Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

До суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідачки суму заборгованості за договором позики № 71887494 від 08.06.2025 у розмірі 11550,00 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 08.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики № 75748184, за умовами якого позикодавець надав відповідачці грошові кошти у розмірі 3500,00 грн., строком на 30 днів, зі сплатою процентів у розмірі 0,5 % та комісії у розмірі 15 % від суми наданого кредиту. Договір підписано електронним підписом позичальника відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Кредитодавець виконав свої зобов`язання, зокрема, передав відповідачці у власність грошові кошти в розмірі 3500,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес». Враховуючи умови договору кредиту № 71887494 від 08.06.2025 та здійснені відповідачкою платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають 0 грн., заборгованість останньої за договором позики складає 11550,00 грн., зокрема: 3500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 525,00 грн. - сума заборгованості за процентами; 525,00 грн. - сума заборгованості за комісією; 7000,00 грн. - сума заборгованості за неустойкою/пенею. Між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025 за умовами якого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб-боржників, у тому числі за договором позики № 71887494 від 08.06.2025. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 05.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У відзиві від 22.12.2025 представник відповідачки, адвокат Петров Г.М., просив задовольнити позов частково, стягнувши з відповідачки заборгованість у розмірі 4025,00 грн., з яких: 3500,00 грн. - основна сума боргу; 525,00 грн. - сума заборгованості за процентами. В іншій частині позову представник відповідачки просив відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що відповідачка не заперечує факту укладення кредитного договору від 08.06.2025 між нею та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», згідно якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 3500,00 грн. строком на 30 днів (з 08.06.2025 по 07.07.2025). Проте, відповідачка заперечує проти нарахування позивачем пені у розмірі 7000,00 грн. та комісії у розмірі 525,00 грн. Так, з позовної заяви та доданих до неї додатків видно, що позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №71887494 від 08.06.2025 у розмірі 11550,00 грн., з яких, зокрема: 3500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 525,00 грн. - сума заборгованості за процентами; 525,00 грн. - сума заборгованості за комісією; 7000,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою. Відповідачка вважає, що стягненню з неї підлягає лише сума заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 3500,00 грн. та сума заборгованості за процентами у розмірі 525,00 грн., тобто всього 4025,00 грн. У стягненні з відповідачки пені у розмірі 7000,00 грн. та комісії у розмірі 525,00 грн. слід відмовити враховуючи наступне. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, які чинні, як на день укладення кредитного договору між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , так і на теперішній час, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідачки нарахованої пені у розмірі 7000,00 грн. задоволенню не підлягає. Пунктом 2.2.4 кредитного договору встановлена комісія за надання кредиту 15,00 % від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 525,00 грн. Стягнення з позичальника суми комісії за послугу «за надання кредиту», зміст якої викладено у вказаному пункті є несправедливим та таким, що суперечить вимогам ч. 1-2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Умовами договору про надання коштів у кредит №71887494 від 08.06.2025 встановлено зобов`язання [PERSON] сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту у розмірі 525,00 грн. Однак у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, що пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, за які встановлена комісія. Відтак умова кредитного договору про сплату відповідачем на користь кредитодавця комісії є нікчемною. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2024 у справі № 582/202/22. Між [PERSON] та Адвокатським бюро Петрова Георгія Михайловича укладено договір про надання правничої допомоги від 12.06.2025. 18.12.2025 між [PERSON] та Адвокатським бюро Петрова Г.М. укладено Додаткову угоду до Договору про надання правничої допомоги від 12.06.2025. Відповідно до умов Додаткової угоди до Договору про надання правничої допомоги розмір гонорару за надання правничої допомоги згідно п. 1 цієї Додаткової угоди становить: підготовка/подання до суду відзиву на позовну заяву - 5000,00 грн.; підготовка/подання до суду заперечень - 2000,00 грн. Клієнт сплачує адвокатському бюро гонорар за підготовку/подання до суду відзиву на позовну заяву у розмір 5000,00 грн. протягом 30 днів з дня укладення цієї Додаткової угоди. У разі підготовки/подання до суду заперечень, клієнт додаткового сплачує адвокатському бюро гонорар у розмірі 2000,00 грн. протягом 30 днів з дня подання цих заперечень до суду. Отже, в ході розгляду справи відповідач очікує понести витрати на професійну правничу допомогу: підготовка/складання відзив на позовну заяву розмірі - 5000,00 грн.; підготовка/складання заперечень у розмірі - 2000,00 грн. Ураховуючи те, що позовна заява ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до [PERSON] про стягнення боргу може бути задоволена лише частково, а саме у розмірі 4025,00 грн., з яких: 3500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 525,00 грн. - сума заборгованості за процентами, відповідно, і сума судового збору підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача у пропорційному розмірі. Позивачем у цій справі сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., тож з відповідачки на користь позивача підлягає оплаті судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (34,8 %), що становить 842,99 грн. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн. Оскільки позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом підлягають частковому задоволенню, то й витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 1566,00 грн. Відповідач у свою чергу просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Оскільки позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом підлягаю лише частковому задоволенню у розмірі 4025,00 грн., а у стягненні з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі 7525,00 грн. треба відмовити, то з ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру вимог, які не підлягають задоволенню, що становить 3260,00 грн. Згідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Таким чином, судові витрати на професійну правничу допомогу з відповідача на користь позивача не стягуються. Натомість з ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на користь [PERSON] стягуються судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1694,00 грн. (3260,00 грн. - 1566,00 грн. = 1694,00 грн.) У відповіді на відзив представник позивача не погодився із доводами відзиву щодо неправомірності нарахування комісії, вказавши, що позичальник був належним чином ознайомлений з умовами договору, прийняв на себе обов`язок їх виконання. Крім того, представник позивача вважає завищеним розмір заявлених відповідачкою витрат на професійну правничу допомогу. Також відповідачем не надано жодної платіжної інструкції про сплату гонорару, а тому дана сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню. Також 28.01.2026 до суду надійшла заява представника позивача про зменшення позовних вимог, яку суд до уваги не приймає, оскільки у порушення п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України вона подана після першого судового засідання. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» у судове засідання не з`явився, у позові просив розглянути справу за відсутності представника позивача. Відповідачка [PERSON] та її представник, адвокат Петров Г.М., у судове засідання не з`явились. У відзиві представник позивача просив розглянути справу за відсутності відповідачки та її представника у разі їх неявки у судове засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Згідно з приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Приписами ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з приписами ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Судом встановлено, що 08.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71887494 (оборот а.с. 15, а.с. 16-22), згідно з яким відповідачка отримала кредит у розмірі 3500,00 грн., строком на 30 днів, на умовах сплати фіксованої процентної ставки за кредитом в день 1 %. Дата надання кредиту 08.06.2025; дата повернення кредиту 07.07.2025. Пунктом 2.1 кредитного договору встановлено, що за цим договором кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту або достроково та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми позики та комісію за надання кредиту. Згідно п. 2.4 кредитного договору кредитодавець надає позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку № 1 до договору, який є його невід`ємною частиною. За змістом п. 11.1 кредитного договору, укладаючи договір позичальник засвідчує наступне: - позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо кредитодавця та його послуги, в тому числі інформацією, що передбачена ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно-правовими актами Національного банку України; - позичальник до моменту підписання договору вивчив умови договору та Правила надання коштів та банківських металів у кредит, що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, а його зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Позичальник підтверджує, що договір укладався ним без нав`язування, відповідає його вільному вибору, намірам та інтересам, а інформація надана кредитодавцем є зрозумілою та достатньою для прийняття усвідомленого рішення; - позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з Офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». Пунктом 11.3 кредитного договору визначено, що його укладено із використанням мобільного за стосунку «MyCredit» - кредит онлайн на карту. У п. 12 кредитного договору зазначено юридичні адреси та реквізити сторін. У графі «Позичальник» містяться персональні дані [PERSON] , зокрема: дата народження, РНОКПП, паспортні дані, адреса, номер телефону, адреса електронної пошти, номер рахунку, а також електронний підпис одноразовим ідентифікатором «25435», проставлений [PERSON] . З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між кредиторами та позичальником не було б укладено. Таким чином, електронний договір, підписаний електронним одноразовим ідентифікатором, вважається укладеним у письмовій формі з моменту його підписання, тобто введення алфавітно-цифрової послідовності даних (пароль). Водночас такий договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо істотних умов договору. Таким чином, договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71887494 від 08.06.2025 укладений у спосіб визначений чинним законодавством України, він не визнавався судом недійсним. Додатком № 1 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71887494 від 08.06.2025 визначено обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Додаток підписаний представником позикодавця та позичальником [PERSON] (а.с. 23). Довідкою про ідентифікацію ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підтверджено, що клієнт [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , з якою укладений договір № 71887494, ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» шляхом використання одноразового ідентифікатора: одноразовий ідентифікатор - 25435; час відправки ідентифікатора позичальнику - 08.06.2025 19:15:01; номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор - [INFO] (а.с. 24). Успішність транзакції щодо перерахування коштів у сумі 3500,00 грн. підтверджена довідкою № КД-0000000065128 від 20.10.2025, виданою ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» (а.с. 25). Листом № 20.1.0.0./7-260202/44824-БТ від 03.02.2026 АТ КБ «Приватбанк» підтвердило належність банківської картки № [NUMBER] [PERSON] . Надходження позики у сумі 3500,00 грн. на рахунок позичальника [PERSON] підтверджується випискою з її рахунку та копією платіжної інструкції № 86ffeb53-926d-4d18-b723-65c18fa487f5 (а.с. 10). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 16.10.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (фактор) укладено договір факторингу № 16/10/25, згідно з умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб (оборот а.с. 26, а.с. 27-30). Відповідно до реєстру прав вимог № 16/10/25-02, який є додатком до договору факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до боржника [PERSON] , ІПН боржника - [NUMBER] , номер договору - 71887494, дата договору з боржником - 08.06.2025, сума заборгованості за тілом - 3500,00 грн., сума заборгованості по процентам за користування - 525,00 грн., сума заборгованості за пенею - 7000,00 грн., комісія за надання позики 525,00 грн. (а.с. 31-32). Досліджені докази підтверджують, що ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71887494 від 08.06.2025. Згідно з приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Із наданих позивачем розрахунків заборгованості видно, що за відповідачкою [PERSON] рахується заборгованість у розмірі 11550,00 грн., зокрема: 3500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 525,00 грн. - сума заборгованості за процентами; 525,00 грн. - сума заборгованості за комісією; 7000,00 грн. - сума заборгованості за неустойкою/пенею (а.с. 6, 13-14). Заборгованість за основною сумою боргу та процентами відповідачці нарахована обґрунтовано, тож підлягає стягненню у повному обсязі. Щодо вимоги про стягнення заборгованості по комісії у сумі 525,00 грн., суд виходить з наступного. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10.06.2017. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою № 49 від 08.062017 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України № 168 від 10.05.2007 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) вказано, зокрема, що відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України № 1734-VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Тобто, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, зокрема і щодо правомірності встановлення у кредитному договорі комісії за розрахунково-касове обслуговування. З огляду на вказані положення законодавства України, чинного на час укладення договору кредиту між сторонами, суд вважає законним право кредитора встановлювати, зокрема, комісію, що включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Комісія відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору та згідно із Законом України «Про споживче кредитування» відноситься до платежів, передбачених договором про споживчий кредит. Таким чином, немає підстав вважати нікчемними умови кредитного договору у цій частині. Аналогічні висновки Верховного Суду містяться у постанові від 20.09.2024 (справа № 331/2974/23, провадження № 61-7620св24). Посилання представника відповідачки на висновки Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладені у постанові від 09.12.2019 у справі № 524/5152/15 не є релевантним, оскільки у цій справі кредитний договір було укладено 27.05.2008, тобто до набрання чинності Законом України «Про споживче кредитування», яким передбачено право банку встановлювати в кредитному договорі комісію. Перевіряючи правомірність зазначеної умови на предмет добросовісності, справедливості та наявності дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача суд виходить з такого. Кредитодавець до укладення договору про споживчий кредит на вимогу споживача надає йому пояснення з метою забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану, зокрема шляхом роз`яснення інформації, що надається відповідно до частин другої та третьої цієї статті, істотних характеристик запропонованих послуг та наслідків для споживача, зокрема у разі невиконання ним зобов`язань за таким договором. Надання таких пояснень, роз`яснень, інформації в належному та зрозумілому вигляді та ознайомлення з передбаченою цією частиною інформацією підтверджуються у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (ч. 10 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування») . Споживач, який внаслідок ненадання йому визначеної у цій статті інформації або надання її в неповному обсязі чи надання недостовірної інформації уклав договір на менш сприятливих для себе умовах, ніж ті, що передбачені у цій інформації, має право вимагати приведення укладеного договору у відповідність із зазначеною інформацією шляхом направлення кредитодавцю відповідного письмового повідомлення. Кредитодавець зобов`язаний привести договір у відповідність з умовами, зазначеними у наданій інформації, протягом 14 днів з дати отримання такого повідомлення (ч. 12 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»). На момент укладення кредитного договору [PERSON] не зверталась до кредитодавця із заявою про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодилась із всіма умовами такого договору, в тому числі з тими, які стосуються встановлення комісії. У кредитному договорі чітко зафіксовано сплату позичальником одноразової комісії за ставкою 15 % від суми наданого кредиту. За приписами ст. 6, 626, 627, 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Враховуючи положення чинного на день укладення кредитного договору законодавства України про принцип свободи договору, відповідачка мала можливість не вступати у кредитні відносини із кредитодавцем, якщо дійсно вважала встановлення комісії несправедливою умовою, натомість позичальниця погодила зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Підписавши кредитний договір, [PERSON] засвідчила, що погодилась на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором. Перевіривши умови кредитного договору щодо комісії, її розмір та розмір процентів за користування кредитом, які є складовими плати за користування кредитом, а також суму кредиту, суд не вбачає дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача та не вважає цю умову кредитного договору несправедливою. Суд враховує, що у спірних правовідносинах слід брати до уваги сукупну вартість плати за користування кредитом (яка складається, зокрема, з процентів та комісії), а не лише її складові, та враховувати суму кредиту. Отже, наявні підстави для стягнення з відповідачки заборгованості зі сплати комісії у розмірі 525,00 грн. Стосовно вимоги про стягнення пені суд виходить з наступного. Судом визнається загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даної справи, що починаючи з 24.02.2022 Указом Президента України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який неодноразово продовжено та діє на теперішній час. У відповідності до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежу, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Виходячи з вищенаведеного, позов в частині стягнення пені задоволенню не підлягає. Відомостей про добровільне виконання [PERSON] зобов`язань за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71887494 від 08.06.2025 матеріали справи не містять. Оскільки [PERSON] не сплатила обґрунтовано нараховану заборгованість, суд вважає у цій частині позовні вимоги ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 579943028.1 від 14.11.2025 (а.с. 5). Таким чином з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі: (2422,40 грн. х 4550,00 грн.) / 11550,00 грн. = 954,28 грн. Що стосується розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно з приписами ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частина 4 ст. 137 ЦПК України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як встановлено судом, у межах розгляду даної цивільної справи ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» надавалась професійна правнича допомога адвокатом Ткаченко Ю.О. на підставі договору про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.05.2025 (оборот а.с. 33, а.с. 34-36). До позовної заяви додано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 6, виданого Ткаченко Ю.О. 03.04.2018 (оборот а.с. 40). Відповідно до витягу з акту приймання-передачі наданої правничої допомоги № 7ФП від 24.10.2025, адвокат Ткаченко Ю.О. надала ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» правові послуги на загальну суму 4500,00 грн. (оборот а.с. 37). Платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 579939290.1 від 27.10.2025 ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» здійснена сплата грошових коштів адвокату Ткаченко Ю.О. згідно акту приймання наданої правничої допомоги № 7ФП від 24.10.2025 за договором про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025. З урахуванням вищенаведеного, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені та обґрунтовано нараховані, пропорційні та співмірні судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно задоволених позовних вимог: (4500,00 грн. х 4550,00 грн.) / 11550,00 грн. = 1772,73 грн. Крім того, як встановлено судом, у межах розгляду даної цивільної справи [PERSON] надавалась професійна правнича допомога адвокатом Петровим Г.М. на підставі договору про надання правничої допомоги від 12.06.2025 (оборот а.с. 112-113) та ордеру серії АР № 1283613 (а.с. 111). Відповідно до умов додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги розмір гонорару за надання правничої допомоги складає: підготовка/подання до суду відзиву на позовну заяву - 5000,00 грн.; підготовка/подання до суду заперечень - 2000,00 грн. (оборот а.с. 113). Представником відповідачки був підготовлений та поданий до суду лише відзив на позовну заяву, що відображено в Акті приймання-передачі наданої правничої допомоги до Договору про надання правничої допомоги від 12.06.2025. Відповідно до квитанції до платіжної інструкції № 54968021 від 10.03.2026 [PERSON] сплачено АБ Петрова Г.М. 5000,00 грн. за юридичні послуги по справі № 317/5751/25. З урахуванням вищенаведеного, з позивача на користь відповідачки підлягають стягненню документально підтверджені та обґрунтовано нараховані, пропорційні та співмірні судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно відхилених позовних вимог: (5000,00 грн. х 7000,00 грн.) / 11550,00 грн. = 3030,30 грн. Згідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Оскільки з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1772,73 грн., а з позивача на користь відповідачки у розмірі 3030,30 грн., суд вважає за необхідне визначити до стягнення різницю, яка підлягає стягненню з позивача на користь відповідачки: 3030,30 грн. - 1772,73 грн. = 1257,57 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial