Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10.11.2023 вона уклала шлюб з відповідачем. Під час шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] , яка станом на 22.12.2025 року проживає разом із позивачкою. Протягом останніх років їх сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами сімейних відносин. Кожен з них має значно протилежні погляди на відносини у шлюбі. Подальший шлюб буде тільки негативно впливати на психологічний стан дитини. Вінницьким районним судом Вінницької області по справі № 128/4031/25 розглядається позовна заява про розірвання шлюбу укладеного між позивачкю та відповідачем. Позивач вимушена поставити питання про стягнення аліментів і звернутися до суду із заявою про стягнення аліментів, оскільки нормальне утримання дитини потребує значних витрат на одяг, навчання та інше. Відповідно до віку та потреб дитини, для забезпечення її всім необхідним, позивачка вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідач здатний працювати, отримувати регулярний, стабільний заробіток. Дитина проживає з позивачкою, яка не має можливості працювати внаслідок догляду за малолітньою дитиною. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, офіційно працює, проживає протягом тривалого часу окремо. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося, позивачка змушена звертатися до суду з метою стягнення аліментів з відповідача також на її утримання з моменту звернення до суду до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до [INFO] . За вказаних обставин, з урахуванням позовної заяви в новій редакції, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття та аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною трирічного віку (а.с. 1 3, 20 - 23) Ухвалою суду від 10.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с. 48). В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник не з`явилися, представник позивачки, адвокат Покоєвич А.О., подав до суду заяву, в якій просить проводити судові засідання за відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, особисто отримав судову повістку про виклик до суду 01.03.2026. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у визначений судом строк до суду не подано. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. 10.11.2023 між відповідачем [PERSON] та позивачкою [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 27, та після реєстрації шлюбу позивачці змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 6). Під час шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.02.2024, де її батьком зазначений [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с. 7) Відповідно до акту обстеження фактичного місця проживання Стрижавської селищної ради Прохорчук Е.Д. проживає адресою: [ADDRESS] разом із дитиною [PERSON] , [INFO] (а.с. 24) Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому враховуючи вибір позивачки щодо способу стягнення аліментів на утримання дитини саме в частці від доходу батька, розмір такої частки, суд вважає, що в цій частині позов підлягає задоволенню та з відповідача слід стягнути аліменти на утримання його дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно,але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Окрім того, положеннями ст. 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Встановлюючи розмір аліментів, який підлягає до стягнення з відповідача на утримання дружини (позивачки), суд враховує вибір позивачки щодо способу стягнення аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення, в межах наданих суду доказів. Так, відповідач є особою працездатного віку та право на утримання від нього мають як позивачка, так і їхня дитина. Проте, позивачкоюне надано жодного доказу щодо розміру доходів відповідача, а також належності відповідачу на праві власності нерухомого майна, транспортних засобів чи іншого цінного майна і отримання ним інших доходів чи здійснення видатків. Клопотань про витребування таких доказів позивачкою також не заявлялось. При цьому з відповідача підлягають до стягнення аліменти на утримання їх з позивачкою малолітньої дитини, а тому можливості сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки від доходів відповідача, на думку суду, позивачкою не доведено. Враховуючи встановлені обставини, зважаючи на відсутність належних та допустимих доказів реального матеріального становища відповідача, суд вважає, що в цій частині позов підлягає частковому задоволенню, а саме, з відповідача слід стягнути аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, оскільки відповідач зобов`язаний також до утримання дитини, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення їхньою дитиною трьох років. При цьому, відсутні підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини у розмірі, не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки мінімальний гарантований розмір аліментів при стягненнї їх на утримання дружини чинним законодавством не передбачений. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини та позивачки, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, крім іншого належать витрати: на професійну правничу допомогу. Положеннями ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. В позовній заяві позивачка просить стягнути понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. На підтвердження таких витрат позивачкою долучено копії: договору про надання правничої допомоги від 06.12.2025 (а.с.11); квитанції від 06.12.2025, відповідно до якої [PERSON] сплатила 8000 грн за надання правничої допомоги (договір від 06.12.2025); розрахунку витрат на правову допомогу згідно договору від 06.12.2025 (а.с. 10). Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. В додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2023, справа № 755/2587/17, зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial