Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

ТОВ «Новий Колектор» звернулось до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 07.11.2022-010000154 від 07.11.2022 року у сумі 8350 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник вказав, що між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено договір факторингу від 28.03.2025 року № СЦ-28.03.2025, згідно якого ТОВ «Новий Колектор» набуло право вимоги до боржника на всі суми, відступлені йому ТОВ «Споживчий Центр». На виконання умов договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором від 07 листопада 2022 року № 07.11.2022-010000154 на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється [PERSON] . Крім того, представник зазначив що між ТОВ «Споживчий Центр», правонаступником якого є ТОВ «Новий Колектор», та [PERSON] 07 листопада 2022 року укладено кредитний договір (оферта) № 07.11.2022-010000154, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 5000 грн строком на 14 днів за процентною ставкою «Економ». Ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». Свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому договором, однак, в порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого у нього склалась заборгованість перед позивачем в розмірі 8350 грн. Відповідно до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.4 ст.277 ЦПК України відповідачем суду не подано. Суд дослідивши надані докази, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 07.11.2022 року між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферта) № 07.11.2022-010000154 шляхом підписання Заявки. Відповідно до умов договору та заявки від 07 листопада 2022 року, відповідачу було надано кредит у розмірі 5000 грн, що підтверджується карточкою субконто Контрагенти, Договори за 07.11.2022. Строк на який надається кредит 42 днів з дати його надання, дата повернення кредиту 19 грудня 2022 року. Первинний період користування кредитом 14 календарних днів з дати надання («первинний строк»), графік платежів при обранні первинного строку: сума кредиту у розмірі 5000 грн та проценти у розмірі 4200 грн сплачуються до 19.12.2022 року. Фіксована процентна ставка «Економ» - 2 % за (один) день/днів користування кредитом, застосовується протягом первинного та пролонгованого строків. Фіксована процентна ставка «Стандарт» - 3 % за 1 (один) день/днів користування кредитом, застосовується після/в період закінчення первинного або пролонгованого строків. В подальшому, 28 березня 2025 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено договір факторингу № СЦ-28.03.2025, згідно з яким ТОВ «Новий Колектор» набуло право вимоги до боржника [PERSON] на всі суми, відступлені йому ТОВ «Споживчий Центр». На виконання умов договору укладено реєстр прав вимоги № 1, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором від 07 листопада 2022 року № 07.11.2022-010000154 на залишок основної суми кредиту 5000 грн та відсотків 3350 грн щодо боржника [PERSON] . Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором про надання кредиту від 07 листопада 2022 року № 07.11.2022-010000154 не виконала, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість в сумі 8350 грн, з яких: 5000 грн заборгованість за основною сумою кредиту (тіло кредиту) та 3350 грн проценти за користування кредитом. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В даному випадку позивач вказує, що укладення договору відбувалось шляхом підписання заявки. На доведення вказаних обставин позивачем надано суду копію заявки до договору від 07 листопада 2022 року, відповідно до якої [PERSON] надано кредит в сумі 5000 грн., відповідно до умов договору та наведених у цій заявці умов. Підписом, проставленим у заявці , [PERSON] підтвердила, що вона ознайомлена з Умовами та правилами надання кредиту, графіком платежів споживчого кредиту (згідно з вимогами діючого законодавства). Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не заперечила обставин, які вказані в позовній заяві, доказів на спростування не надала. Так, відповідно до особливостей укладеного сторонами договору - умови цього договору узгоджувались дистанційно - шляхом завантаження відповідних документів в мобільний додаток. Відповідач письмово підтвердила, що отримала усі документи, що стосуються умов укладеного договору, які їй є зрозумілими, доказів на спростування цих обставин останній суду не надала. Із наданої суду довідки про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором № 07.11.2022-010000154 від 07.11.2022 року, укладеного між сторонами по справі, вбачається, що за період з 07.11.2022 р. по 19.11.2025 р заборгованість складає 8350 грн. Таким чином, судом достовірно встановлено, що на підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Відповідач, порушуючи умови договору, свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, що підтверджено наведеним вище розрахунком, наданим позивачем. За відсутності доказів, які б спростовували подані позивачем розрахунки заборгованості за договором, суд не має підстав піддавати їх сумніву. Отже, з огляду на досліджені докази, врахувавши позицію сторін, суд вважає, що позов ТОВ «Новий Колектор». підлягає до задоволення в повному обсязі. При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного, ст.ст.525, 526, 610, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: approved