Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

05 вересня 2024 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення у сумі 131 127,15 грн станом на липень 2024 року, посилаючись на невиконання обов`язку по сплаті за надані послуги. Ухвалою суду від 10 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 24 лютого 2025 року надійшли заперечення [PERSON] , в яких вона зазначає, що в квартирі проживає лише вона та її чоловік [PERSON] , інші члени родини з 2022 року в Польщі. На неодноразові звернення позивач не реагує. Ухвалою суду від 26 лютого 2025 року витребувано докази у позивача. 22.04.2025 надійшла заява на виконання вимог ухвали, в якій представник позивача зазначає, що строк позовної давності не пропущено, оскільки він продовжений у зв`язку з введенням карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби, а в подальшому у зв`язку з воєнним станом. За адресою: [ADDRESS] було встановлено водолічильник 24.10.2005, а 15.08.2018 знято. В квітні 2025 р. [PERSON] звернулась із заявою про проведення перерахунку у зв`язку з відсутністю членів сім`ї, але не надано доказів. До судового засідання представник позивача подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] пояснив, що у квартирі є водолічильник, проте він не працює з 2016 р. З березня 2022 р. у квартирі фактично проживає лише дві особи, інші зареєстровані виїхали за корон, тому сума боргу не відповідає дійсності. Також просив застосувати строки позовної давності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтримали захисника та просили перерахувати заборгованість, виходячи з фактичної кількості проживаючих у квартирі, а саме двох осіб. Інші відповідачі в судове засідання не прибули повторно, відзиву не подали. Вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. МКП «Миколаївводоканал» надає послуги в водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Витягів з реєстру територіальної громади міста Миколаєва від 16.11.2023 та від 10.09.2024, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані 8 осіб: [PERSON] , [INFO] з 15.11.2013; [PERSON] , [INFO] з 03.03.2005; [PERSON] , [INFO] з 15.08.2019; [PERSON] , [INFO] з 01.11.2016; [PERSON] , [INFO] з 26.04.2000; [PERSON] , [INFO] з 29.03.2017; [PERSON] , [INFO] з 01.11.2016; [PERSON] , [INFO] з 01.11.2016. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] (копії свідоцтв про народження Серія [NUMBER] та Серія [NUMBER] ). Згідно з відповіддю Державної прикордонної служби України від 09.03.2026 на адвокатський запит, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перетнули державний кордон України на виїзд 12.03.2022, а [PERSON] [INFO] . Відповідно до інформації про стан розрахунків за адресою: [ADDRESS] , відповідачі не сплачували за послуги з водопостачання та водовідведення та абонентську плату. Позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості з наданих послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та абонентської плати до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з період з 01.04.2016 по 31.07.2024 у сумі 131 127,15 грн, з яких: заборгованість з наданих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення 129 984,75 грн та абонентська плата у сумі 1 142,40 грн. Відповідно до інформації про стан розрахунків та заяви представника позивача на виконання вимог ухвали, до 30.04.2018 вартість наданих послуг нараховувалась по лічильнику, а в подальшому по нормі споживання. Відповідно до абз. 2 п. 11, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 р. № 630, плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу). Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до пунктів 34, 37 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою КМУ від 5 липня 2019 р. № 690, плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуг з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з: плати за послуги, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затверджених уповноваженим органом тарифів та обсягу спожитих послуг або за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування, до встановлення вузла комерційного обліку. Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. Рішеннями виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.06.1998 р. № 385, від 14.07.2017 № 592, від 28.07.2021 № 661 затверджені норми споживання на одну людину на місяць. Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 22.03.2017, № 310 та №311, від 02.11.2017 № 1343 та № 1344, від 15.02.2018 № 165 та № 196, від 18.09.2018 № 993 та № 994, від 26.02.2019 № 266, від 17.09.2019 р. за № 1968, постановою від 04.02.2020 № 283, від 16.12.2020 № 2499 від 22.12.2021 № 2876, встановлені тарифи на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення. Згідно з ст. 22 ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних. Приписами п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 68 ЖК України передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 11 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з дій осіб, які породжують цивільні права та обов`язки. Отже, обов`язок сплатити вартість спожитих послуг випливає з самого факту користування послугою. Відповідно до ч. 3 ст. 9 України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК України, повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язань і одностороння зміна умов договору не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже встановлено, що відповідачі як споживачі житлово-комунальних послуг зобов`язані сплачувати за отримані житлово-комунальні послуги, проте, як встановлено із інформації про стан розрахунків, свого обов`язку не виконали, внаслідок чого закономірною є наявність заборгованості. Водночас, суд не погоджується із розміром заборгованості, оскільки він зроблений без урахування відсутності у квартирі деяких зареєстрованих осіб. Крім цього, представником відповідача заявлено про застосування строку позовної давності. Розглядаючи заяву про застосування строків позовної давності, суд виходить з такого. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). До позовних вимог позивача застосовується загальна позовна давність, перебіг якої відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України починається зі спливом строку виконання. Отже, у разі неналежного виконання відповідачами зобов`язань зі сплати за житлово-комунальних послуг щомісячними періодичними платежами, позовна давність повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідачами плата за отримані послуги не вносилась. Крім того, суд зазначає, що відповідно до Закону України № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)», який набрав чинності 02 квітня 2020 року (далі Закон України № 540-ІХ) строк позовної давності до вимог про стягнення боргу з 02 квітня 2017 року не діяв, оскільки цим законом розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантин». Тобто, Закон № 540-ІХ містить пряму вказівку на продовження позовної давності - на строк дії карантину, який, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, починається саме з 12.03.2020 та надалі продовжувався неодноразово постановами Кабінету Міністрів України. Станом на дату розгляду цієї справи, постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651, відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS СоV - 2. Водночас, згідно із Законом України від 15.03.2022 (набув чинності 17.03.2022 року) «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, за яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Надалі Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» від 08.11.2023 № 3450-IX (набрав чинності 30.01.2024) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в такій редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Законом України «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» № 4434-IX від 14.05.2025 (набрав чинності 04.09.2025) виключено Пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України. Отже, у підсумку, строк позовної давності не застосовується до вимог з 02 квітня 2017 р. по 04 вересня 2025 р. Оскільки позивачем нарахована заборгованість з 01.04.2016, то до цих вимог, а саме до періоду з 01.04.2016 до 01.04.2017, суд застосовує позовну давність. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Враховуючи наведене, у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01.04.2016 до 01.04.2017 суд відмовляє у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Щодо заборгованості з 02.04.2017 по 31.07.2024, суд виходить з такого. З 02 квітня 2017 р. до 30.04.2018 позивачем розрахована заборгованість, виходячи з показів лічильника, яка складає 2102,24 грн. Далі, до 28.02.2021 позивачем нарахована заборгованість виходячи з норми споживання та кількості зареєстрованих осіб (5 осіб) на загальну суму 29 511,02 грн. Загальний розмір заборгованості за період з 02 квітня 2017 р. по 28.02.2021 р. складає 31 613,26 грн. Оскільки у цей період споживачами були 5 осіб, то вказана суму заборгованості слід стягнути з цих осіб в солідарному порядку, а саме з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Далі встановлено, що заборгованість з 01.03.2021 до 11.03.2022 розрахована на 8 осіб, що відповідає встановленим судом обставинам, і становить 28 973,70 грн централізоване водопостачання та водовідведення та 38,08 грн абонплата, а тому суді дійшов висновку, що вказану суму слід стягнути з відповідачів в солідарному порядку. З 12.03.2022 позивач нараховує заборгованість на 8 осіб, тоді як відповідно до інформації з Державної прикордонної служби 4 особи виїхали (Пасат Вадим, [PERSON] , [PERSON] ), а 24.05.2022 ще одна особа [PERSON] , а тому не користувались послугами за цією адресою і в розумінні ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не є споживачем житлово-комунальних послуг за цією адресою з моменту виїзду з житла. Отже, за період з 12.03.2022 до 23.05.2022 позивач мав нараховувати плату за 4 осіб, а з 24.05.2022 до 31.07.2024 за трьох осіб. Здійснивши перерахунок заборгованості враховуючи кількість зареєстрованих осіб у приміщенні за вказані періоди, норму споживання, тарифи, суд дійшов висновку, що заборгованість за період з 12.03.2022 до 23.05.2022 складає 1 692,41 грн, з яких: 1578,17 грн - централізоване водопостачання та водовідведення, 114,24 грн абонплата та її слід стягнути в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За період з 24.05.2022 до 31.07.2024, враховуючи кількість зареєстрованих осіб у приміщенні за вказані періоди, норму споживання, тарифи, суд дійшов висновку, що заборгованість складає 24 948,56 грн, з яких: централізоване водопостачання та водовідведення 23 958,48 грн, абонентська плата 990,08 грн та її слід стягнути з в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме за період, у розмірах та до відповідачів, зазначених вище. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено на загальну суму 87 266,01 грн, що складає 67% позовних вимог, а тому судовий збір слід стягнути у сумі 2028,76 грн, тобто по 338,13 грн з кожного.

Outcome: partial