Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

23.01.2026 представник позивача за довіреністю ТОВ «Укр кредит фінанс» Рогова В.В. через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (у тексті - «Електронний суд» ЄСІТС) звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 19000,00 гривень, що складається з заборгованості за основною сумою кредиту в розмірі 3800,00 гривень і заборгованості за відсотками в розмірі 15200,00 гривень. Сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі Договору про відкриття кредитної лінії № 1364-9487 продукту «CreditKasa» від 15.03.2024, укладеного через інформаційно-телекомунікаційну систему Кредитора відповідно до Правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «CreditKasa», затверджених наказом ТОВ «Укр кредит фінанс»№ 12-П від 27.02.2024, та розміщених на веб-сайті: https://creditkasa.com.ua/. Згідно Паспорту споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) сума кредиту складає 3800,00 грн, строк кредиту - 300 календарних днів. ТОВ «Укр кредит фінанс» взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором виконало, надавши відповідачу кредит у розмірі 3800,00 грн. В свою чергу відповідач [PERSON] свої зобов`язання щодо повернення кредиту та відсотків за користування кредитом не виконав. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 19000,00 грн та судовий збір в розмірі 2662,40 грн. Ухвалою від 26.01.2026 (а. с. 13, 14) позовну заяву судом прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а її розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивачеві та його представникові копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі доставлено в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС 30.01.2026, що підтверджується довідками, складеними відповідальним працівником суду (а. с. 16, зворот а. с. 16). Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, яка 28.01.2026 судом надіслана відповідачеві рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його зареєстрованого місця проживання, 10.02.2026 повернулась до суду без вручення (а. с. 17, 18). 16.02.2026 судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, про що постановлено відповідну ухвалу (а. с. 19). Судове засідання призначене на 17.03.2026 (зворот а. с. 19). Позивачеві та його представникові копію ухвали про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін і судову повістку про виклик до суду в цивільній справі доставлено в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС 19.02.2026, що підтверджується довідками, складеною відповідальним працівником суду (а. с. 22, 23). Копії ухвал про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 28.01.2026 і про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін від 19.02.2026, та судова повістка про виклик до суду в цивільній справі, які 18.02.2026 судом надіслані відповідачеві рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його зареєстрованого місця проживання, повернулись до суду не вручені з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 24, 25). 18.02.2026 на офіційному веб-порталі Судової влади України розміщено оголошення про виклик [PERSON] до суду (а. с. 21). Представник позивача в судове засідання 17.03.2026 не з`явився. 23.01.2026 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС представник позивача разом з позовною заявою подав до суду клопотання від 08.01.2026, у якому просить розглянути цивільну справу без участі представника позивача; позовні вимоги підтримав в повному обсязі(а. с. 8). Відповідач в судове засідання не з`явився, при тому що про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином; про причини неявки суд не повідомив; клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Відзив на позовну заяву або інші заяви по суті справи від відповідача до суду не надходили. Згідно з ч. 8 ст. 178 і абз. 1 ч. 2 ст. 191 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За наведених обставин, в силу приписів зазначеної норми ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 275 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (у тексті - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Судом встановлено, що 15.03.2024 між ТОВ «Укр кредит фінанс» та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1364-9487 продукту «CreditKasa» (у тексті - Кредитний договір). Відповідно до розділу 2 зазначеного договору ТОВ «Укр кредит фінанс»» відкриває для [PERSON] кредитну лінію на умовах строковості, зворотності та платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані проценти. Пунктом 4.1. даного договору встановлено загальний розмір кредиту - 3800,00 грн та дату надання/видачі кредиту - 15.03.2024; п. 4.10. - стандартна процентна ставка становить 2,50 % за кожен день користування кредитом; п. 4.12. - строк, на який [PERSON] надається кредит, становить 300 календарних днів, а дата повернення (виплати) кредиту - 08.01.2025. Відповідно до пункту 4.6. кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п 4.1. на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Відповідно до п. 3.1. Кредитного договору він укладений між сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. У п. п. 5, 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20) зазначив, що не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За приписами ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що Кредитний договір разом із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови. Оформлення Кредитного договору за допомогою веб-сайту складається з таких послідовних етапів: клієнт створює заявку на отримання кредиту; отримує дзвінок від співробітника ТОВ «Укр кредит фінанс», проходить перевірку та надає сканкопії документів (паспорту та ідентифікаційного коду) або верифікується за допомогою технології BankID; отримує рішення Кредитора щодо можливості надання кредиту; при позитивному рішенні щодо надання кредиту, Клієнт отримує доступ до особистого кабінету; в особистому кабінеті Клієнт отримує гіперпосилання для ознайомлення з Офертою щодо укладення договору. Оферта, що міститься за гіперпосиланням, є пропозицією у розумінні ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» та, відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію», включає умови, викладені у Правилах надання споживчих кредитів, що є невід`ємною частиною договору, що пропонується до укладення клієнту; Клієнт самостійно вносить до інформаційно-телекомунікаційної системи Кредитора номер своєї банківської картки, на яку бажає отримати кредит, оскільки відповідно до Правил надання споживчих кредитів Клієнт повинен володіти відкритим на власне ім`я банківським рахунком в українському банку, грошовими коштами на якому має змогу розпоряджатися, діяти від власного імені, за власним інтересом, не отримувати Кредит в якості представника, агента третьої особи і не діяти на користь третьої особи (вигодонабувача або бенефіціара); після прийняття Клієнтом оферти, йому на телефонний номер (зазначений Клієнтом при реєстрації) надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання Кредитного договору; Клієнт в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитора, підписує Кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора; після підписання Кредитного договору інформаційно-телекомунікаційна система Кредитора, в автоматичному режимі направляє екземпляр Кредитного договору, Правила та інші супутні документи на адресу електронної пошти, вказану Клієнтом (також вони доступні 24/7 в особистому кабінеті Клієнта); інформаційно-телекомунікаційна система Кредитора, в автоматичному режимі перераховує кредитні кошти за реквізитами вказаними Клієнтом. Відповідно до Правил надання споживчих кредитів, Клієнт заповнює заявку на отримання кредиту на Сайті, обов`язково вказуючи всі дані, позначені в Заявці в якості обов`язкових для заповнення. У Заявці Клієнт зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні дані про себе, які необхідні для прийняття Кредитодавцем рішення про подальше надання Кредиту Клієнту. Клієнт несе особисту відповідальність за правильність та достовірність даних, зазначених під час укладання Договору. Проаналізувавши матеріали справи в частині процедури укладення Кредитного договору, судом з`ясовано, що без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт Кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання договору, Кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу. Як встановлено судом, наявні у справі документи підтверджують, що для підписання Кредитного договору відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор C1841, яким він скористався, тобто підписав Кредитний договір та ознайомився з Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «CreditKasa», Паспортом споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит). Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20) «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифра, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайт інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення... Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позичальником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19 (провадження № 61-9071св20), від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20), від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), від 12.08.2022 у справі № 234/7297/20 (провадження № 61-11504св21), від 09.02.2023 у справі № 640/7029/19 (провадження № К/9901/35352/19). Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в справі № 561/77/19 (провадження № 61-20799 св 19) від 16.12.2020 зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». Враховуючи наведене, що підтверджується матеріалами справи, [PERSON] здійснивши всі зазначені дії, був ознайомлений з умовами Кредитного договору, погодився з ними, підписавши даний договір, і отримав кошти шляхом їх безготівкового перерахунку на номер своєї банківської картки [NUMBER] . Позивач виконав свої зобов`язання з надання [PERSON] кредитних коштів в розмірі 3800,00 грн, що підтверджується наданою ТОВ «Укр кредит фінанс» довідкою про перерахування суми кредиту № 1364-9487 від 15.03.2024 і квитанцію про виплату (ID операції: 2437642358). За умовами Кредитного договору (п. 4.9.) [PERSON] зобов`язався сплачувати ТОВ «Укр кредит фінанс» проценти за користування кредитом згідно графіку платежів, наведеного в додатку 3 до Договору. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 1364-9487 від 15.03.2024 станом на 10.12.2025 [PERSON] має заборгованість перед позивачем на загальну суму 31901,00 грн, що складається з заборгованості за основною сумою кредиту в розмірі 3800,00 грн і заборгованості за відсотками в розмірі 28101,00 грн. Зазначеним розрахунком також підтверджується, що відповідач з моменту отримання кредиту не здійснив жодного платежу на його погашення. Як зазначалося вище, відповідач позовних вимог і доводів сторони позивача на їх підтвердження не спростував. Процесуальні обов`язки відповідача полягають, зокрема, у здійсненні ним активних процесуальних дій, наданні доводів та доказів, що стосуються існування цивільних прав позивача як кредитора у зобов`язанні. Така правова позиція міститься у п. 6.8. Постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 (провадження № 12-95гс20). Крім того, ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України зобов`язує сторони довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 8.5. Кредитного договору у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом на строк понад один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати закінчення строку кредитування. Наказом ТОВ «Укр кредит фінанс» № 12-П від 27.02.2024 затверджено Привила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «CreditKasa» для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр кредит фінанс», на підставі яких позивачем прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр кредит фінанс», у тому числі до [PERSON] , часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 12901,00 грн, за умови погашення позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 19000,00 грн. Саме такий розмір заборгованості позивач просить стягнути з [PERSON] . Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023, який набрав чинності 24.12.2023, внесені зміни до ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» і доповнено п. 17 р. IV «Прикінцеві та перехідні положення» даного Закону. Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100 %, де: ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях. Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 р. IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Таким чином, після набрання 24.12.2023 чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» максимальний розмір денної процентної ставки становить 1 %. При цьому, даним Законом визначено перехідний період, протягом якого: з 24.12.2023 до 22.04.2024 максимальний розмір денної процентної ставки становить 2,5 %, з 23.04.2024 до 21.08.2024 - 1,5 %, з 22.08.2024 - 1 %. Враховуючи, що договір про відкриття кредитної лінії № 1364-9487 укладено 15.03.2024, то нарахування процентів повинно було здійснюватися з урахуванням положень п. 17 р. IV «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування». Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у період з 15.03.2024 до 28.03.2024 проценти нараховані за ставкою 1,75 % за кожен день користування кредитом, у період з 29.03.2024 до 08.01.2025 - за ставкою 2,5 %. При тому, починаючи з 23.04.2024 до 21.08.2024 максимальний розмір процентної ставки за вказаним договором міг становити не більше 1,5 % в день, а з 22.08.2024 - не більше 1 %, у зв`язку з чим нарахування позивачем процентів у більшому розмірі, ніж максимальний розмір, встановлений законодавством, є не неправомірним. За вказаних обставин, з відповідача підлягає стягненню заборгованість, яка складається із неповерненого тіла кредиту в розмірі 3800,00 грн і нарахованих процентів у такому розмірі: - за період з 15.03.2024 до 28.03.2024 (14 днів) в сумі 931,00 грн (1,75 % (66,50 грн) у день від суми кредиту (3800,00 грн) за кожний день користування ним; - за період з 29.03.2024 до 22.04.2024 (25 днів) в сумі 2375,00 грн (2,5 % (95,00 грн) у день від суми кредиту (3800,00 грн) за кожний день користування ним; - за період з 23.04.2024 до 21.08.2024 (121 день) в сумі 6897,00 грн (1,5 % (57,00 грн) у день від суми кредиту (3800,00 грн) за кожний день користування ним; - за період з 22.08.2024 до 08.01.2025 (140 днів) в сумі 5320,00 грн (1% (38,00 грн) у день від суми кредиту (3800,00 грн) за кожний день користування ним. Враховуючи наведені розрахунки з відповідача підлягає стягненню заборгованість в сумі 19323,00 грн (3800,00 грн - тіло кредиту + 15523,00 грн (931,00 + 2375,00 + 6897,00 + 5320,00) - проценти = 19323,00 грн). Але оскільки позивачем застосовано до відповідача програму лояльності, як для споживача фінансових послуг ТОВ «Укр кредит фінанс», то позов підлягає задоволенню в розмірі 19000,00 грн, що є його ціною. Судом встановлено факт невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, що у свою чергу порушує право позивача на виконання умов договору, повернення суми заборгованості та процентів, а тому порушене право підлягає судовому захисту. Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. У позовній заяві представник позивача зазначив, що понесені ним судові витрати складаються із суми сплаченого судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 3133 від 14.01.2026 (а. с. 9). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання до суду цієї позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, судові витрати у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному розмірі.

Outcome: approved