Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування, мотивуючи його тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який за життя проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою також зареєстрований [PERSON] . Після смерті батька, відкрилася спадщина до складу якої входить: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. ім. лейтенанта [PERSON] , [ADDRESS] та земельна ділянка розміром 2,3456 га, кадастровий номер земельної ділянки 6824786200:03:001:0023. Він, як спадкоємець за законом, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька та прийняв спадщину на частину спадкового майна, а саме на земельну ділянку площею 2,3456 га для ведення фермерського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 6824786200:03:001:0023, однак нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою [ADDRESS] лейтенанта [PERSON] , [ADDRESS] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок. Просить позов задовольнити, визнати за ним право власності на будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Сторони, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в суд не з`явилися, представник позивача подав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності, в заяві також зазначив, що у написанні по батькові відповідача [PERSON] допущена описка замість « [PERSON] » необхідно зазначити « [PERSON] », відповідачі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Теофіпольська селищна рада подали заяви в яких зазначили, що не заперечують проти задоволення позову та просять розгляд справи проводити у їх відсутності. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, згідно ст 1218 ЦК України, входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст.1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За приписами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Судом встановлено, що згідно з техпаспортом, житловий будинок був збудований у 1990 році. У 1990 році питання набуття права власності регулювались нормами ЦК УРСР 1963 року , порядок реєстрації житлового будинку регулювався Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995, відповідно до якої зацікавлена фізична особа мала звернутися до виконкому відповідної Ради депутатів із заявою про реєстрацію права власності на будинок або володіння , до якої необхідно було додати документи відповідно додатку №1, або ж , при їх відсутності , документи, зазначені у розділі ІІІ Інструкції . В даний час реєстрація права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них (далі житлові будинки), що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, регулюється Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127. Для державної реєстрації прав необхідно подати, зокрема, оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, оригінал та копію паспорту, ідентифікаційного номеру заявника. Заявником може бути особа, за якою закріплений особовий рахунок в погосподарській книзі відповідної сільської, селищної, міської ради, або уповноважена нею особа . В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , був батьком позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження та свідоцтвом про смерть. Після смерті [PERSON] за заявою позивача заведена спадкова справа №162/2023, видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,3456 га для ведення фермерського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 6824786200:03:001:0023 та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за адресою [ADDRESS] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджується змістом: витягу зі Спадкового реєстру спадкових справ (спадкова справа у спадковому реєстрі №71597245), витягу зі спадкового реєстру заповітів (заповіт відсутній), свідоцтва про право на спадщину за законом, витягу з Державного реєстру речових прав, довідкою нотаріуса, постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Відповідно до довідки та виписки з погосподарської книги Теофіпольської селищної ради від 05.11.2025, [PERSON] на день смерті проживав в житловому будинку в [ADDRESS] , був головою домогосподарства, [PERSON] (дружина, померла [INFO] ), [PERSON] (дочка, вибула [INFO] в с. Якимівці Хмельницького району), [PERSON] (син дочки, [INFO] ) зареєстрований за цією ж адресою. Відповідно до технічного паспорту, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] загальною площею 138,3 кв м, побудований 1990 року. Згідно з довідкою Теофіпольського БТІ від 17.10.2024 реєстрація житлового будинку за адресою [ADDRESS] не проводилася. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що на момент смерті, тобто на момент відкриття спадщини [INFO] , спадкодавцеві [PERSON] належало право власності на житловий будинок [ADDRESS] , однак [PERSON] не зареєстрував житловий будинок у передбаченому законом порядку, тому враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом померлого і відповідачі не заперечили проти позову, позов необхідно задовольнити. Враховуючи, що в матеріалах справи по батькові відповідача [PERSON] зазначене « [PERSON] » , що підтверджується копією паспорта громадянина України, свідоцтвом про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , довідкою Антонінської селищної ради, суд дійшов переконання про необхідність уточнення анкетних даних відповідача та замість « [PERSON] » зазначити « [PERSON] » Виходячи з наведеного,

Outcome: approved