Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та просить визнати його батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та внести зміни до актових записів про їх народження, вказавши його батьком. В обгрунтування позовних вимог вказує, що з 2015 року по 2019 рік позивач проживав з [PERSON] без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання в них народилося двоє дітей син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька в актових записах про народження дітей було внесено на підставі заяви матері відповідно до ст.135 СК України. З 2021 року вони з [PERSON] припинили фактичні шлюбні відносини та проживають окремо, оскільки відповідач почала зловживати алкогольними напоями. З метою захисту інтересів дітей, відносно яких батьківство позивача підтверджується результатами лабораторного дослідження, він змушений звернутись до суду із позовом про визнання батьківства. Ухвалою суду від 02 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 23 лютого 2026 року закрито підготовче провадження у даній справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Представником позивача адвокат Теперик О.В. 19.03.2026 року подано до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, рішення просить ухвалити на користь позивача, позовні вимоги задоволити. [PERSON] подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю, вказує, що [PERSON] є батьком дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Просить розгляд справи проводити у її відсутності. Представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Радивилівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подано до суду заяву про розгляд справи без участі представника відділу, при розгляді справи покладається на думку суду. Представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Служби у справах дітей Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області подано до суду заяву про розгляд справи без участі представника відділу, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Дії сторін та їх представників не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін та їх представників. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, визначено ч.1 ст.13 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно копії свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] вказано [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №2 від 02 вересня 2016 року. (а.с.13) Згідно копії свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] вказано [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №3 від 27 серпня 2019 року. (а.с.14) [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживали разом з листопада 2015 року по жовтень 2019 року за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №08-09/86 від 22.07.2025 року виданої Рідківським старостинським округом Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області. (а.с.12) Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Сторони такої заяви не подали, та у актових записах про народження дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відомості про батька [PERSON] зазначено відповідно до ст.135 СК України (при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбу, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народження проводиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька записуються за вказівкою матері.) (а.с.38) За змістом ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Позивач вважає себе батьком дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На підтвердження того, що позивач є батьком дітей [PERSON] та [PERSON] , останній надав копії висновків про біологічне батьківство №MGU2359 медичної установи «Gencode diagnostics» підготовлений на замовлення [PERSON] . Згідно до вказаного висновку ймовірність батьківства [PERSON] , [INFO] щодо [PERSON] , [INFO] , становить 99,99999719%, ймовірність батьківства [PERSON] , [INFO] , щодо [PERSON] , [INFO] , становить 99,99999999%. (а.с.15,16) Верховний суд у постановах від 23.10.2019, справа № 382/2559/15-ц, та від 19.09.2018 справа № 761/10732/16-ц, дійшов висновку про те, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999%). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ. Європейський Суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Kalacheva v. Russia №3451/05 ЄСПЛ від 07.05.2009 року). Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи те, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно дітей [PERSON] та [PERSON] складає величину не менше 99,99999%, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими. За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно з пунктом 2.16.4 Правил № 96/5 на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України та враховуючи відсутність вимог позивача про їх стягнення з відповідача, залишаються за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved