Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до Новицької сільської ради, [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно, у якому просить визнати за нею право власності в цілому на житлове приміщення квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог (з урахуванням позовної заяви в уточненій редакції) посилається на те, що на підставі ордерів на житлове приміщення № 1 та № 3 серії БС, виданого 21 травня 2009 року виконавчим комітетом Берлогівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області їй та її дітям (відповідачам по справі) було надано для проживання квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] . Рішенням Берлогівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області № 12 від 9 квітня 2013 року виділено житлову площу 15 км.м. та допоміжну площу 9,9 кв.м. і господарську будівлю загальною площею 30 кв.м. по [ADDRESS] , а рішенням виконавчого комітету цієї ж сільської ради № 28 від 16 серпня 2019 року надано додаткову кімнату (кухню) орієнтовною площею 11,8 кв.м., коридор та кладову орієнтовною площею 9,9 кв.м., частину господарської споруди орієнтовною площею 30 кв.м. та погріб. Рішенням сесії Берлогівської сільської ради № 112-15/2013 від 19 липня 2013 року їй було надано дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0858 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарський будівель та споруд по [ADDRESS] з метою проведення реконструкції квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] під п`ятикімнатну квартиру в трьох квартирному житловому будинку по [ADDRESS] . На підставі зазначених технічних документів вона розпочала реконструкцію. Рішенням Новицької сільської ради № 39 від 10 травня 2024 року (як правонаступника Берлогівської сільської ради) їй поновлено ордер на вселення до житлового приміщення в [ADDRESS] загальною площею 61,2 кв.м., житловою площею 27,0 кв.м. У подальшому їй на підставі рішення Новицької сільської ради було видано ордер на вказане жиле приміщення за № 1/2024 серії БС. Згідно технічного паспорту № 12174/2 виготовленого на її замовлення 29 березня 2024 року ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» квартира [ADDRESS] загальною площею 61,2 кв.м., житловою площею 27,0 кв.м., допоміжною площею 34,2 кв.м. Реєстрація права власності на дану квартиру не проводилася. Для завершення процедури реконструкції виникла необхідність в оформленні права власності на належну їй квартиру шляхом приватизації. Звернувшись до Новицької сільської ради із письмовою заявою про надання дозволу на приватизацію квартиру, рішенням сесії Новицької сільської ради № 109 від 11 грудня 2025 року їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю зазначених об`єктів житлового фонду на балансі Новицької сільської ради та рекомендовано звернутися до суду із позовом про визнання права власності на належні їй житлові приміщення, оскільки при таких обставинах вона не зможе в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. 23 лютого 2026 року у справі відкрито провадження та справу призначено до підготовчого судового засідання. Позивачка в підготовче судове засідання не прибула. Однак її представник адвокат Ошуст С.Є. спрямував до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав та просив розгляд справи завершувати без його участі та без участі позивачки. Представник відповідача Новицької сільської ради Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не прибув, однак спрямував до суду заяву, у якій позовні вимоги визнав та просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника відповідача. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] кожна окремо спрямували до суду заяви, у яких позовні вимоги визнали, розгляд справи просили проводити без їхньої участі. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем з дотримання порядку, встановленого статтею 206 цього Кодексу. Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за заявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Беручи до уваги те, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує їхні права, а також свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд установив, що підставі ордерів на житлове приміщення № 1 та № 3 серії БС, виданих 21 травня 2009 року виконавчим комітетом Берлогівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області [PERSON] та її дітям (відповідачам по справі) було надано для проживання квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] . Згідно рішення виконавчого комітету Берлогівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області № 12 від 9 квітня 2013 року [PERSON] виділено житлову площу 15 км.м. та допоміжну площу 9,9 кв.м. і господарську будівлю загальною площею 30 кв.м. по [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Бнологівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області № 28 від 16 серпня 2019 року [PERSON] надано додаткову кімнату (кухню) орієнтовною площею 11,8 кв.м., коридор та кладову орієнтовною площею 9,9 кв.м., частину господарської споруди орієнтовною площею 30 кв.м. та погріб. Відповідно до витягу з рішення п`ятнадцятої сесії шостого демократичного скликання Берлогівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області № 112-15/2013 від 19 липня 2013 року [PERSON] надано дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0858 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарський будівель та споруд по [ADDRESS] . Згідно рішення виконавчого комітету Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області (правонаступника Берлогівської сільської ради) № 39 від 10 травня 2024 року [PERSON] поновлено ордер на вселення до житлового приміщення в [ADDRESS] загальною площею 61,2 кв.м., житловою площею 27,0 кв.м. У подальшому їй на підставі зазначеного вище рішення Новицької сільської ради [PERSON] видано ордер на жиле приміщення № 1/2024 серія БС на право зайняття жилого приміщення у будинку квартирного типу комунальної власності за адресою: [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту № 12174/2 виготовленого на її замовлення 29 березня 2024 року ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» квартира [ADDRESS] загальною площею 61,2 кв.м., житловою площею 27,0 кв.м., допоміжною площею 34,2 кв.м. Згідно рішення виконавчого комітету Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області № 109 від 11 грудня 2025 року [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на приватизацію житлових приміщень по [ADDRESS] у зв`язку із відсутністю об`єктів житлового фонду на балансі Новицької сільської ради. На замовлення [PERSON] у 2013 році було виготовлено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] та проєкт реконструкції квартир [ADDRESS] і [ADDRESS] . Станом на 29 березня 2024 року на замовлення [PERSON] виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до статті 41 Конституції України: кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, визнання права є одним із способів захисту порушеного майнового права. Згідно за статтею 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За правилами статті 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного майна, та майна, що є в комунальній власності. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства. У частині третій статті 9 Житлового кодексу Української РСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Частиною четвертою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. У частині десятій статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Перелік таких випадків визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», частина друга статті 2 оакону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). За змістом статей 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність. В той же час слід зазначити, що рішенням виконавчого комітету Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області № 109 від 11 грудня 2025 року [PERSON] було відмовлено у наданні дозволу на приватизацію житлових приміщень по [ADDRESS] у зв`язку із тим, що об`єкт житлового фонду відсутній на балансі Новицької сільської ради. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 затверджено Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян. У пункті 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, визначено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Відповідно до пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, передбачено, що громадянин подає до органів приватизації такі документи: заяву на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо); довідку про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі; технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок; копію ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копію документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності); заява-згоду тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі. Право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду названим органом у строк, передбачений чинним законодавством. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З приписів статті 392 Цивільного кодексу України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто передумовою для застосування статті 392 Цивільного кодексу України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Оцінив та дослідив усі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що за позивачкою слід визнати право на спірне житлове приміщення, оскільки вона на законних підставах набува таке право. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved