Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 08 листопада 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] , було укладено договір № 5095996 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язалось надати позивачу кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, сума кредиту складає 20 000 грн, строк кредиту 360 днів по 03 листопада 2025 року, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. На підставі погоджених умов надано кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок відповідача [NUMBER] . ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем виконало. 31 липня 2025 року між ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 31/07/2025, згідно з умовами якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило фактору право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 5095996 від 08 листопада 2024 року на загальну суму 71 397,91 грн, з яких: 19 999,98 грн заборгованість за тілом кредиту, 41 397,93 грн заборгованість за процентами, 10 000 грн штрафні санкції. Станом на дату укладання договору факторингу від 31 липня 2025 року № 31/07/2025 строк дії договору № 5095996 від 08 листопада 2024 року не закінчився, а тому в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 01 серпня 2025 року по 03 листопада 2025 року (95 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 19 000 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, тому позивач просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 90 397,91 грн, з яких: 19 999,98 грн заборгованість за тілом кредиту, 41 397,93 грн заборгованість за процентами; 19 000 грн проценти, нараховані позивачем за 95 днів; суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн; витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, просив розгляд справи проводити у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи належно повідомлений за адресою реєстрації відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. 08 листопада 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5095996. Сума кредиту складає 20 000 грн, строк кредиту 360 днів по 03 листопада 2025 року, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, зі стандартною відсотковою ставкою 1,0 % в день за кожен день користування кредитом, яка застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору. Відповідно до п.п. 1.5-1.6.1 орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредитування 2 397,89 % річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 19 801,06% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 92 000,00 грн. Відповідно до п. 6.3. договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф у розмірі 75% від суми невиконаного та/або неналежно виконаного грошового зобов`язання на 2-й день кожного факту такого невиконання та/або неналежного виконання. Фактом невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань клієнтом є не здійснення ним сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу та/або повернення суми кредиту в строки сплати платежів, встановлені договором (графіком платежів/новим графіком платежів). Згідно з додатком № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5095996 від 08 листопада 2024 року, сторони погодили таблицю обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, зі змісту якої вбачається, що загальна вартість кредиту складає 92 000 грн, проценти за користування кредитом складають 72 000 грн, річна процентна ставка 2 397,89 %, сума кредиту за договором 20 000 грн. Таким чином, у договорі, додатку № 1 до договору, підписаному відповідачем, сторони погодили істотні умови кредитного договору, зокрема суму кредиту, строк кредиту, розмір щомісячного платежу, процентну ставку за користування кредитними коштами, розмір щомісячно нарахованих процентів за кредитом. Відповідно до п. 2.1. договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Згідно довідки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» від 01 серпня 2025 року № 20250801-332 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 08 листопада 2024 року на картку № [NUMBER] було перераховано кошти у розмірі 20 000 грн. У відповідності до повідомлення АТ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] емітована картка [NUMBER] , на яку здійснено переказ котів в сумі 20 000 грн 08 листопада 2024 року (а.с. 185). Доводів того, що банківська картка з цим номером не належить відповідачу матеріали справи не містять. 31 липня 2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» як фактором було укладено договір факторингу № 31/07/2025, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 5095996 від 08 листопада 2024 року. Згідно з п. 1.2 договору факторингу, права вимоги щодо конкретного боржника переходять до фактора (позивача) з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, після чого фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно його заборгованості. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» станом 31 липня 2025 року сума заборгованості становить 71 397,91 грн, з яких: 19 999,98 грн заборгованість за тілом кредиту, 41 397, 93 грн заборгованість за процентами, 10 000 грн штрафні санкції. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за договором № 5095996 про надання споживчого кредиту від 08 листопада 2024 року за 95 календарних днів (01 серпня 2025 року 03 листопада 2025 року) була нарахована сума процентів за користування грошовими коштами: 19 000,00 грн. Позивач просив стягнути 90 397,91 грн, з яких: 19 999,98 грн заборгованість за тілом кредиту, 41 397,93 грн заборгованість за процентами; 19 000 грн проценти, нараховані позивачем за 95 днів, 10 000 грн штрафні санкції. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» електронні договори прирівнюється до укладених в письмовій формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису усіма сторонами електронної правової угоди; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до правових висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 5095996 від 08 листопада 2024 року в розмірі 80 397,91 грн, що складається з: 19 999,98 грн заборгованість за тілом кредиту, 41 397,93 грн заборгованість за процентами, 19 000 грн - нараховані ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 95 днів проценти. Щодо вимоги про стягнення з відповідача суму штрафних санкцій, суд зазначає наступне. 17 березня 2022 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ, яким були внесені зміни до Цивільного кодексу України та Закону України «Про споживче кредитування», а Національним банком України прийнято «Правила роботи банків у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, затверджені постановою правління НБУ від 25 березня 2022 року № 23 «Про деякі питання діяльності банків України та банківських груп». Зокрема, «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено п. 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи викладене, позов в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій в розмірі 10 000 грн задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, ч. 8 цієї статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 154,43 грн (80 397,91 х 2 422,40 / 90 397,91). Згідно з положенням п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, укладеного з адвокатом Столітнім М.М., ордеру про надання правничої (правової) допомоги, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Столітнього М.М., заявки № 14072 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, акта прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 14072 від 22 грудня 2025 року згідно договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року загальна вартість послуг складає 10 000 грн.

Outcome: partial