Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Представник позивача ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором №228561-КС-008 про надання кредиту від 12.12.2023 року у розмірі 83619,11 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 12.12.2023 року між ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено договір №228561-КС-008 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 12.12.2023 року направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір №228561-КС-008 про надання кредиту, 12.12.2023 року відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №228561-КС-008 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. ТзОВ «»БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-4686, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою. Зазначає, що ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, надало відповідачу грошові кошти в розмірі 12000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] . Відповідно до пункту 2 Договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Також зазначає, що 25.12.2023 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА та відповідачем [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до Договору № 228561-КС-008 про надання кредиту (Далі - Додаткова угода), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якої ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику додатково кредит в сумі 6000.00 грн. Зазначає, що 20.02.2024 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору № 228561-КС-008 про надання кредиту (Далі - Додаткова угода), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни в п.1 Договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 21.01.2025 р.» Вказує, що до теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за кредитним договором №228561-КС-008 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості за Договором №228561-КС-008, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Зважаючи на ті обставини, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у відповідача станом на 23.04.2025 року утворилась заборгованість за договором №228561-КС-008 про надання кредиту, в розмірі 83619,11 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 17364,87 грн; суми прострочених платежів по процентах - 66254,24 грн. 18.02.2026 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги визнає частково в сумі 36305,97 грн. а також просить розстрочити виконання рішення суду на 10 місяців. В обґрунтування відзиву зазначила, що відповідач з 11.10.2024 перебуває на військовій службі по загальній мобілізації, а тому відповідно до положень ч.15 ст.14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей", відповідач звільняється від сплати відсотків за користування кредитом за період з 11.10.2024 по 21.01.2025. Також зазначає, що позивачем неправомірно було нараховано комісію, а тому позивач не мав право зараховувати сплачені відповідачем кошти в погашення комісії за надання кредиту, а ці кошти повинні були зараховуватися у погашення кредиту. Окрім того вказує, що згідно укладеного договору, денна фіксована відсоткова ставка становить 1,150125%, що суперечить ст.8 Закону України "Про споживче кредитування", згідно якої денна відсоткова ставка не повинна перевищувати 1%, а тому вважає, що оскільки в відповідача існує обов`язок сплатити відсотки за користування кредитними коштами то їх розрахунок має бути проведений за період з 12 грудня 2023 року по 10 жовтня 2024 року за розміром погодженої сторонами пільговою ставкою - 0,8625938% в день, яка була зафіксована в Додатковій угоді №2 до договору. 20.02.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив згідно якої не погоджується із запереченнями викладеними у відзиві на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначено, що пільгова відсоткова ставка застосовується у разі здійснення погашення заборгованості по кредиту відповідно до графіку платежів. Також зазначає, що відсотки за користування кредитом нараховувалися в межах строку кредитування відповідно до умов договору та додаткової угоди. Жодних додаткових штрафних санкцій чи іншого не нараховувалося. Вказує, що відповідач підписуючи кредитний договір погодився з його умовами в тому числі і зі сплатою комісії, та здійснюючі платежі за договором знав, що вони будуть розподілятися зокрема на погашення заборгованості за комісією за надання кредиту та не заперечував проти цього протягом всього строку дії кредитного договору. Зазначає, що денна відсоткова ставка не перевищує 1%, а з урахуванням того, що відповідач з 11.10.2024 призваний на військову службу, то з останнього підлягає до стягнення заборгованість в сумі 63047,95 грн. з яких 17364,87 грн. заборгованість за тілом кредиту; 45683,08 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив суд проводити розгляд справи за його відсутності, з урахування заперечень викладених у відповіді на відзив. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, останній звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги просить суд задоволити частково згідно відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до частково задоволення. Судом встановлено, що позивач 12.12.2023 року направив відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір №228561-КС-008 про надання кредиту, а відповідач 12.12.2023 року прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №228561-КС-008 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-4686, на номер телефону [NUMBER] (а.с.25-34). Встановлено, що 12.12.2023 року між ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №228561-КС-008, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 12000 грн. на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів. Договір було укладено шляхом обміну електронними повідомленнями та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором UA-4686 відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.20-24). Згідно вказаного договору, тип кредиту - кредит, стандартна процентна ставка за кредитом в день 2 % фіксована; знижена процентна ставка за кредитом в день 1,15012500 фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Дата видачі кредиту 12.12.2023, дата повернення кредиту 28.05.2023. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 9168,16 процентів. Пунктом 2.5 вказаного договору передбачено сплату комісії за надання кредиту в сумі 1800 грн. Відповідно до п.3.1. вказаного договору, кредитодавець зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дня укладення договору надати позичальнику кредит в сумі вказаній в п.2.1 договору, шляхом безготівкового переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 8 договору. Згідно розділу 8 вказаного договору, позичальник [PERSON] , номер електронного платіжного засобу [NUMBER] . Пунктом 3.2.3 вказаного договору, визначено, що сторони на момент укладення договору встановили графік платежів, припускаючи, що відповідач його буде дотримуватися і застосовуватиметься знижена процентна ставка. Відповідно до п.3.2.4 зазначеного договору, у випадку не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, при чому проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту. Всі нараховані проценти за користування кредитом мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів, при цьому сторони погодили, що кредитодавець за аналогією з порядком, визначеним абз. 2 п.1 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування» надає позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в особистому кабінеті позичальника. Судом встановлено, що 25.12.2023 року між позивачем ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА та відповідачем [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до Договору № 228561-КС-008 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с.38-43). Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає відповідачу додатково кредит в сумі 6000.00 грн. Встановлено, що 20.02.2024 року між позивачем ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем [PERSON] було укладено Додаткову угоду №2 до Договору № 228561-КС-008 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с.47-52). Відповідно до умов Додаткової угоди сторони домовились внести зміни в п.1 Договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 21.01.2025 р.» Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором кредиту та додаткової угоди виконав, та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 6000 грн. та 12000 грн. шляхом перерахування на банківську картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується випискою по рахунку наданої АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.108-119). Так, відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Таким чином, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що договір про надання кредиту від 12 грудня 2023 року №228561-КС-008 та додаткові угоди до зазначеного договору були укладені у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем (сторонами договору №228561-КС-008 про надання кредиту від 12.12.2023) в належній формі було погоджено умови позики, зокрема, розмір позики, порядок її надання і повернення, розмір відсотків за користування позикою. Встановлено, що відповідач в порушення зазначених норм закону та умов договору зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим в нього перед позивачем виникла заборгованість, загальний розмір якої по вказаному договору станом на 22.04.2025 становить 83619,11 грн., що складається: заборгованість за кредитом - 17364,87 грн., заборгованість по відсотках - 66254,24 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом (а.с.13-15), довідкою про стан заборгованості (а.с.16). Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Положення ст.625 ЦК України, передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором з відповідача є обґрунтованими, однак суд не погоджується з розміром заборгованості за вказаним договором. Згідно ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Судом встановлено, що на ст.8 військового квитка серії [NUMBER] в розділі 17 «Проходження військової служби» міститься запит військової частини [NUMBER] про те, що 11.10.2024 року відповідача [PERSON] згідно до наказу № 291 було зараховано в списки військової частини на посаду курсант ВОС-100 та 08.08.2025 року він виключений із списку в/ч [NUMBER] згідно до наказу № 227. В подальшому 09.08.2025 року був зарахований в списки військової частини [NUMBER] на посаду водія 780037А згідно до наказу № 227. Згідно довідки форми 6 від 17 жовтня 2025 року, відповідач як водій відділення 1 самохідного артилерійського взводе 3 самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону в/ч [NUMBER] брав участь у заходах необхідних у забезпеченні оборони України. З наведено слідує, що відповідач звільняється від сплати відсотків за спірним кредитним договором з 11.10.2024. Згідно ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Відповідно до положення п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», положення ч.5 ст.8 вказаного Закону щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки, вводиться в дію поетапно, а саме протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" №3498-ІХ від 22.11.2023р (далі Закон №3498). Так, протягом перших 120 днів установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5 %,протягом наступних 120 днів - 1,5 %. День набрання чинності Закону №3498 є 24.12.2023р. Починаючи з 24.12.2023р. денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23.04.2024р. не більше 1,5%, з 20.08.2024р. не більше 1%. Відповідно до ч.4 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях. Так, денна процентна ставка за спірним кредитним договором становить 0,95%, що випливає з наступного розрахунку: (19200,00/12000,00)/169 днів * 100%, де загальні витрати за споживчим кредитом (ЗВСК) на дату укладення Договору складають 19200,00 грн.; загальний розмір кредиту (ЗРК) становить 12000,00 грн.; строк кредитування (t) становить 169 днів. Денна процентна ставки за Додатковою угодою №1 становить 0,9 процентів, що випливає з наступного розрахунку: (27412,61/18000,00)/169 днів * 100%, де загальні витрати за споживчим кредитом (ЗВСК) на дату укладення Договору складають 27412,61 грн.; загальний розмір кредиту (ЗРК) становить 18000,00 грн.; строк кредитування (t) становить 169 днів; Денна процентна ставка за Додатковою угодою №2 становить 0,84 процентів, що випливає з наступного розрахунку: (60187,76/17364,87)/414 днів * 100%, де загальні витрати за споживчим кредитом (ЗВСК) на дату укладення Договору складають 60187,76 грн.; загальний розмір кредиту (ЗРК) становить 17364,87 грн. строк кредитування (t) становить 414 днів. Враховуючи вищенаведене розмір денної процентної ставки на дату укладення спірного Кредитного договору та Додаткових угод, а також протягом їх строку дії, не перевищує максимального розміру денної процентної ставки 1% відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування». Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, позивачем відповідачу було нараховано комісію в сумі 2700 грн., яка була оплачена відповідачем. Так, банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону № 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Такий правовий висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 363/1834/17 від 13.07.2022. Оскільки, відповідач з 11.10.2024 перебуває на військовій службі і як наслідок звільнений від сплати відсотків за користуванням кредитом, заборгованість відповідача за спірним кредитним договором станом на 10.10.2024 становить 63047,95 грн., а також, що комісія в сумі 2700 грн. не підлягає стягненню з відповідача, то суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до частково задоволення, а саме стягнення з відповідача заборгованості в сумі 60347,95 грн. (63047,95 - 2700). Частково задовольняючи позовні вимоги , суд відповідно до положень ст.141 ЦПК України, вирішив стягнути з відповідача на користь позивача 1748,24 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. Щодо клопотання представника відповідача про розстрочення виконання рішення суду, то суд звертає увагу, що порядок відстрочення, розстрочення виконання судового рішення регулюється положеннями ст. 435 ЦПК України. Зокрема, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. А саме, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд може враховувати: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Таким чином, суд дійшов висновку, що на даній стадії вирішення цього спору звернення до суду з клопотанням про розстрочення виконання судового рішення є передчасним, водночас, вказане питання може бути розглянуто судом після набрання рішенням законної сили та звернення його до виконання за наявності підстав та в порядку, передбаченому ст. 435 ЦПК України

Outcome: partial