стороннього догляду, а згідно з висновком обласної психоневрологічної лікарні йому встановлено діагноз: помірна розумова відсталість, олігофренія. Тому заявник, який фактично здійснює постійний догляд за [PERSON] , просить визнати останнього недієздатним, встановити над ним опіку та призначити заявника його опікуном. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та вказав, що він проживає разом з братом [PERSON] , який хворіє з дитинства, а також з їхнью матір`ю [PERSON] , 1949 року народження, в одному будинку. У них також є рідна сестра [PERSON] , 1985 року народження, яка проживає в смт. Печеніжин Коломийського району Івано-Франківської області. Вони з [PERSON] є рідними братами по матері, а батьки в різні, які померли. До цього часу догляд за [PERSON] , здійснювала мати, але через вік не може ним займатись, тому заявник вважає, що обов`язок по догляду за ним перейшов до нього як до його брата. Заявник офіційно працевлаштований, займається перевезеннями пасажирів та є приватним підприємцем та у випадку задоволення вказаної заяви зможе відмовитися від перевезень. [PERSON] в судовому засіданні не бажав висловитись. Адвокат особи, щодо якої вирішується питання про визнання її недієздатною, [PERSON] не заперечила щодо визнання [PERSON] недієздатним, враховуючи встановлений йому діагноз, та призначення його опікуном заявника. Представник заінтересованої особи - Нижньовербізької сільської ради в судове засідання не з`явився. 13.01.2025 року [PERSON] через систему Електронний суд подала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності представника вказаної ради та прийняти рішення на підставі наявних доказів (а.с. 42 ). Відповідно до ч. 6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на строк не більш як на десять днів, тобто до 19.03.2026 року з дня закінчення розгляду справи 11.03.2026 року. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши вказаних учасників, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 18 від 13.10.1974 року, що стверджується даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.10.1974 року ( а.с. 8 ). Відповідно до даних копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис № 1 від 10.01.1979 року. Прізвище дружини після розірвання шлюбу « [PERSON] » (а. с.9). Згідно з даними копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 26.03.1979 року, [PERSON] 26.03.1979 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.10). [INFO] народився [PERSON] , його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 6 від 08.05.1979 року, що стверджується даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.05.1979 року ( а.с. 7 ). Згідно з копією довідки від 04.04.1990 року серії ВТЭ №078124 [PERSON] , 1974 року народження, є особою з інвалідності ІІ групи з дитинства, довічно (а.с. 12). Відповідно до копії консультативного висновку спеціаліста обласної психоневрологічної лікарні №3 Департаменту охорони здоров`я Івано-Франківської обласної державної адміністрації № 3774 від 18.09.2013 року [PERSON] встановлено діагноз помірна розумова відсталість, олігофренічний дефект (а.с. 13 ). Згідно з даними копії висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 22/2, виданого 16.01.2024 року структурним підрозділом Поліклініка КНП Коломийська ЦРЛ , [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу з 04.04.1990 року, та проживає разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , має обмеження життєдіяльності, а саме: обмеження самообслуговування та здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку, а також потребує постійного стороннього догляду (а.с. 11). У відповідності до копії акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 03.09.2024 року, складеного за заявою [PERSON] , останній здійснює постійний догляд за [PERSON] (а.с. 16). Даними висновку судово-психіатричного експерта № 437/2025 від 02.12.2025 року стверджується, що [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом помірною розумовою відсталістю, згідно МКХ-10 F 71; [PERSON] не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с.86-89). Відповідно до рішення виконавчого комітету Нижньовербізької сільської ради № 91/2024 від 14.06.2024 року та подання (висновку) органу опіки та піклування цим органом опіки та піклування рекомендовано призначити заявника [PERSON] опікуном його брата [PERSON] , [INFO] (а.с. 14-15). У висновку також зазначено, що [PERSON] визнаний довічно особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства; [PERSON] є здоровим, на Д обліку не числиться; вони проживають за однією адресою в [ADDRESS] , умови проживання задовільні. Відповідно до частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка (ч. 1 ст.42 ЦК України). Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до частини 1 статті 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. У частинах другій-четвертій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Як зазначено Верховним Судом у постановах від 07.04.2022 року в справі № 712/10043/20 та від 24.07.2024 року в справі №727/597/24, при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року N 34/166/131/88. У постанові Верховного Суду від 08.01.2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Такий висновок викладений також в постановах Верховного Суду від 07.04.2022 року в справі № 712/10043/20, від 26.01.2024 року в справі №742/887/23, від 28.02.2024 року в справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23). Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Виходячи з аналізу частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України, обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. До матеріалів справи долучено рішення виконавчого комітету та висновок (подання) органу опіки та піклування Нижньовербізької сільської ради, якими рекомендовано призначити заявника опікуном брата [PERSON] . Проте, ні подання, ні зазначене рішення органу опіки та піклування не містять належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань, з посиланням на наявні докази, щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість заявника бути опікуном. Водночас, відповідного обґрунтування доцільності призначення опікуном саме заявника, за наявності у [PERSON] матері та рідної сестри [PERSON] , про яких вказував заявник, які б могли опікуватися [PERSON] , органом опіки та піклування не зазначено, як і дослідження цього питання щодо інших родичів [PERSON] (за наявності). Крім того, подання не містить відповідного обґрунтування того, що заявник має можливість на постійній основі дбати про [PERSON] , створювати йому необхідні побутові умови, забезпечувати його постійним доглядом та лікуванням, оскільки у висновку відсутні відомості про його місце роботи, доходи, тощо. Твердження заявника про те, що він є підприємцем та займається перевезенням пасажирів не підтверджено належними доказами. Матеріали справи також не містять будь-яких доказів про наявність у [PERSON] позитивного відношення та прив`язаності до особи, яка бажає стати опікуном, що свідчило б про наявність довірливих та доброзичливих стосунків між ними, а відтак і про те, що призначення опікуном саме заявника відповідатиме його інтересам. Також, суд зазначає, що подання органу опіки та піклування не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути враховано на розсуд суду. Станом на час розгляду справи саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку, та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном. Судом встановлено, що особа, щодо якої подано заяву про визнання її недієздатною, крім заявника, який є військовозобов`язаним, має матір та сестру, належних та допустимих доказів про об`єктивну неможливість здійснення ними обов`язків опікуна не подано. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази вказують лише на наявність підстав для задоволення заявлених вимог в частині визнання [PERSON] недієздатним, оскільки він внаслідок стійкого хронічного психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Поряд з тим, подання органу опіки та піклування про призначення заявника опікуном суд вважає необґрунтованим та таким, що прийняте без повного дослідження всіх обставин та із застосуванням суто формального підходу для вирішення питання про призначення опікуном заявника. Саме лише бажання заявника бути опікуном свого брата, за наявності інших родичів у [PERSON] , не може бути безумовною підставою для призначення заявника його опікуном. Крім того, заявник не позбавлений можливості надавати посильну допомогу та підтримку недієздатному [PERSON] без відповідного судового рішення. За таких обставин, проаналізувавши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви в частині призначення заявника опікуном недієздатного [PERSON] . Отже, заява підлягає частковому задоволенню. Крім того, суд також звертає увагу на висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року в справі № 545/1691/16-п (провадження № 61-4475св18), відповідно до якого законодавством не передбачено обов`язку того, що визнання особи недієздатною і призначення опікуна, в обов`язковому порядку має відбуватися в єдиному судовому процесі. Відповідно до ст.65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Зважаючи на те, що суд в задоволенні заяви в частині призначення опікуна відмовляє, здійснення опіки над недієздатним слід покласти на орган опіки і піклування за місцем проживання (перебування) недієздатного, до вирішення питання про призначення опікуна в порядку, визначеному законом. Відповідно до положень ч.2 ст.299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. На пiдставi викладеного, ст.ст. 39, 40, 60, 63, 65 ЦК України,

Outcome: partial