Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

У червні 2025 року до Покровського районного суду міста Кривого Рогу надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - АТ «Акцент-Банк») до [PERSON] (далі - [PERSON] ) про стягнення заборгованості. Позов обґрунтовано тим, що 19.03.2024 року [PERSON] уклав з АТ «Акцент-Банк» кредитний договір ABH0CT155101710858214336, про надання кредиту у розмірі 20 000,00 грн., строком на 36 місяців (тобто до 18.03.2027 року), зі сплатою відсотків у розмірі 75,00% щорічно та комісії у розмірі 0,00 грн. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 06.11.2025 року у [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 41 770,32 грн., яка складається із: 20 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 16 322,02 грн. - заборгованість по відсоткам; 0,00 грн. - загальний залишок заборгованості за комісією; 5 448,30 грн. - загальний залишок заборгованості за пенею, яку позивач просив стягнути з відповідача. А також просив суд стягнути з відповідача понесені судові витрати в сумі 2 422,40 грн. Ухвалою суду від 12 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 12 січня 2026 року розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до позовної заяви долучено клопотання, в якому розгляд справи просив проводити за відсутності представника позивача, будь-яких інших клопотань у справі до суду не надходило. Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» від 26.02.2024 року. (а.с.18) Також відповідачем була підписана електронним підписом Заява клієнта ABH0CT155101710858214336 від 19.03.2024 року, щодо надання останньому кредит в розмірі 20 000,00 грн. строком на 36 місяців зі сплатою процентів у розмірі 75% щорічно. Підписанням цієї Заяви позичальник підтвердив, що ознайомлений з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «А-банк», Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники, вони зрозумілі і не потребують додаткового тлумачення. (а.с.9-10) Також відповідачем електронним підписом 18.03.2024 року підписаний Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію щодо кредиту, Таблицю обчислення вартості кредиту. (а.с.8) Надання кредитних коштів відповідачу у розмірі 20 000,00 грн., згідно з Кредитним договором ABH0CT155101710858214336 від 19.03.2024 року підтверджується меморіальним ордером від 19.03.2024 року. (а.с.13) З виписки по особовому рахунку, наданої позивачем, вбачаються усі операції відповідача по картці за період з 19.03.2024 по 05.11.2025. (а.с.15) Станом на 06.11.2025 року заборгованість [PERSON] за вищевказаним Кредитним договором складає 41 770,32 грн., з яких: 20 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 16 322,02 грн - заборгованість по відсоткам; 0,00 грн. - загальний залишок заборгованості за комісією; 5 448,30 грн - загальний залишок заборгованості за пенею. (а.с.12) Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ «А БАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку, відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 30 грудня 1998 року № 566, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії. Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа. Згідно з п.5.4. цього Положенням, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. При цьому, п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 18 червня 2003 року № 254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом. Судом встановлено, що на підставі заяви відповідача [PERSON] від 26.02.2024 року, адресованої позивачу АТ «А-Банк», між сторонами 19.03.2024 року було укладено Кредитний договір. Факт руху грошових коштів на картковому рахунку відповідача, а також наявність заборгованості за Кредитним договором від 19.03.2024 року, позивач підтвердив випискою за період з 19.03.2024 по 05.11.2025. (а.с.15) Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк». Згідно із ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Суд зазначає що паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. 19.03.2024 року відповідачем, [PERSON] електронним підписом був підписаний Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію що надається до укладання кредитного договору, доводи позивача про доведеність укладання Кредитного договору на умовах, які були зрозумілі та прийняті відповідачем, як належні та обґрунтовані. Крім того, з виписки руху коштів за рахунком вбачається, що відповідач отримав та використовував кредитні кошти після підписання Паспорту споживчого кредиту, далі неодноразово порушував умови договору, бо не сплачував обов`язкові платежі у встановлені строки, що і стало підставою для нарахування відсотків. Таким чином, суд вважає, що банк на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» ознайомив відповідача, як споживача, з інформацією, необхідною для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, вказавши при цьому, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. З огляду на викладене, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного кредиту у розмірі На підставі викладеного, суд, вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі, стягнувши з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ «Акцент-Банк» заборгованість відповідача за Кредитним договором у загальному розмірі 41 770,32 грн., з яких: 20 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 16 322,02 грн. - заборгованість за відсотками, 5 448,30 грн. - заборгованість за пенею. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, із [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджені судові витрати, сплачені банком при поданні позовної заяви, у розмірі 2 422,40 грн. (а.с.38) На підставі викладеного,

Outcome: approved