Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

До Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] через свого представника адвоката Михайленка Дмитра Петровича з заявою в окремому провадженні, у якій просить оголосити померлим сина [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , датою 04 листопада 2022, який приймав безпосередню участь в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації, перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових. Дій, місце смерті: Україна, Донецька область, неподалік м.Бахмут. В обґрунтування заяви заявник посилався на те, що заявник є матір`ю [PERSON] , [INFO] , який мобілізований на військову службу на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 з липня 2022 року. Військову службу проходив у військовій частині [NUMBER] . 08 листопада 2022 року з [INFO] отримане сповіщення № 8/201 про те, що солдат [PERSON] поблизу м.Бахмут Донецької області зник безвісті 04 листопада 2022 року. 08 листопада 2022 року співмешканкою [PERSON] [PERSON] повідомлено до [INFO] що з [PERSON] з 31.10.2022 року втрачений зв`язок. На підставі заяви [PERSON] слідчим Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області внесені відомості до ЄРДР від 09.11.2022 за ч. 1 ст. 115 КК України. До теперішнього часу місцезнаходження [PERSON] не встановлено. Від військовослужбовців, що проходили службу разом з [PERSON] стало відомо, що останній раз сина заявника бачили живим 01 листопада 2022 року на позиції неподалік від м.Бахмут Донецької області. Після штурму їх позиції ворогом, військовослужбовці ЗСУ були накриті щільним вогнем, після чого поступила пропозиція здатися у полон. Оскільки не було змоги здійснювати опір, було прийняте таке рішення. Оскільки солдат ЗСУ, що вижили, взяли у полон, а щоб забрати тіла загиблих немає доступу до території на якій вони залишилися до сьогодні тіло [PERSON] не знайдено, не ідентифіковано, через що він вважається таким, що зниклий без вісті. Однак виходячи з обставин, що сталися на бойовій позиції 01 листопада 2022 року, результатів службового розслідування та пояснень військовослужбовців, які вижили та повернулися з полону є всі підстави для оголошення [PERSON] померлим. Враховуючи, що заявник не може отримати свідоцтво про смерть сина, реалізувати свої спадкові права а також отримати статус члена сім`ї загиблого та отримання соціальних виплат заявник вимушена звернутися до суду з заявою про оголошення її сина померлим. Ухвалою суду від 10 квітня 2025 року заяву залишено без руху та наданий час для усунення недоліків, зазначених у ній. 23 квітня 2025 року ухвалою суду заява прийнята до розгляду та у справі відкрите окреме провадження, призначений розгляд справи у відкритому судовому засіданні. Представник заявника адвокат Михайленко Д.П. в судовому засіданні в повному обсязі підтримав заяву [PERSON] та, посилаючись на ті ж підстави, просив суд задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України у судовому засіданні залишив вирішення питання на розсуд суду, зазначив, що під час воєнного стану усі військовослужбовці, тіл яких немає вважаються зниклими без вісті. Інформації щодо перебування [PERSON] у полоні немає. Інші представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені судом. Представник Самарівського відділу ДРАЦС направлена заяву щодо розгляду заяви за відсутності їхнього представника. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні пояснив, що він є військовослужбовцем ВЧ [NUMBER] , з 14.04.2022 року по липень 2024 року він проходив службу у ВЧ [NUMBER] . [PERSON] знав добре, він служив з ним разом в одній частині. Останній раз він бачив [PERSON] живим 01 листопада 2022 року на позиції на околиці с.Опитне неподалік від м.Бахмут Донецької області. Після штурму їх позиції ворогом, вони були накриті щільним вогнем противника. На його очах снаряд потрапив у голову [PERSON] , у результаті чого він помер на місці. Через деякий час він потрапив у полон. Тіло [PERSON] противник не забирав. Серед військовослужбовців, яких взяли у полон [PERSON] не було. Суд, вислухавши учасників справи, свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Заявник [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Степанівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] . [PERSON] зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] , разом з нею зареєстрованим значиться зареєстрованим син [PERSON] , що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання. Заявник [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Дніпропетровська, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Відповідно до сповіщення сім`ї №201 від 08 листопада 2022 року, [PERSON] сповіщено про те, що її син [PERSON] , вірний військовій присязі, у бою за Батьківщину, виявиши стійкість і мужність, поблизу м.Бахмут Донецької області, зник безвісти 04 листопада 2022 року. Згідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 06.12.2023 року вбачається, що 09 листопада 2022 року за № 18259 Новомосковським РВП ГУНП в Дніпропетровській області внесені відомості щодо [PERSON] , [INFO] , який вважається таким, що зник безвісти за особливих обставин З витягу з Єдиного реєстру досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12022041350001082 від 09.11.2022 року, вбачається, що Бахмутським РВП ГУНП в Донецькій області за фактом зникнення [PERSON] , [INFO] , військовослужбовця ВЧ [NUMBER] ЗСУ, було розпочате досудове розслідування, попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України. За результатами актом службового розслідування датованого 14 грудня 2022 року запропоновано факт зникнення безвісти старшого навідника 2 мінометного взводу мінометної батареї і механізованого батальйону військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] зі зброєю АК-74 № [NUMBER] в період з 04 листопада 2022 року по теперішній час підтвердився. Відповідно до витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] від 29.12.2023 №2144 «Про результати службового розслідування за фактом зникнення безвісти солдата [PERSON] » - старшого навідника 2 мінометного взводу мінометної батареї і механізованого батальйону військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] зі зброєю АК-74 № [NUMBER] вважати таким, що зник безвісти з 04 листопада 2022 року, який приймав безпосередню участь в бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації, перебував безпосередньо в районах ведення бойових дій. Згідно витягу з наказу № 237 від 23.08.2022 року командира ВЧ [NUMBER] солдата [PERSON] зараховано до ВЧ [NUMBER] з 23.08.2022 року на посаду старшого навідника 2 мінометного взводу мінометної батареї і механізованого батальйону військової частини [NUMBER] . Наказом № 314 від 05 листопада 2022 року командира ВЧ [NUMBER] старшого солдата [PERSON] знято з усіх видів забезпечення до набрання законної сил рішення про визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим. Відповідно до інформації координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими за № 222/КШ/5523 від 25.03.2025 даних про перебування військовослужбовця [PERSON] у полоні немає. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 3 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. У заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою відповідно до ч. 1 ст. 306 ЦПК України повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. пунктами 8, 9 ч.1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою. На відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст.46 ЦК, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року в справі № 755/11021/22 вирішувала виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого частиною другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою у разі, якщо є підстави припускати про вірогідну смерть (загибель) особи на території, на якій велись активні бойові дії. У цій постанові Велика Палата Верховного Суду наголосила, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні. Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди. Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23. Ці обставини суд встановлює на підставі відповідних доказів, якими можуть бути, зокрема, але не виключно, накази командира військової частини, бойові розпорядження, акти службового розслідування, матеріали кримінального провадження, інформація державних органів та міжнародних інституцій, показання свідків, фото- відеоматеріали тощо. Вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній окремій справі. Ч. 1 ст. 20 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» передбачено, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи. Суд приходить до висновку про те, що сукупність досліджених у розглядуваній справі доказів дає підстави для обґрунтованого припущення смерті [PERSON] . Зокрема, у справі наявні матеріали службового розслідування військової частини та документи кримінального провадження щодо обставин ймовірної загибелі [PERSON] 04.11.2022 року, відомості державних органів та міжнародних інституцій щодо відсутності інформації про перебування [PERSON] у полоні. Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, з якого вбачається, що бойові дії у населеному пункті Бахмут завершені 12 грудня 2023 року, а з 13 грудня 2023 року місто Бахмут є тимчасово окупованими. Шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, у розглядуваній справі має відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі [PERSON] (населений пункт Бахмут Донецької області), тобто у даному випадку з 04 листопада 2022 року, а отже - вказаний строк сплив. Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 29 травня 2024 року у справі № 127/28463/23 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в районі населеного пункту Бахмут Донецької області), від 24 грудня 2025 року у справі № 692/95/25 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в населеному пункті Одрадівка Бахмутського району Донецької області), від 21 січня 2026 року у справі № 127/11048/24 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в районі населеного пункту Бахмут Донецької області), від 18 лютого 2026 року у справі № 759/22513/24 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в населеному пункті Олександропілля Попаснянського району Луганської області), від 04 березня 2026 у справі № 761/684/25 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в районі населеного пункту Бахмут Донецької області). Стаття 48 ЦК України регулює правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою і передбачає механізм скасування судом рішення про оголошення фізичної особи померлою у разі, якщо вона з`являється або стає відомою інформація про її місцезнаходження. Аналіз норм права дає підстави для висновку, що за даних обставин заява про оголошення [PERSON] померлим, є обґрунтованою. Враховуючи те, що [PERSON] , який пропав безвісти за обставин, що дають підстави припустити його загибель у зв`язку з воєнними діями, суд вважає можливим заяву задовольнити та оголосити [PERSON] померлим. На підставі наведеного та

Outcome: approved