Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в якому просила стягнути з [PERSON] на свою користь грошову суму пені за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , за період з 20.07.2013 по 01.02.2025 за прострочення сплати аліментів на дитину в розмірі 123 560 (сто двадцять три тисячі п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з відповідачем мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Вказує, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 травня 2014, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області повторно, [PERSON] народився [INFO] та батьком дитини вказаний [PERSON] . Зазначає, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 19.08.2013 у справі №367/4601/13 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 600 грн. 10.09.2021 рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі №367/5895/20 змінено розмір аліментів на утримання дитини, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000,00 гривень щомісяця, починаючи з 10.09.2020 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Позивач стверджує, що на підставі виданого Ірпінським міським судом Київської області виконавчого листа Ірпінським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області відкрито виконавче провадження №40644309. Крім того, зазначає, що станом на 01.02.2025 у виконавчому провадженні №40644309 заборгованість зі сплати аліментів становить 123560 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по сплаті аліментів від 24.02.2025. Також, позивач вважає, що пеня згідно розрахунку за виконавчим провадженням №40644309 становить 3221994,20 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2025 зазначену позовну заяву розподілено для розгляду судді Ірпінського міського суду Київської області Третяк Я.М. Ухвалою від 07.03.2025 за вказаним позовом відкрито позовне провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням пункту 3, пункту 4 частини 1 статті 280 ЦПК України. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Установлено, що сторони в справі [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження,серії [NUMBER] від 13.05.2014, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області повторно. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади, від 23.04.2024 [PERSON] , [INFO] , проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] . Як видно з матеріалів справи, 06.11.2013 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції Бобровою К.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 40644309, з виконання виконавчого листа № 367/4601/13, виданого 06.11.2013 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , 600,00 грн., щомісячно, починаючи з 20.06.2013 і до повноліття дитини. 10.09.2021 рішенням Ірпінського міського суду у справі №367/5895/20 (провадження № 2/367/2586/2021) позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дитини задоволено. Змінено розмір аліментів, що визначений рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 19.08.2013 у справі №367/4601/13 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 600 грн. щомісячно. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000,00 грн. щомісяця, починаючи з 10.09.2020 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Згідно з розрахунком заборгованості, складеного державним виконавцем Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Бучанського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Супрун А.В. у ВП №40644309 за період з 20.07.2013 по 01.02.2025 включно рахується заборгованість у сумі 123560,00 грн. Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). Абзацом першим частини першої статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (частина друга статті 196 СК України). Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 у справі № 6-2589цс15, від 03.02.2016 у справі № 6-1477цс15 та від 16.03.2016 у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] на підставі рішення Ірпінського міського суду у справі №367/4601/13 повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 600 гривень щомісячно, а на підставі рішення Ірпінського міського суду у справі №367/5895/20 [PERSON] повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000,00 гривень щомісяця, починаючи з 10.09.2020 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . З розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Бучанського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Супрун А.В. у ВП №40644309 за період з 20.07.2013 по 01.02.2025 включно у відповідача існує заборгованість в сумі 123560,00 грн. Правовідносини щодо утримання батьками дитини або дітей до їх повноліття регулюється главою 15 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у визначений за домовленістю між ними спосіб або ж за рішенням суду з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України (статті 180, 181, 183, 184, 189 СК України). Так, частиною першою статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Тлумачення статті 191 СК України дає підстави для висновку, що юридичне значення для визначення часу, з якого присуджуються аліменти на дитину, має час звернення до суду іншого з батьків з позовом або заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Виключення із цього правила стосуються стягнення аліментів за минулий час (до пред`явлення позову). Судовим рішення, яким стягнуто аліменти з [PERSON] , визначено, що аліменти стягуються з 20.07.2013, тобто з дня пред`явлення позову до суду, відповідач був присутній під час проголошення рішення. Судом встановлено, що у відповідача відсутня вина у виникненні заборгованості зі сплати аліментів до 19.08.2013 (день проголошення судового рішення про стягнення з [PERSON] аліментів), оскільки відповідачеві стало відомо про необхідність негайної сплати аліментів на користь позивача лише з цього самого дня. При цьому вірно, що розмір заборгованості обчислено з дня подачі позову про стягнення аліментів до суду (липень 2013 року). Суд не знаходить підстав для нарахування пені за прострочення сплати аліментів за період з 20.06.2013 по 19.08.2013 (день ухвалення рішення про стягнення аліментів), оскільки до ухвалення рішення Ірпінського міського суду Київської області у цивільній справі №367/4601/13 у відповідача був відсутній законодавчий обов`язок сплачувати аліменти, оскільки ще не був визначений їх точний розмір. Лише з 19.08.2013 день ухвалення рішення про стягнення аліментів, у відповідача з`явився обов`язок виконати рішення суду та сплачувати аліменти позивачу. Визначаючи цей день саме днем ухвалення рішення, а не днем набрання рішенням законної сили, суд виходить з того, що рішення було допущено до негайного виконання в межах суми платежу за один місяця. До цього часу (19.08.2013) суд не може вважати, що прострочення сплати аліментів сталося саме з вини відповідача, як це передбачено приписами ч. 1 ст. 196 СК України. Доказів того, що позивач скористалась своїм правом звернути рішення суду до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць, а саме отримала відповідний виконавчий лист (для негайного виконання) та пред`явила його до виконання, матеріали справи не містять. Поряд з цим відповідач не навів суду обґрунтованих доводів відсутності вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини та відповідно не спростував необґрунтованості періоду нарахування пені за ВП №40644309 за період з 20.07.2013 по 01.02.2025 включно. У зв`язку з цим суд вважає, що наявні підстави для нарахування відповідачу пені за прострочення сплати аліментів за період з 19.08.2013 до 01.02.2025 за ВП № №40644309, яка судом розраховується таким чином. Розрахунок пені за ВП №40644309 19.08.2013 по 10.09.2020 за 2580 днів становить 15480,00 грн., за період з 11.09.2020 по 01.02.2025 за 8910 днів становить 267 300,00 грн. Всього 282 780,00 грн. Таким чином загальний розмір неустойки (пені) з серпня 2013 року по лютий 2025 року становить 282 780 (двісті вісімдесят дві тисячі сімсот вісімдесят) гривні 00 копійки, однак в силу ч. 1 ст. 196 СК України вказана сума підлягає обмеженню розміром заборгованості, на який нараховується пеня, тобто до 123 368,00 грн. За приписами ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Враховуючи, що сума пені за порушення [PERSON] з аліментних зобов`язань становить 282 780 (двісті вісімдесят дві тисячі сімсот вісімдесят) гривень 00 копійок, тобто перевищує 100% заборгованості згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виконаного державним виконавцем, станом на 01.02.2025 та відповідачем не спростовано наявності вини внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати аліментів, то суд дійшов висновку про стягнення пені в межах наявної заборгованості по аліментам, а саме 123368,00 грн. Саме цей розмір пені зі сплати аліментів суд вважає обґрунтованими та належним, оскільки здійснений за правилами, які наведені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04. 2019 №333/6020/16, а також, враховуючи часткову сплату аліментів відповідачем. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі №367/4601/13 та рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі №367/5895/20 у розмірі 123 368, 00 грн. Підстав зменшувати цю суму на підставі ч. 2 ст. 196 СК України суд не знаходить, оскільки доказів того, що матеріальний стан відповідача не дозволяв йому вчасно сплачувати аліменти, він не надав. Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в рахунок держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: partial