Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернулось до Основ`янського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 14.09.2022-100001705 від 14 вересня 2022 року розмірі 8241,28 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідно до укладеного кредитного договору № 14.09.2022-100001705 від 14 вересня 2022 року, укладеного між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] , остання отримала кредит у розмірі 7000 грн на 70 днів. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заявки позичальника та підтвердження укладення кредитного договору. Посилаючись на неналежне виконання [PERSON] кредитних зобов`язань, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором, яка станом на станом на дату подання позову складає 8241,28 грн., з яких: 5447,91 грн - заборгованість по тілу кредиту; 2793,39 грн - заборгованість по процентам. Ухвалою Основ`янського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2025 року позовну заяву передано на розгляд до Шевченківського районного суду м. Харкова. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 листопада 2025 року позовну заяву передано в провадження судді Рибальченко Л.М. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2025 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 14 вересня 2022 між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання [PERSON] пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), паспорту споживчого кредиту та заявки кредитного договору № 14.09.2022-100001705 (кредитної лінії). Відповідно до заявки кредитного договору № 14.09.2022-100001705 (кредитної лінії) від 14 вересня 2022 року відповідачем зазначено реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику за даним та наступними договорами: 5168-74XX-XXXX-9803. Пропозиція про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), паспорт споживчого кредиту та заявка кредитного договору № 14.09.2022-100001705 (кредитної лінії) підписані електронним підписом [PERSON] (одноразовим ідентифікатором G372). Відповідно до умов кредитного договору № 14.09.2022-100001705 від 14 вересня 2022 року позичальнику надається кредит на наступних умовах: 1. Дата надання/видачі кредиту - 14.09.2022; 2. Сума Кредиту: 7000 грн. 3. Строк, на який надається Кредит - 70 днів з дати його надання 4. Дата повернення (виплати) кредиту - 22.11.2022. Пунктом 6 заявки кредитного договору визначено, що процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2.1% за 1(один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку Відповідно до квитанції, яка була сформована в системі LiqPay, яка міститься в матеріалах справи, АТ КБ Приватбанк 14 вересня 2022 року здійснив переказ коштів на банківську карту [NUMBER] у розмірі 7000 грн, призначення платежу: Видача за договором №14.09.2022-100001705. Згідно із довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 14.09.2022-100001705 від 14 вересня 2022 року, заборгованість [PERSON] складає 8241,28 грн., з яких: 5447,91 грн - заборгованість по тілу кредиту; 2793,39 грн - заборгованість по процентам. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Враховуючи викладене, суд вважає, що між сторонами укладено договір в електронній формі шляхом його підписання відповідачем електронним підписом, що прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, суд погоджується з сумою заборгованості по відсотках за користування кредитом та комісією, оскільки їх нарахування передбачено умовами договору між сторонами, та не суперечить нормам законодавства. Враховуючи викладене, суд вважає такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом № 14.09.2022-100001705 від 14 вересня 2022 року у розмірі 8241,28 грн., з яких: 5447,91 грн - заборгованість по тілу кредиту; 2793,39 грн - заборгованість по процентам. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved