Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що між ними було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про що 06 березня 2020 року складено відповідний актовий запис №419. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживатиме з позивачкою. Спільного майна сторони не мають. Стосунки з відповідачем давно розладилися, зникло взаєморозуміння, взаємоповага. Кожен з них живе окремим життям та власними інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування та існує лише формально. Позивачка та відповідач спільно не проживають з листопада 2021 року, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, а тому збереження шлюбу неможливе. Спільне життя не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем один одного. Більше того позивачка та відповідач втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивачка зазначає, що рішення про розірвання шлюбу прийняла остаточно і змінювати його не має намірів. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, і є таким, що суперечить інтересам позивачки та інтересам відповідача а також інтересам їхньої дитини. Позивачка просить суд розірвати зареєстрований шлюб з відповідачем/а.с.1-2/. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, але в телефонограмі просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, в телефонограмі просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Виходячи із положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, яка регламентує, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач позов визнав в повному обсязі, на думку суду, наявні всі правові підстави для ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи в сукупності, суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається, 06 березня 2020 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) світлокопія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с.13/. Від даного шлюбу у сторін є дитина, [PERSON] , [INFO] - світлокопія свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.9/. Статтею 111 СК України на суд покладено обов`язок, щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч. 2 ст. 114 СК України вказує на те, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. У відповідності ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивачка та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є, на думку суду, неприпустимим. Враховуючи викладене та аналізуючи положення вище перелічених норм матеріального права, суд приходить до висновку, що у подружжя втрачені позитивні почуття один до одного, вони не бачать спільного подальшого майбутнього, сімейні стосунки досягли кризової межі і їх не можливо відновити, підстав для надання строку для примирення суд не вбачає. Розлучення відповідає дійсній волі жінки (позивачки у справі) та чоловіка (відповідача у справі) після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права, а тому із вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Спору про поділ майна між подружжям не виникає. На підставі викладеного та

Outcome: approved