Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 57980,00 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №400024 від 02.09.2022, укладеного між ТОВ "Селфі Кредит" та відповідачем, право вимоги за яким перейшло до позивача на підставі договору факторингу №01022024-1 від 01.02.2024, укладеного між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал". Ухвалою суду від 11.02.2026 відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у судове засідання не з`явились. У поданому клопотанні позивач просить розглянути справу за відсутністю його представника, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин, відзив на позов не подав, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, з урахуванням приписів ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне. З матеріалів справи вбачається, що 02.09.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Селфі Кредит" (далі - товариство) та [PERSON] (надалі - споживач) було укладено договір №400024 про надання споживчого кредиту, відповідно до п.1.1 якого, укладання цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача в ІТС товариства здійснюється при вході споживача в особистий кабінет в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію", в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, що є електронним підписом споживача та направлення товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході. Відповідно до п.1.2 договору на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредиту гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 6500,00 грн. Тип кредиту - кредит (п.1.3 договору). За умовами п.1.4 договору строк кредиту - 365 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - графік платежів), що є додатком №1 до цього договору. Пунктом 1.5 договору визначено, що тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка становить: 2,2% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача відповідно до п.4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 договору (п.п.1.5.1 договору). Знижена процентна ставка становить 1,1% в день та застосовується відповідно до умов, визначених у п.п.1.5.2 договору. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (п.1.6 договору). Відповідно до п.1.7 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 47541,10 % річних (п.п.1.7.1 договору); за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 47541,10 % річних (п.1.7.2. договору). Згідно з п.1.8 договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 57980,00 грн. (п.п.1.8.1 договору); за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 57980,00 грн. (п.п.1.8.2 договору). Пунктом 2.1 договору визначено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Відповідно до п.2.2 договору сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту: 02.09.2022 або 03.09.2022. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (його частини) за реквізитами згідно п.2.1 договору (п.2.4 договору). Вказаний договір підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Зазначені умови договору також погоджені сторонами у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та у паспорті споживчого кредиту. Листом вих. №20251020-3338 від 20.10.2025 ТОВ "Пейтек Україна" повідомило, що відповідно до умов договору про організацію переказу грошових коштів №03052022-1 від 03.05.2022, укладеного між ТОВ "Пейтек Україна" та ТОВ "Селфі Кредит" було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ "Селфі Кредит": 02.09.2022 14:54:09 на суму 6500,00 грн. 01.02.2024 між ТОВ "Селфі Кредит" (надалі - клієнт) та ТОВ "Фінансова компанія "Кредит Капітал" (надалі - фактор) укладено договір факторингу №01022024-1, відповідно до п.1.1 якого на умовах, встановлених цим договором та у відповідності до глави 73 Цивільного кодексу України фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки, встановлені цим договором, а клієнт відступає (передає) факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Згідно з п.1.2 договору внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. На виконання умов договору факторингу ТОВ "Фінансова компанія "Кредит Капітал" сплачено ТОВ "Селфі Кредит" за відступлення права вимоги 2528538,65 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №74875 від 01.02.2024. 01.02.2024 між ТОВ "Фінансова компанія "Кредит Капітал" та ТОВ "Селфі Кредит" підписано акт приймання-передачі реєстру боржників від 01.02.2024 до договору факторингу від 01.02.2024 №01022024-1. Витяг з реєстру боржників до договору факторингу від 01.02.2024 №01022024-1 свідчить про те, що ТОВ "Фінансова компанія "Кредит Капітал" набуло право вимоги ТОВ "Селфі Кредит" до [PERSON] за кредитним договором №400024 від 02.09.2022 у загальному розмірі 57980,00 грн., з яких залишок по тілу кредиту 6500,00 грн., залишок по відсотках 51480,00 грн. 12.12.2025 за вих.№23363860 ТОВ "Фінансова компанія "Кредит Капітал" було надіслано на адресу [PERSON] досудову вимогу, в якій товариство просило відповідача негайно погасити заборгованість у сумі 57980,00 грн. Вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За приписами ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей 1077,1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За приписами ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до розрахунку позивача заборгованість відповідача за кредитним договором №400024 від 02.09.2022 становить 57980,00 грн, з яких: залишок по тілу кредиту 6500,00 грн., залишок по відсотках 51480,00 грн. Станом на час розгляду даної справи відповідачем не надано доказів погашення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6500,00 грн. Статтею 11 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". За приписами ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Суд звертає увагу, що відповідач, як пересічний споживач кредитних послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не зміг ефективно здійснити свої права бути поінформованим про дійсні умови кредитування ТОВ "Селфі Кредит", які викладені в декількох значних за об`ємом документах, які не містять прозорості та зрозумілості, зокрема щодо дійсного періоду та розміру нарахувань за кредитом. А тому на думку суду, укладення [PERSON] договору перетворюється на непомірний тягар для відповідача, як споживача та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором. Отже, суд вважає, що вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Конституційний Суд України у рішенні від 11.07.2013 №7-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. Конституційний Суд України у рішення від 10.11.2011 №15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) зазначив, що регулювання договірних цивільних відносин здійснюється як самостійно їх сторонами, так і за участю держави відповідно до положень Цивільного кодексу України (далі - Кодекс). Одним із фундаментальних принципів приватноправових відносин є принцип свободи договору, закріплений у пункті 3 статті 3 Кодексу. Разом з тим зазначена свобода є обмеженою - межі дії цього принципу визначаються критеріями справедливості, добросовісності, пропорційності, розумності. Конституційний Суд України вважає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (пункт 1 частини другої статті 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення. У рішенні 11.07.2013 №7-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками фізичними особами. У постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора. Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника З урахуванням наведеного, заявлений позивачем до стягнення з відповідача розмір процентів в сумі 51480,00 грн., є несправедливим та не є співрозмірним сумі кредиту, значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту 6500,00 грн. (більше ніж в 7 разів), а також суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Таким чином, суд вважає, що розмір заборгованості за процентами, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за спірним кредитним договором, слід зменшити до 13000,00 грн. Враховуючи викладене, встановивши факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо сплати заборгованості за кредитним договором №400024 від 02.09.2022, приймаючи до уваги набуття відповідачем права вимоги вказаної заборгованості на підставі договору факторингу, суд доходить до висновку про наявність підстав для частково задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у загальному розмірі 19500,00 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту у розмірі 6500,00 грн., заборгованість за процентами - 13000,00 грн. Щодо вимоги позивача про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує наступне. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. позивачем надано: ордер на надання правничої (правової) допомоги; договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025; копія акту наданих послуг від 08.12.2025 на суму 8000,00 грн.; детальний опис наданих послуг; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами,

Outcome: partial