Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , адвокат Піцик А.В., звернувся 17.12.2025 до суду з позовом, в якому просив визнати за [PERSON] у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на 1/2 частку у праві спільної власності на житловий будинк з господарчими побудовами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що представник позивача [PERSON] , діючи за довіреністю та в інтересах [PERSON] , 25.11.2025 звернувся до державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори в Дніпропетровській області з заявою про видачу на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом стосовно нерухомого майна, належного батькові позивача, [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Право власності на нерухоме майно належало спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого 04.12.1998 Лозуватською сільською радою народних депутатів на підставі рішення виконкому районної Ради народних депутатів від 27.11.1987 за реєстровим № 309. Державним нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що спадкове нерухоме майно, а саме житловий будинок, набуто померлим за час перебування в шлюбі з [PERSON] , який [INFO] розірвано. Колишня дружина померлого до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, не зверталася, відтак, невідомо, чи визначалися частки між подружжям в праві спільної сумісної власності на майно та чи укладався договір щодо поділу спадкового майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, враховуючи наявність відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права та змушена звернутися до суду за захистом своїх прав з цим позовом. Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Від Шостої криворізької державної нотаріальної контори 20.01.2026 надійшла копія спадкової справи № 490/2015, що заведена після смерті [PERSON] , на виконання ухвали від 22.12.2025 (а.с.26-60). Ухвалою суду від 02.02.2026 замінено первісного відповідача Лозуватську сільську раду Криворізького району Дніпропетровської області на належного [PERSON] . Ухвалою суду від 25.02.2026 підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті. Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представником позивача [PERSON] подано заяву про розгляд справи без його особистої участі та за відсутністю позивача. Позивні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення суд не заперечує. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання, однак до суду не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надала, відзиву не подано. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний сторонами спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача, неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк, суд постановив, у силу ст. 280 ЦПК України, ухвалити в справі заочне рішення на підставі наявних доказів та за відсутності заперечень з боку представника позивача проти заочного розгляду справи. Через неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, матеріали спадкової справи № 490/2015, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.32). [PERSON] 24.09.1994 уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.32 зворот). Після розірвання шлюбу 31.03.2010 прізвища не змінювала (а.с.33). [PERSON] 27.08.2015 уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.33 зворот). На підставі свідоцтва про право приватної власності, виданого 04.12.1998 Лозуватською сільською Радою народних депутатів згідно з рішенням виконкому Ради народних депутатів від 27.11.1987 № 309, житловий будинок із належними до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , належав [PERSON] . Свідоцтво зареєстровано у КП «Криворізьке БТІ» у реєстраційній книзі № 34 під реєстровим № 492-12532 (а.с.4, 50 зворот - 51). Відповідно до технічного паспорта, будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , складається із житлового будинку літ. А-1, загальною площею 52,5 кв.м, житловою площею 29,0 кв.м, літньої кухні літ. Б, сараю літ. В, сараю літ. Г, сараю літ. Д, гаражу літ. З, погребу літ. К, вбиральні літ. Л, водоколонки І, огорожі № 1 (а.с.5-8). Також, на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 29.11.2010 серії ІV-ДП № 038530, виданого на підставі рішення 16 сесії ХХІІІ скликання Лозуватської сільської Ради народних депутатів від 28.10.2000 № 176, земельна ділянка площею 2,610 га, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Лозуватської сільської ради, належала [PERSON] (а.с.37 зворот - 41). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 28.10.2010 секретарем Лозуватської сільської ради Криворізького району Ревуцькою Л.М., зареєстрований у реєстрі за № 462, яким все належне йому майно, а також все те, на що він за законом буде мати право, заповів [PERSON] , [INFO] (а.с.36). [PERSON] помер [INFO] (а.с.10, 27 зворот). Із метою оформлення спадкових прав, [PERSON] , 20.08.2015 звернулася до Шостої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] , на підставі якої державним нотаріусом заведено спадкову справу № 490/2025, номер у Спадковому реєстрі 57794069 (а.с.27, 30). Державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори 31.05.2017 видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 2,6100 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.44 зворот). Щодо житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , державним нотаріусом 25.11.2025 видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.12, 59 зворот 60). Відмова мотивована тим, що [PERSON] набув право власності на вказаний житловий будинок під час перебування у зареєстрованому 02.06.1973 шлюбі з [PERSON] , який 13.10.2003 розірвано, у зв`язку з чим, спадкодавцю та колишній дружині, що пережила його, кожному, належить шлюбна доля у вказаному спадковому майні. Відомості про те чи визначалися за життя спадкодавця частки у праві спільної сумісної власності подружжя на майно, чи укладався договір про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, відсутні. Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1233, ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин. Відповідно до ст. ст. 1268-1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Така заява, відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, має бути подана протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Вивченням матеріалів спадкової справи № 490/2015 встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 02.06.1973 зареєстрували шлюб, який 13.10.2003 розірвано (а.с.35 зворот, 46-47, 48-49). [PERSON] , 22.10.2005 уклала шлюб із [PERSON] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.64). Відповідно до ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи доведеність обставин набуття права власності на житловий будинок [ADDRESS] в період перебування [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, даних про існування будь-якої домовленості між співвласниками нерухомого майна щодо його поділу з відступленням від рівності часток судом не встановлено, тому суд приходить до висновку, що частки кожного із співвласників у цьому житловому будинку є рівними та становлять по 1/2 за кожним. Статтею 71 Закону України «Про нотаріат» визначено, що у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя) свідоцтво про право власності на частку в їхньому спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя (колишнього з подружжя) із наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя (колишнього з подружжя), що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. Згідно з п. 1.1 глави 11 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя) свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя (колишнього з подружжя) з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Судом встановлено, що [PERSON] до нотаріуса про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні колишнього подружжя у зв`язку зі смертю колишнього чоловіка [PERSON] , не зверталася. У свою чергу, позивач дотрималася необхідних процедур, згідно з якими отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна померлого [PERSON] , тривалий час не має можливості оформити спадкові права на іншу частину спадкового майна, що було б несправедливим та суперечило б верховенству права, складовою якого є принцип правової визначеності, що передбачає право громадян мати можливість упевнено передбачати правові наслідки вчинюваних ними дій. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Із огляду на викладені обставини, відсутності звернення [PERSON] до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні після смерті колишнього чоловіка [PERSON] , із метою захисту спадкових прав позивача, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved