Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що судовим наказом Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10 листопада 2022 року з нього на користь відповідача [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення донькою повноліття. Крім того, рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10 квітня 2024 року з нього на користь відповідача [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/5 частини його доходу щомісячно до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до досягнення віку 23 років. Вважаючи, що змінився його матеріальний та сімейний стан позивач просить змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання дітей, стягнувши їх на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до досягнення віку 23 років. Ухвалою суду від 30 грудня 2025 року відкрито спрощене провадження у даній справі. Цього ж дня ухвала про відкриття провадження була направлена учасникам справи. Крім того, відповідачу були направлені копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу та був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення їй копії ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] 02 січня 2026 року отримала копії ухвали про відкриття провадження у справі та позов з додатками. Подала до суду відзив, суть якого зводиться до того, що відповідачем не надано доказів того, що змінився його матеріальний чи сімейний стан. За таких обставин просить суд відмовити у задоволенні позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке. Так, судом встановлено, що судовим наказом Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10 листопада 2022 року з нього на користь відповідача [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення донькою повноліття. Крім того, рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10 квітня 2024 року з нього на користь відповідача [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/5 частини його доходу щомісячно до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до досягнення віку 23 років. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. А згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, то батьки зобов`язані утримувати їх до віку 23 років за умови, що вони можуть надавати їм матеріальну допомогу. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Така правова позиція викладена в постанові Верховного суду Ураїни №565/2071/19 від 16 вересня 2020 року. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач послався на те, що у нього змінився його сімейний та матеріальний стан, оскільки з нього стягуються за судовими рішеннями аліменти на утримання двох дітей. При цьому, позивач не надав суду будь яких доказів того, що його сімейний стан змінився, а матеріальний стан погіршився. З матеріалів справи не вбачається, що позивач змінив місце роботи чи його заробітна плата зменшилась. Сама ж по собі та обставина, що з нього стягуються за судовими рішеннями аліменти на утримання двох дітей ще жодним чином не свідчить про те, що майновий стан позивача настільки погіршився, що це потребує зменшення розміру аліментів на їх утримання. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Приймаючи до уваги, що позивач не довів належними та допустимими доказами свої вимоги про зменшення розміру аліментів, визначених судовим наказом та рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області, то суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити.

Outcome: dismissed