Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тетіївського районного суду Київської області з заявою, в якій просить оголосити [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Тетієва Київської області, рядового, військовослужбовця військової частини [NUMBER] , померлим, а саме загиблим під час виконання бойового завдання під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] є дружиною [PERSON] , який з 07.12.2023 вважається зниклим безвісти при виконанні обов`язку із захисту Батьківщини. У період з 24.11.2023 по 07.12.2023 [PERSON] , який обіймав посаду стрільця-санітара 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 8 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в населеному пункті Авдіївка Покровського району Донецької області. Повідомленням про зниклого безвісти, яке надійшло від [INFO] від 13.12.2023 за № 212136, заявницю [PERSON] сповіщено про те, що чоловік, рядовий [PERSON] , 1972 р.н., стрілець-санітар 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 8 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] зник безвісти 07.12.2023 внаслідок штурмових дій противника біля населеного пункту Авдіївка Покровського району Донецької області. Підстава: сповіщення № 1118 командира військової частини [NUMBER] за вих. № 13397 від 11.12.2023. За результатами службового розслідування встановлено, що рядовий [PERSON] , 1972 р.н., стрілець-санітар 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 8 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , зник безвісти 07.12.2023 біля н.п. Авдіївка Покровського району Донецької області під час виконання бойового завдання. За фактом зниклого безвісти військовослужбовця [PERSON] 16.12.2023 відкрито кримінальне провадження № 12023100020005009, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 115 КК України. На теперішній час [PERSON] досі не знайдено, відомості про його місце перебування відсутні, перебування у полоні також не підтверджується. Заявниця вважає, що всі наведені нею докази дають підстави для обґрунтованого припущення про загибель [PERSON] [INFO] поблизу міста Авдіївка Покровського району Донецької області під час виконання ним бойового завдання. Враховуючи ті обставини, що [PERSON] , ймовірно, загинув під час виконання бойового завдання, є підстави для оголошення його судом померлим відповідно до ч. 2 статті 46 ЦК України. Оголошення [PERSON] померлим необхідне заявниці для оформлення спадщини. У судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник адвокат Порхун О.П. заяву підтримали та просили задовольнити її у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Тетіївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника, заперечень проти позову не має. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Рогозянський В.І. у судове засідання не з`явився, надіслав до суду додаткові пояснення у справі, в яких просить врахувати, що подана заява не містить обставин та відповідних беззаперечних доказів, які б дозволяли припущення саме смерті (загибелі) [PERSON] , [INFO] . Також, відсутність в заяві мети встановлення юридичного факту не дає можливості повною мірою визначити коло осіб, які можуть бути залучені до участі у справі в якості заінтересованих осіб. Після визначення/зазначення усіх заінтересованих осіб, враховуючи мету встановлення юридичного факту, може виникнути спір про право, який не може розглядатися в порядку окремого провадження. Крім того, встановлення даного факту може впливати на спадкові права та обов`язки інших осіб. Водночас, заявником не надано підтвердження усіх спадкоємців померлого. З огляду на зазначене, представник Міністерства оборони України просить суд врахувати ці пояснення та прийняти законне та обґрунтоване судове рішення у справі, а також здійснювати розгляд справи за відсутності представників Міністерства оборони України (а. с. 50-60). Представник заінтересованої особи військової частини [NUMBER] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заінтересована особа [PERSON] , який є сином заявниці, не заперечував проти задоволення заяви. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, заявниця [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 11). Згідно з повідомленням про зниклого безвісти, виданого [INFO] від 13.12.2023 № 2/21зб, [PERSON] сповіщено про те, що її чоловік, рядовий [PERSON] , 1972 р.н., стрілець-санітар 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 8 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] під час виконання службових обов`язків 07.12.2023 року зник безвісти внаслідок штурмових дій противника біля населеного пункту Авдіївка Покровського району Донецької області. Підстава: сповіщення № 1118 командира військової частини [NUMBER] за вих. № 13397 від 11.12.2023 року (а. с. 12). На підставі рапорту командира 3 механізованого батальйону військової частини [NUMBER] видано наказ командира військової частини [NUMBER] від 09.12.2023 № 5981 «Про призначення службового розслідування по факту зникнення безвісти рядового [PERSON] » ( а. с. 14-15). Згідно з актом службового розслідування, затвердженого 20.12.2023 р. командиром військової частини [NUMBER] , 07.12.2023 року з 08:59 по 21:25 під час штурмових дій противника позицій ВОП-110372 «Челсі», поблизу н.п. Авдіївка, зник безвісти стрілець-санітар 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 8 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] рядовий [PERSON] . З пояснень головного сержанта 9 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] молодшого сержанта [PERSON] стало відомо, що 07.12.2023 поблизу населеного пункту Авдіївка на ВОП-/10372 «Челсі» противником були здійсненні штурмові дії, після чого зник безвісти стрілець-санітар 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 8 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] рядовий [PERSON] . Підтвердити або скасувати факт загибелі або потрапляння в полон, чи вказати місце знаходження [PERSON] молодший сержант [PERSON] не може. Згідно пояснень старшого техніка 9 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] головного сержанта [PERSON] стало відомо, що 07.12.2023 року поблизу населеного пункту Авдіївка на ВОП-110372 «Челсі» противником були здійсненні штурмові дії, після чого зник безвісти стрілець-санітар 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 8 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] рядовий [PERSON] . Підтвердити або скасувати факт загибелі або потрапляння в полон, чи вказати місце знаходження [PERSON] головний сержант [PERSON] не може (а. с. 16-17). Згідно з витягом із наказу командира військової частини [NUMBER] від 20.12.2023 № 537 «Про результати службового розслідування по факту зникнення безвісти рядового [PERSON] », службове розслідування вважати завершеним. До отримання документів, які підтверджують загибель чи потрапляння в полон, вважати таким, що стрілець-санітар 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 8 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] рядовий [PERSON] , [INFO] , зник безвісти 07.12.2023 року біля н.п. Авдіївка Покровського району Донецької області під час виконання бойового завдання (а. с. 22-23). Згідно з Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 16.12.2023 на підставі заяви [PERSON] Дарницьким управлінням поліції ГУ НП у м. Києві внесено відомості до ЄРДР за № 12023100020005009, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про те, що 07.12.2023 біля н.п. Авдіївка Покровського району Донецької області зник безвісти військовослужбовець ЗСУ [PERSON] , [INFO] (а. с. 29). Згідно з Витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 15.07.2025 № 20250715-2802, [PERSON] зник на території бойових дій (під час воєнних дій) (а. с. 28). Згідно з листом Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими від 04.03.2026, в інформаційній системі з питань поводження з військовополоненими містяться відомості про зазначену особу. До Координаційного штабу не надходили повідомлення від Міжнародного Комітету Червоного Хреста або зі сторони російської федерації про перебування вказаної особи у полоні, стану її здоров`я та місця утримання (а. с. 183). Оголошення [PERSON] померлим необхідне заявниці для оформлення спадщини. Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до частини першої статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Частиною першою статті 46 ЦК України встановлено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України, фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11.12.2024 у справі № 755/11021/22 вирішила виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого частиною другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою у разі, якщо є підстави припускати про вірогідну смерть (загибель) особи на території, на якій велись активні бойові дії. Велика Палата Верховного Суду наголосила, що в частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на всій території України. Формулюючи висновки, Велика Палата Верховного Суду виходила з того (пункт 45 постанови), що у частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге). Для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» Велика Палата Верховного Суду використовувала телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права (пункти 58-61 постанови). У пунктах 62, 65, 66 постанови у справі № 755/11021/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала: «Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. У чинному ЦК України видозмінену до реалій незалежної України статтю 21 законодавець виклав у статті 46 без істотних змін, доповнивши її у частині другій реченням другим з наведенням спеціального правила із вказівкою на право суду (з урахуванням конкретних обставин) оголосити фізичну особу померлою до спливу дворічного строку, але не раніше спливу шести місяців. Законодавець доповнив чинний ЦК України реченням другим частини другої статті 46 ЦК України задля врегулювання ситуацій, коли у суду є достатні істотні підстави вважати, що на основі доказів у конкретній справі фізична особа - з надзвичайно великою вірогідністю - є дійсно померлою (загиблою), і що впродовж двох років, зазначених у частині першій цієї статті, про особу не буде додаткових відомостей як про живу». У підсумку Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку: «… шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість» (пункт 82 постанови). Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. Крім того, у постановах Верховного Суду від 31.05. 2023 у справі №177/11/20, від 07.11.2023 у справі № 607/159/23 зазначено, що особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. У постановах від 26.04.2023 у справі № 337/3725/22, від 29.03.2023 у справі №753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема: письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25.10.2023 у справі №607/1612/23. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, заявниця звернулася до суду із заявою про оголошення померлим свого чоловіка, військовослужбовця військової частини [NUMBER] - [PERSON] , який з 07.12.2023 вважається зниклим безвісти поблизу населеного пункту Авдіївка Покровського району Донецької області під час виконання бойового завдання. Підставою для оголошення чоловіка померлим заявниця зазначає обставини, що дозволяють припускати смерть [PERSON] внаслідок загибелі під час виконання бойового завдання. Надані заявницею докази свідчать, що [PERSON] зник безвісти за обставин, що дозволяють з високим ступенем вірогідності припускати його загибель [INFO] під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Авдіївка Покровського району Донецької області. Зокрема, з наявного в матеріалах справи акту службового розслідування встановлено, що рядовий військової частини [NUMBER] [PERSON] вважається зниклим безвісти 07.12.2023 поблизу населеного пункту Авдіївка Покровського району Донецької області під час виконання бойового завдання. Оцінюючи зазначений акт службового розслідування в сукупності з іншими належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про те, що отримана в ході проведення службового розслідування інформація є послідовною, узгодженою між собою та підтверджує з високим ступенем вірогідності факт загибелі [PERSON] . За таких обставин, у суду відсутні підстави ставити під сумнів достовірність обставин, зазначених заявницею у заяві. Більш того, натепер жодні відомості про місцезнаходження [PERSON] як за місцем його проживання, так і за місцем проходження військової служби відсутні, що також підтверджує факт його зникнення безвісти за обставин, зазначених у заяві [PERSON] . Разом з тим, згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, Авдіївська міська територіальна громада, до складу якої входить м. Авдіївка в період з 24.02.2022 до 28.02.2024 була територією активних бойових дій. Відтак, оскільки за встановленими у цій справі обставинами територія, на якій відбулась вірогідна загибель військовослужбовця [PERSON] , на момент такої події була територією активних бойових дій, а потім окупована супротивником, та у суду з великою вірогідністю є достатні істотні підстави вважати, що військовослужбовець [PERSON] загинув, то відлік строку, передбаченого частиною 2 статті 46 ЦК України, у цій справі має обраховуватися саме з 28 лютого 2024 року, як дата закінчення активних бойових дій на території Авдіївської міської територіальної громади Покровського району Донецької області. Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про оголошення особи померлою [INFO] , тож на момент звернення заявниці до суду з такою заявою сплинув шестимісячний строк, зазначений у реченні другому частини 2 статті 46 ЦК України. Більш того, суд враховує, що на момент розгляду справи минуло два роки від дня закінчення активних бойових дій на території Авдіївської міської територіальної громади Покровського району Донецької області та відсутні будь-які відомості про місце перебування [PERSON] , зокрема в полоні. За таких обставин, суд дійшов висновку, що як шестимісячний, так і дворічний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, який починає відлік від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі військовослужбовця [PERSON] на теперішній час сплинув. Отже, з огляду на наведені вище норми права, розглянувши справу в межах заявлених вимог, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з урахуванням обставин, за яких зник безвісти чоловік заявниці [PERSON] , та які дозволяють з високою вірогідністю припускати факт його загибелі, що, ймовірно, настала під час здійснення захисту Батьківщини, беручи до уваги строк, встановлений частиною другою статті 46 ЦК України, а також те, що із спливом більше двох років з дати ймовірної загибелі відсутні будь-які відомості про місце перебування [PERSON] , зокрема в полоні, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви [PERSON] про оголошення фізичної особи померлою, а саме [PERSON] від дня його вірогідної смерті, тобто [INFO] . Водночас, суд констатує, що оголошення [PERSON] померлим сприятиме забезпеченню та утвердженню принципу правової визначеності як щодо статусу зниклого безвісти захисника держави, так і членів його сім`ї, які матимуть можливість реалізувати пов`язані з цим правовідносини, зокрема, але не виключно, із спадкуванням, соціальним забезпеченням. Відповідно до частини 7 статті 294 ЦПК України судові витрати заявниці не підлягають відшкодуванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved