Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Позиції заявника та заінтересованих осіб У листопаді 2025 року до Київського районного суду м. Одеси із заявою звернулася [PERSON] , заінтересовані особи: Міністерство оброни України, Військова частина [NUMBER] , Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про оголошення померлим свого батька військовослужбовця [PERSON] , 1971 року народження, який зник безвісти 14.02.2025 за обставин, що загрожували йому смертю, в районі проведення воєнних (бойових) дій поблизу населеного пункту Руська Конопелька Суджанського району Курської області РФ. В обґрунтування поданої заяви [PERSON] зазначила, що є донькою військовослужбовця [PERSON] , який проходив військову службу за мобілізацією та приймав участь у воєнних діях проти РФ на території Курської області РФ. У лютому 2025 року їй стало відомо про зникнення батька безвісти за обставин, що вказують на його ймовірну загибель. Викладене підтверджується актом службового розслідування в/ч [NUMBER] від 19.03.2025. Оголошення померлим батька необхідне заявниці для реалізації особистих майнових та немайнових прав. Іншого порядку чинним законодавством не передбачено. Інших заяв по суті справи до суду не надходило. Заяви та клопотання учасників справи Не надходили. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 19.12.2025 справу призначено до розгляду в порядку окремого провадження. Судові засідання призначалися на 10.02.2026 та 11.03.2026. У судовому засіданні 11.03.2026 заявниця підтримала свої вимоги та просила задовольнити. Статус [PERSON] як «зниклий безвісти» наразі не змінився. Представники заінтересованих осіб, належним чином повідомлені, до суду не з`явилися, про причини неявки не повідомили. Фактичні обставини справи Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про задоволення заяви з таких підстав. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.12.2003, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, підтверджено факт народження [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 1831 від 24.12.2003. Батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації в Україну та запровадженням воєнного стану на території України, [PERSON] був мобілізований до лав Збройних Сил України та з 30.12.2024 перебував на військовій службі у в/ч [NUMBER] , що підтверджується довідкою форми 5 від 25.07.2025 № 1421. Відповідно до Акту службового розслідування за фактом зникнення безвісти під час виконання бойового завдання від 19.03.2025 установлено, що на час зникнення безвісти солдат [PERSON] перебував на посаді навідника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону в/ч [NUMBER] . Згідно з бойовим розпорядженням командира в/ч [NUMBER] від 03.01.2025 № 63, командира в/ч [NUMBER] від 16.01.2025 № 5673дск, командира в/ч [NUMBER] від 16.01.2025 № 10, солдат [PERSON] , перебуваючи на вогневій позиції «Орел» в районі західної околиці населеного пункту Руська Конопелька Суджанського району Курської області (зони виконання бойових завдань), внаслідок скидів противником осколкових гранат з безпілотних літальних апаратів на позиції, отримав вогнепальні поранення, від яких загинув. Тіло загиблого з поля бою не було евакуйоване у зв`язку з постійними обстрілами. Означені обставини підтверджені рапортом командира [NUMBER] механізованого батальйону в/ч [NUMBER] капітана [PERSON] , витягом з журналу бойових дій в/ч [NUMBER] за 14.02.2025, поясненнями солдата [PERSON] та штаб-сержанта [PERSON] , які разом із солдатом [PERSON] виконували бойове завдання. Відтак зі службового розслідування вбачається, що під час виконання бойового завдання солдат [PERSON] перебував у засобах індивідуального захисту (захисний шолом та бронежилет, наявна аптечка). Також у нього були відсутні ознаки алкогольного та/чи наркотичного сп`яніння. Факту вчинення самогубства (самокаліцтва) солдатом [PERSON] під час виконання бойового завдання, добровільної здачі в полон, самовільного залишення військової частини (місця служби), а також дезертирства не встановлено. Інформація про місце перебування (знаходження) солдата [PERSON] станом на дату закінчення службового розслідування відсутня/невідома, відомості щодо його загибелі (смерті), або знаходження у полоні відсутні. Також службовим розслідуванням не підтверджено: - неправомірних дій солдата [PERSON] чи будь-яких інших осіб з числа ЗСУ, чиї дії або бездіяльність призвели до зникнення безвісти військовослужбовця; - вини військовослужбовця чи інших осіб з числа ЗСУ, чиї дії або бездіяльність стали причиною зникнення безвісти військовослужбовця; - порушення будь-яких вимог нормативно-правових актів. Отже, навідник 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону в/ч [NUMBER] солдат [PERSON] зник безвісти під час безпосередньої участі у бойових діях, захисту Батьківщини та участі у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в районі населеного пункту Руська Конопелька Суджанського району Курської області. Не дивлячись на вжиті заходи, встановити місцезнаходження солдата [PERSON] або його тіла наразі не вдалося. Мотиви прийнятого рішення Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України). Порядок оголошення фізичної особи померлою визначається ЦПК України (ч. 4 ст. 46 ЦК України). Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті(ч. 3 ст. 46 ЦК України). Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Питання оголошення особи померлою, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/11021/22 (постанова від 11.12. 2024) де Велика Палата виснувала, що в контексті приписів ч. 2 ст. 46 ЦК України з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій. Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями. Тому суд, зважаючи на конкретні обставини справи, повинен застосовувати норми права, які сприяють досягненню справедливого та передбачуваного результату. Правило про мінімальний шестимісячний строк дозволяє використовувати правові приписи до специфічних умов з огляду на активні бойові дії, соціальний контекст і правову невизначеність, яка виникає внаслідок збройної агресії РФ. Це вимагає оперативного реагування з боку суду для забезпечення ефективної охорони прав і законних інтересів осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси. Водночас, Великою Палатою Верховного Суду звернуто увагу, що стаття 48 ЦК України регулює правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою. Ця стаття передбачає механізм скасування судом рішення про оголошення фізичної особи померлою у разі, якщо вона з`являється або стає відомою інформація про її місцезнаходження. Завдяки цьому механізму законодавець також прагне забезпечити справедливість, враховуючи потребу в захисті прав людини та її законних інтересів. Стаття 48 ЦК України формує справедливий та розумний баланс між інтересами держави, суспільства та окремих осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, що є ключовим для функціонування правової системи. Відповідно до даних, наявних у вільному доступі в мережі «Інтернет», Курська операція проводилася Збройними Силами України у період з серпня 2024 по квітень 2025 року на території Курської області РФ. Ці дані є загальновідомими, відтак, в порядку ч. 3 ст. 82 ЦПК України, не потребують доказування. Означена територія РФ населений пункт Руська Конопелька Суджанського району Курської області відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 «Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» офіційно не відноситься до таких територій, однак фактично вказані бойові дії проводилися Збройними Силами України в порядку крайньої необхідності, з метою упередження нападу та відкриття додаткового фронту з території Курської області РФ. Оскільки солдат [PERSON] виконував бойове завдання на офіційно визнаній території РФ, відтак, суд уважає, що обраховувати 6-тимісячний строк, необхідний для визнання особи, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, померлою, необхідно саме з дати його ймовірної смерті (зникнення безвісти), тобто з 14.02.2025. Наразі інформації про загибель солдата [PERSON] ,або перебування його в полоні офіційними або неофіційними каналами не отримано. Після 14.02.2025 в живих його ніхто не бачив. Суд зауважує, що у правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті, що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. У цій справі, установлені судом фактичні обставини у своїй сукупності дають суду достатні підстави зробити вірогідне припущення про смерть солдата [PERSON] під час виконання бойового завдання [INFO] в районі населеного пункту Руська Конопелька Суджанського району Курської області. В умовах триваючої збройної агресії РФ проти України, що супроводжується численними випадками зникнень осіб та постійною нестабільністю, передбачити момент закінчення такої агресії неможливо. На час ухвалення цього рішення російсько-українська війна триває, що посилює правову невизначеність і може ускладнювати ефективне застосування закону та забезпечення захисту прав осіб, які постраждали внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту та у яких, у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи, виникають певні цивільні права та правомірні інтереси. Розумний строк для пошуку [PERSON] серед загиблих або осіб які перебувають в пологі, сплинув. Водночас, визначаючи дату (термін) з якої особа підлягає оголошенню померлою, суд бере до уваги факт отримання членами сім`ї виплат частини грошового забезпечення солдата [PERSON] з в/ч [NUMBER] . З метою дотримання принципу правової визначеності у цьому питанні, суд уважає за необхідне встановити термін оголошення особи померлою від дня набрання цим рішенням законної сили. Висновки суду Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч. 3 ст. 294 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню та зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1, 2 ст. 13, ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України). При оцінці доказів у цивільній справі суд застосовує такий стандарт доказування як «перевага більш вагомих доказів» (баланс ймовірностей), коли висновок про існування cтверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів, видається більш вірогідним (переконливим), аніж протилежний. Натомість, застосування у цій справі надмірного стандарту доказування буде мати ознаку свавільності судового рішення, що може призвести до порушення права на справедливий суд. Відтак, проаналізувавши заяви по суті справи та надані учасниками справи докази, у поєднанні із застосованими правовими нормами, враховуючи мотиви, покладені в основу рішення, суд доходить висновку, що заявницею доведено перед судом належними та допустимими доказами факт наявності достатніх підстав для оголошення її батька [PERSON] померлим. Водночас оголошення фізичної особи померлою у цій справі забезпечить розумний баланс між захистом прав родичів особи, яка зникла безвісти за обставин, що загрожували їй смерті, та інтересами самої особи, у разі її з`явлення. Відповідні компенсаторні функції передбачені приписами ст. 48 ЦК України. Іншого перед судом не доведено. Судові витрати У справах окремого провадження судовий збір не компенсується. На підставі викладеного,

Outcome: approved