Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, яку обґрунтовує тим, що «він є спадкоємцем першої черги після смерті свої матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті спадкодавиці відкрилася спадщина на 1/2 частку житлового будинку під номером [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,1599 га, кадастровий номер 0520681003:02:006:0031, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 19.07.2024 позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1599 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 0520681003:02:006:0031. Згідно з інформаційною довідкою-характеристикою №7, виданою КП ВООБТІ 17.01.2024, право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на 1/2 частку даного будинку на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок № [NUMBER] , видане 20.04.1987 виконавчим комітетом Вінницько-Хутірської сільської Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів №271 від 24.10.1986, рішення виконкому Вінницько-Хутірської сільської Ради народних депутатів №6 від 08.01.1986, та за [PERSON] на 1/2 частку даного будинку на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок № [NUMBER] , видане 20.04.1987 виконавчим комітетом Вінницько-Хутірської сільської Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів №271 від 24.10.1986, рішення виконкому Вінницько-Хутірської сільської Ради народних депутатів №6 від 08.01.1986. Свідоцтво №129 від 20.04.1987 про право власності на 1/2 частку спірного будинковолодіння видане позивачу на підставі договору дарування від 03.07.1982. Після переходу права власності на 1/2 частину даного житлового будинку до позивача його частці присвоєно поштову адресу 73А. Будинок в натурі між співвласниками поділений не був, окремого об`єкта нерухомості під номером 73А не існує, тому в матеріалах інвентаризаційної справи будинок вказаний під номером [ADDRESS] як єдине будинковолодіння. Відомості про зареєстроване право власності [PERSON] на 1/2 частину вказаного будинковолодіння до Державного реєстру прав на нерухоме майно не внесені, його право власності зареєстровано у КП ВООБТІ. Відповідно до інформаційної довідки-характеристики №7 від 17.01.2024 КП «ВООТБІ» та технічного паспорту на будинковолодіння за вищевказаною адресою, станом на час звернення з позовом до суду, спадкове майно складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 54,6 кв.м, житловою площею 42,9 кв.м, житлової прибудови літ. «Аl» загальною площею 22,9 кв.м, житловою площею 12,4 кв.м, веранди літ. «а» площею 5,9 кв.м, прибудови літ. «al» площею 16,0 кв.м, тамбуру літ. «а2» площею 2,8 кв.м, житлової прибудови літ. «А3» площею 21,3 кв.м, житловою площею 21,3 кв.м, ганку, ганку з козирком, погребу літ. п/Б, шиї погребу літ. ш/п, ганку з козирком, літньої кухні, гаражу, сараю літ. «В», погребу літ. «п/В», вбиральні літ. «Г», навісу літ. «К1», навісу літ. «к2», вбиральні літ. «Л», альтанки літ. «Н», навісу літ. «Р», хвіртки №5, воріт №6, криниці №7, вигрібної ями №8, вигрібної ями №9, огорожі №10, воріт з хвірткою №11. Загальна площа житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 128,1 кв.м, житлова 76,6 кв.м. Прибудова літ. «а4» площею 4,6 кв.м, сарай, вбиральня літ. «3», сарай літ. «К», баня літ. «М», реконструкція тамбура літ. «А» площею 4,6 кв.м, літня кухня літ. «Б» є самочинно збудованими та до спадкового майна не входять. Загальна площа спадкового майна без врахування самочинно збудованих приміщень становить 123,5 кв.м, житлова площа 76,6 кв.м. Для оформлення права власності на спадкове майно позивачем в Першу вінницьку державну нотаріальну контору було подано заяву про прийняття спадщини та пакет документів, перелік яких був наданий державним нотаріусом. На підставі поданої заяви було відкрито спадкову справу №290/2023. Однак під час оформлення своїх спадкових прав з інформації, яку отримано державним нотаріусом під час вивчення ним поданих документів та отримання витягів з державних реєстрів, було виявлено. що за адресою: [ADDRESS] , за якою розташоване спадкове майно, зареєстровано інший об`єкт нерухомості громадський будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 95,4 кв.м, житловою площею 64,4 кв.м, який був зареєстрований на ім`я [PERSON] , після смерті якого спадщину прийняла [PERSON] , дружина померлого, і на даний час право власності зареєстровано за нею. Після отриманої інформації 18.12.2023 позивач звернувся до міського голови Моргунова С.А. та до старости Вінницько-Хутірського старостинського округу Владислава Кривешка з питання неможливості оформлення спадщини та надання інформації, на якій підставі іншому об`єкту нерухомості, що належить [PERSON] , було присвоєно адресу спадкодавиці [PERSON] 04.01.2024 позивач отримав відповідь, в якій зазначено, що згідно з наявною у старостинському окрузі інформації, 28.08.2020 не відбувалась сесія Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, а тому рішення №1000 не могло прийматись. У 2020 році відсутні відомості щодо прийняття рішення про присвоєння адреси будинковолодінню [ADDRESS] . 22.01.2024 позивач подав скаргу до Міністерства юстиції України з приводу незаконної реєстрації об`єкта нерухомості (магазину), який належить іншій особі за адресою знаходження спадкового майна. 20.05.2024 на адресу позивача був направлений Наказ Міністерства юстиції України №1438.5 від 14.05.2024, яким скарга [PERSON] від 22.02.2024 задоволена, визнано прийнятим з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анулювання рішення №54485641 від 08.10.2020 державного реєстратора Томашпільської районної державної адміністрації Вінницької області Штифурко Ольги Дмитрівни. Даний наказ був поданий державному нотаріусу, однак 20.06.2024 державний нотаріус Першої вінницької державної нотаріальної контори винесла постанову за №793/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з тим, що наявний об`єкт нерухомого майна, якому присвоєно адресу: [ADDRESS] , зареєстровано за іншою особою; оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано об`єкт за адресою: [ADDRESS] , та відсутні ідентифікатори будівництва, свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане нерухоме майно на ім`я [PERSON] нотаріальна контора не може видати. Оскільки до позивача перейшли всі майнові права спадкодавиці, відтак його право підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , однак у зв`язку із тим, що за даною адресою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень наявна реєстрація іншого майна, належного відповідачу [PERSON] , таке право власності можливо визнати за позивачем за умови визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину, виданого 21.02.2023, скасування державної реєстрації права власності на громадський будинок з господарськими будівлями та спорудами, оскільки за однією адресою знаходяться два об`єкти нерухомості: житловий будинок, на частину якого відкрилася спадщина після смерті спадкодавиці [PERSON] та який розташований на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0520681003:02:006:0031, яка належить позивачу на праві власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 19.07.2024, та громадський будинок, який по факту є магазином, та дійсне його розташування за місцем реєстрації відповідача [PERSON] у [ADDRESS] . Тому просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину №141, видане 21.02.2023 Надольською О.А. приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу на ім`я [PERSON] ; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на громадський будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 95,4 кв.м, житловою площею 64, 4 кв.м, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2188916805206, з закриттям розділу та реєстраційної справи; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку житлового будинку під номером [ADDRESS] загальною площею 123,5 кв.м, житловою площею 76,6 кв.м, яке складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 54,6 кв.м, житловою площею 42,9 кв.м, житлової прибудови літ. «Аl» загальною площею 22,9 кв.м, житловою площею 12,4 кв.м, веранди літ. «а» площею 5,9 кв.м, прибудови літ. «al» площею 16,0 кв.м, тамбуру літ. «а2» площею 2,8 кв.м, житлової прибудови літ. «А3» площею 21,3 кв.м, житловою площею 21,3 кв.м, ганку, ганку з козирком, погребу літ. «п/Б», шиї погребу літ. «ш/п», ганку з козирком, літньої кухні, гаражу, сараю літ. «В», погребу літ. «п/В», вбиральні літ. «Г», навісу літ. «К1», навісу літ. «к2», вбиральні літ. «Л», альтанки літ. «Н», навісу літ. «Р», хвіртки №5, воріт №6, криниці №7, вигрібної ями №8, вигрібної ями №9, огорожі №10, воріт з хвірткою №11». Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 09.08.2024 позовну заяву [PERSON] залишив без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків. Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 19.08.2024 позовну заяву [PERSON] повернув позивачу разом з доданими документами. Вінницький апеляційний суд постановою від 02.10.2024 задовольнив апеляційну скаргу [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Шишковська Анжеліка Борисівна; ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 19.08.2024 скасував та направив справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.10.2024 цивільну справу № 128/3131/24 09.10.2024 передано головуючому судді Карпінській Ю.Ф. Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 11.10.2024 позовну заяву [PERSON] залишив без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків. 14.10.2024 на виконання вимог ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області від 11.10.2024 позивачем [PERSON] було подано відповідну заяву. Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 14.10.2024 відкрив провадження у даній справі та призначив підготовче засідання; витребував з Комунального підприємства «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» матеріали інвентаризаційної справи №1361 на будинковолодіння [ADDRESS] ; витребував з Першої вінницької державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №290/2023, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] ; витребував у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Надольської Ольги Андріївни свідоцтво про право на спадщину №141, видане 21.02.2023 на ім`я [PERSON] , та належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . 25.10.2024 з Комунального підприємства «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» подано матеріали інвентаризаційної справи №1361 на будинковолодіння [ADDRESS] . 08.11.2024 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Надольською О.А. подано копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою від 12.12.2024 задовольнив клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Мишковської Т.М. про витребування доказів; витребував з Комунального підприємства «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» інвентаризаційну справу на громадський будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] ; витребував з Комунального підприємства «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» інформацію щодо зміни нумерації будинку з 1970 року до 2024 року, розташованого в [ADDRESS] . 24.12.2024 Комунального підприємства «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» подано матеріали інвентаризаційної справи №1308 на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: [ADDRESS] . 17.02.2025 в.о. завідувача Першої вінницької державної нотаріальної контори подала до суду копію спадкової справи №290/2023, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] . Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою від 18.03.2025 закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті. У судовому засіданні 12.05.2025 представник позивача [PERSON] адвокат Шишковська А.Б. суду зазначила, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті матері [PERSON] . У встановлений законом строк від подав нотаріусу заяву для прийняття спадщини. До спадкового майна входили житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , а також земельна ділянка, на якій розташований зазначений будинок. Позивачем нотаріусу були надані усі необхідні документи. Однак право власності на житловий будинок [PERSON] не зміг оформити. Нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] зареєстровано право власності іншої особи, тобто відповідача у справі [PERSON] , тому [PERSON] звернувся до Міністерства юстиції України, щоб з`ясувати, яким чином відбулася реєстрація іншого нерухомого майна за тією адресою, де розташований його житловий будинок. Міністерством юстиції України була проведена перевірка, за результатами якої на адресу позивача був направлений наказ, яким визнано прийнятим з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анулювано рішення від 08.10.2020 №54485641 державного реєстратора Томашпільської районної державної адміністрації Вінницької області Штифурко Ольги Дмитрівни. Міністерством юстиції України з`ясовано, що первинна реєстрація нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] відбулася з порушенням Закону та на підставі такої реєстрації [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину, яке має бути визнане судом недійсним. Даний спір не може бути вирішений шляхом досудового врегулювання. Оскільки дана справа стосується спадкових правовідносин, а [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , тому відповідачем також визначена Вінницька міська рада. Оскільки саме внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] порушуються права позивача, тому просять судові витрати стягнути з [PERSON] . Відповідач [PERSON] порушує права позивача, оскільки вона у незаконний спосіб зареєструвала право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою позивача. Об`єкт нерухомого майна, який прийняла у спадщину [PERSON] , та об`єкт, право власності на який просить визнати [PERSON] , є різними об`єктами нерухомості та знаходяться на різних земельних ділянках. Представник відповідача Вінницької міської ради Шмігленко І.В. у судовому засіданні 12.05.2025 суду зазначила, що для визнання за [PERSON] права власності у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] спочатку потрібно скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на громадський будинок. При присвоєнні адреси об`єкту нерухомості Вінницька міська рада керується Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». У разі дублювання адреси особа має звернутися до суду із заявою про встановлення факту дублювання адреси і після цього звернутися до компетентного органу для зміни адреси. Просять розглядати справу за наявними матеріалами. Представник відповідача [PERSON] адвокат Мишковська Т.М. у судовому засіданні 12.05.2025 суду зазначила, що позовні вимоги не є співмірними до предмету спору, позивачем обрано невірний спосіб захисту. Скасування права власності [PERSON] на нерухоме майно лише з метою впорядкування адреси [PERSON] є неспівмірним втручанням, оскільки за таких обставин [PERSON] втратить право власності і буде вимушена вирішувати це питання в інший спосіб. Порядок присвоєння адрес регулюється Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна. Відповідно до зазначених законодавчих актів, адресою об`єкту нерухомого майна є відповідний номер нерухомого майна, назва вулиці і населений пункт. Діяльність присвоєння адрес здійснюють органи місцевого самоврядування. Упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна здійснюється: у випадку виявлення невідповідності адреси фактичному розташуванню об`єкта; у випадку виявлення дублювання адрес існуючих об`єктів; у випадку подвоєння адрес внаслідок об`єднання населених пунктів та інші. У даному випадку має місце саме дублювання адреси по [ADDRESS] . Обрання позивачем невірного способу захисту є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Позивачем у досудовому порядку не вирішувалося питання впорядкування адреси. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 11.03.1980. На її думку, спору щодо нерухомого майна між сторонами немає. 17.07.2025 представник позивача [PERSON] адвокат Шишковська А.Б. подала додаткові письмові пояснення, які мотивовані тим, що «в судовому засіданні 12.05.2025 судом було зобов`язано представника позивача уточнити дані щодо переходу до [PERSON] права власності на 1/2 частку будинковолодіння. У зв`язку із тим, що у позивача на час звернення з позовом до суду були наявні тільки ті документи, які були додані ним до позовної заяви, зокрема свідоцтво про право власності на 1/2 частку будинковолодіння та договір дарування, на виконання вимог суду позивач [PERSON] з`ясував підстави видання йому свідоцтва про право власності на 1/2 частку будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] . Так, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.04.1982, виданого Гайдай Н.I., старшим державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №141 (номер спадкової справи 5-1982), цілий житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] , під номером сімдесят третім, та під господарським номером першим, на земельній ділянці площею 0,15 га, що закріплений за колгоспом ім. Шевченко, яке належить померлому [PERSON] на підставі довідки, виданої виконкомом Вінницько-Хутірської сільської ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області 16 січня 1982 року за №24, спадкоємцями майна [PERSON] , який помер [INFO] , є в рівних частках кожний: дружина [PERSON] та син [PERSON] , які проживають в [ADDRESS] . 03.07.1982 згідно з договором дарування, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв дар у своєї матері 1/2 частини жилого будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . [PERSON] свідоцтво №129 від 20.04.1987 про право особистої власності на 1/2 частку жилого будинку отримав на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.04.1982. Також з урахуванням пояснень представника відповідача [PERSON] , які були надані нею в судовому засіданні, оскільки відзиву на позовну заяву нею надано не було, батько позивача [PERSON] , який помер [INFO] , відповідно до штампу у паспорті, був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 1968 року». У судовому засіданні 07.10.2025 позивач [PERSON] суду зазначив, що померла його матір [PERSON] , після чого він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Під час оформлення спадщини на 1/2 частку житлового будинку, розташованого у [ADDRESS] , виявилося, що за адресою: [ADDRESS] зареєстроване майно іншої людини. [PERSON] був його сусідом, у них були хороші, добросусідські відносини. Його будинок мав завжди адресу [ADDRESS] , а потім якимось дивним чином номер будинку змінився на 73. Він звернувся до старости с. Вінницькі Хутори, який йому відповів, що це помилки його попередників. Після цього він звернувся зі скаргою до Міністерства юстиції України, яке видало наказ про скасування первинної реєстрації права власності за [PERSON] , однак після цього він отримав повідомлення, що технічно скасувати реєстрацію неможливо, оскільки вчинено ще одну реєстраційну дію перереєстровано право власності у порядку спадкування на [PERSON] . Нумерація його будинку під час проживання у ньому його діда та батька постійно змінювалася. У судовому засіданні 11.03.2026 під час судових дебатів представник позивача [PERSON] адвокат Шишковська А.Б. суду зазначила, що підставою звернення до суду стало те, що нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Підставою для такої відмови стало те, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано об`єкт за адресою: [ADDRESS] та відсутні ідентифікатори будівництва. Тобто за адресою: [ADDRESS] зареєстрований громадський будинок, належний на праві власності [PERSON] . Факт належності [PERSON] 1/2 частки житлового будинку підтверджується наявними у матеріалах справи документами. Оскільки первинна державна реєстрація за [PERSON] громадського будинку за адресою: [ADDRESS] була проведена з порушеннями та анульована Міністерством юстиції України, тому свідоцтво про право на спадщину видане [PERSON] також неправомірно, через що таке свідоцтво слід скасувати. Згідно з копіями погосподарських книг, нумерація будинків [PERSON] та [PERSON] постійно змінювалася, однак такі зміни номерів у погосподарських книгах не тягнуть за собою будь-яких реєстраційних дій і не несуть жодних правових наслідків. Стороною позивача було надано усі документи, які підтверджують право власності [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, на якій розташований вказаний житловий будинок. У даному випадку має місце дублювання адрес, однак право власності спадкодавця [PERSON] зареєстроване у встановленому законом порядку, наявні усі правовстановлюючі документи, натомість будь-які правовстановлюючі документи на громадський будинок, що належить [PERSON] , відсутні. Для належного захисту прав [PERSON] слід визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] , скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] і визнати право власності [PERSON] . Представник відповідача Вінницької міської ради Шмігленко І.В. у судовому засіданні 11.03.2026 під час судових дебатів зазначила, що вимога про визнання за [PERSON] права власності на даний час є передчасною, оскільки не призведе до відновлення порушених прав позивача через те, що наявна державна реєстрація права власності за іншою особою. Тому у цій частині просить відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] адвокат Мишковська Т.М. у судовому засіданні 11.03.2026 під час судових дебатів зазначила, що позовні вимоги не визнають у повному обсязі, оскільки стороною позивача обрано невірний спосіб захисту. Позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] та скасування державної реєстрації права власності за [PERSON] є неспівмірними з порушеними правами позивача. Позивачем не доведено, що відповідач [PERSON] порушила у будь-який спосіб права [PERSON] . У даному випадку встановлений факт дублювання адрес. Права [PERSON] порушені лише фактом дублювання адреси, при цьому [PERSON] такі його права жодним чином не порушила. Враховуючи різницю у правописі по батькові спадкодавця [PERSON] , факт належності їй правовстановлюючого документу на 1/2 частку житлового будинку не встановлений. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. У матеріалах даної справи наявна письмова заява завідувача Першої вінницької державної нотаріальної контори Дишкант М., у якій вона просить розглянути справу без участі представника контори, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Також у матеріалах даної справи наявна письмова заява приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Надольської О.А. про розгляд справи без її участі. У частині третій статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши учасників справи, оглянувши письмові докази у справі та інвентаризаційні справи №1361 і №1308, надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.03.2023 (т. 1 а.с. 174). У свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 28.07.1954 зазначено (мовою оригіналу), що батьками [PERSON] були « [PERSON] » та « [PERSON] », що підтверджується копією такого свідоцтва (т. 1 а.с. 175). Згідно з копією свідоцтва № [NUMBER] на право особистої власності на жилий будинок від 20.04.1987, виконком Вінницької районної Ради народних депутатів посвідчує, що 1/2 частина жилого будинку, розташованого у [ADDRESS] , дійсно належить [PERSON] на праві особистої власності (т. 1 а.с. 177). Відповідно до копії свідоцтва № [NUMBER] на право особистої власності на жилий будинок від 20.04.1987, що міститься у матеріалах інвентаризаційної справи №1361, виконком Вінницької районної Ради народних депутатів посвідчує, що 1/2 частина жилого будинку, розташованого у [ADDRESS] , дійсно належить [PERSON] на праві особистої власності (а.і.с. 18). Рішенням 2 сесії 07 скликання від 05.11.2015 «Про перейменування вулиць населеного пункту с. Вінницькі Хутори» вулицю Леніна перейменовано на вулицю Незалежності, що підтверджується копією такого рішення (т. 1 а.с. 178). Згідно з копією технічного паспорту від 28.12.2023, виданого Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований у [ADDRESS] , [ADDRESS] , складається з житлового будинку літ. «А», житлової прибудови літ. «Аl», веранди літ. «а», прибудови літ. «а1», тамбуру літ. «а2», житлової прибудови літ. «А3», прибудови літ. «а4», ганку, ганку з козирком, літньої кухні літ. «Б», погребу літ. «п/Б», шиї погребу літ. «ш/п», ганку з козирком, літньої кухні, гаражу, сараю літ. «В», погребу літ. «п/В», вбиральні літ. «Г», сараю, вбиральні літ. «З», сараю літ. «К», навісу літ. «к1», навісу літ. «к2», вбиральні літ. «Л», бані літ. «М», альтанки літ. «Н», навісу літ. «Р», хвіртки №5, воріт №6, криниці №7, вигрібної ями №8, вигрібної ями №9, огорожі №10, воріт з хвірткою №11; не надано документів, які підтверджують право на виконання будівельних робіт на: прибудову літ. «а4», сарай, вбиральню літ. «З», сарай літ. «К», баню літ. «М», реконструкцію тамбура літ. «а2», літню кухню літ. «Б» (т. 1 а.с. 180-187). Відповідно до копії інформаційної довідки-характеристики №7 від 17.01.2024, житловий будинок [ADDRESS] , на праві власності належить: [PERSON] (1/2 частка) на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок № [NUMBER] , виданого 20.04.1987 виконавчий комітетом Вінницько-Хутірської сільської Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів від 24.10.1986 №271, рішення виконкому Вінницько-Хутірської сільської Ради народних депутатів від 08.01.2026 №6; [PERSON] (1/2 частка) на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок № [NUMBER] , виданого 20.04.1987 виконавчий комітетом Вінницько-Хутірської сільської Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів від 24.10.1986 №271, рішення виконкому Вінницько-Хутірської сільської Ради народних депутатів від 08.01.2026 №6 (т. 1 а.с. 188). Згідно з копією інформаційної довідки з реєстру Вінницької міської територіальної громади №83078 від 07.12.2023, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 189). У Державному акті на право власності на земельну ділянку від 06.03.2006 зазначено, що « [PERSON] , яка проживає у [ADDRESS] , на підставі рішення 11 сесії 04 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради від 27.04.2004 є власником земельної ділянки площею 0,1599 га у межах згідно з планом; земельна ділянка розташована у [ADDRESS] ; цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», що підтверджується копією такого Державного акту (т. 1 а.с. 190-191). З копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5300483002024, наданого на запит [PERSON] , убачається, що земельна ділянка площею 0,1599, кадастровий номер 0520681003:02:006:0031 розташована за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 192). У Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ВН №022493 від 02.03.2004 зазначено, що [PERSON] , який проживає у [ADDRESS] на підставі рішення 6 сесії 4 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради від 06.05.2003 є власником земельної ділянки площею 0,1123 у межах згідно з планом; земельна ділянка розташована у [ADDRESS] , що підтверджується копією такого Державного акту (т. 2 а.с. 18). З копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-9912689832023 від 21.02.2023 убачається, що 02.03.2004 відбулася державна реєстрація земельної ділянки площею 0,1123 га, кадастровий номер 0520681003:02:006:0021, розташована у [ADDRESS] (т. 2 а.с. 15). У листі виконавчого комітету Вінницької міської ради від 04.01.2024, наданого на заяву [PERSON] від 19.12.2023, зазначено, що «згідно з наявною у старостинському окрузі інформацією, 28.08.2020 не відбувалась сесія Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, а тому рішення №1000 не могло прийматись; у 2020 році відсутні відомості щодо прийняття рішення про присвоєння адреси будинковолодінню [ADDRESS] ; за інформацією старостинського округу, до 1995 року в с. Вінницькі Хутори вулиця Леніна складалася з однієї кількості будинковолодінь, у 1996 році було змінено поштову адресу будинковолодінь [ADDRESS] , проте адресу змінили власники будинків по [ADDRESS] , а власники будинків по [ADDRESS] та наступні документів не змінювали», що підтверджується копією такого листа (т. 1 а.с. 198). Відповідно до копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №358684142 від 15.12.2023, на підставі рішення державного реєстратора Томашпільської районної державної адміністрації Вінницької області Штифурко Ольги Дмитрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №54485641 від 08.10.2020 відкрито розділ на громадський будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , та зареєстровано право власності за [PERSON] ; з 21.02.2023 право власності на громадський будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] (т. 1 а.с. 199-200). Наказом Міністерства юстиції України №1438/5 від 14.05.2024 «Про задоволення скарги», прийнятого за результатами розгляду скарги [PERSON] від 22.01.2024, вирішено «Скаргу [PERSON] від 22.01.2024 задовольнити. Визнати прийнятим з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анулювати рішення від 08.10.2020 №54485641 державного реєстратора Томашпільської районної державної адміністрації Вінницької області Штифурко Ольги Дмитрівни. Тимчасово блокувати доступ державному реєстратору Томашпільської районної державної адміністрації Вінницької області Штифурко Ользі Дмитрівні до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 2 (два) місяці. Виконання пункту 2 наказу покласти на Офіс протидії рейдерству», що підтверджується копією такого наказу (т. 1 а.с. 202). У листі Офісу протидії рейдерству №73853/33.1.1/31-24 від 16.05.2024 повідомлено про неможливість виконання Наказу Міністерства юстиції України №1438/5 від 14.05.2024 «Про задоволення скарги» в частині скасування рішення від 08.10.2020 №5585641 державного реєстратора Штифурко О.Д. у зв`язку із проведенням наступної реєстраційної дії, а саме: рішенням від 21.02.2023 №66499350 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Надольською Ольгою Андріївною зареєстровано перехід права власності від [PERSON] до [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21.02.2023, що підтверджується копією такого листа (т. 1 а.с. 210). Згідно з копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №793/02-31 від 20.06.2024, нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Дишкант М.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку під номером [ADDRESS] після смерті його матері [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано об`єкт за адресою: [ADDRESS] та відсутні ідентифікатори будівництва (т. 1 а.с. 211). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.07.2024, державний нотаріус Першої вінницької державної нотаріальної контори Дишкант М.В. посвідчила, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] є її син [PERSON] ; спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 0,1599 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 0520681003:02:006:0031 (т. 1 а.с. 218). З копії витягу з Державного реєстру речових прав №387461941 від 19.07.2024 убачається, що земельна ділянка площею 0,1599 га, кадастровий номер 0520681003:02:006:0031 на праві власності належить [PERSON] (т. 1 а.с. 219). Згідно з копією договору дарування від 03.07.1982, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар у своєї матері 1/2 частину жилого будинку, що знаходиться у [ADDRESS] (т. 1 а.с. 220). Відповідно до копії паспорту громадянина України, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 11.03.1980 (т. 2 а.с. 11). Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14.07.1973, [PERSON] та [PERSON] 14.07.1973 уклали шлюб (т. 2 а.с. 10). З копії спадкової справи №26/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] убачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] у межах шестимісячного строку звернулася [PERSON] та оформила право власності на спадкове майно, зокрема на громадський будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , та на земельну ділянку площею 0,1123 га, кадастровий номер 0520681003:02:006:0021, розташовану за адресою: [ADDRESS] (т. 2 а.с. 1-33). З копії спадкової справи №290/2023 до майна померлої [INFO] [PERSON] убачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] у межах шестимісячного строку звернувся [PERSON] та на частину спадкового майна оформив право власності (т. 2 а.с. 118-142). Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.04.1982, спадкоємцями майна [PERSON] , який помер [INFO] , є в рівних частках кожний: дружина [PERSON] та син [PERSON] , які проживають в [ADDRESS] ; спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з цілого житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] , під номером сімдесят третім, та під господарським номером першим, на земельній ділянці площею 0,15 га, що закріплений за колгоспом ім. Шевченко, яке належить померлому [PERSON] на підставі довідки, виданої виконкомом Вінницько-Хутірської сільської ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області 16 січня 1982 року за №24 (т. 2 а.с. 201). У матеріалах справи наявні копії погосподарських книг Вінницько-хХутірської сільської ради на об`єкти нерухомості, що розташовані у [ADDRESS] ; у погосподарській книзі за 1980 рік, 1981 рік, 1982 рік будинковолодіння по [ADDRESS] , голова двору якого [PERSON] , зазначається під номером [ADDRESS] ; у погосподарській книзі за 1983 рік, 1984 рік, 1985 рік будинковолодіння по [ADDRESS] , голова двору якого [PERSON] , зазначається під номером [ADDRESS] ; у погосподарській книзі за 1986 рік, 1987 рік, 1988 рік, 1989 рік, 1990 рік будинковолодіння по [ADDRESS] , голова двору якого [PERSON] , зазначається під номером [ADDRESS] з №2166 по №2557 за 1991-1995 роки будинковолодіння по [ADDRESS] , голова двору якого [PERSON] , зазначається під номерами 73, 85; у погосподарській книзі №1 вулиці [PERSON] за 1996-2000 роки з №1 до [ADDRESS] номер будинковолодіння по [ADDRESS] , голова двору якого [PERSON] , відсутній; у погосподарській книзі [ADDRESS] за 2001-2005 роки з №1 до [ADDRESS] , голова двору якого [PERSON] , значиться під номером [ADDRESS] ; у погосподарській книзі №1 за 2011-2015 роки будинковолодіння по [ADDRESS] , голова домогосподарства якого [PERSON] , значиться під номером [ADDRESS] ); у погосподарській книзі №1 за 2016-2020 роки будинковолодіння по [ADDRESS] , голова домогосподарства якого [PERSON] , значиться під номером [ADDRESS] ); у погосподарській книзі №1 за 2016-2020 роки будинковолодіння по [ADDRESS] , голова домогосподарства якого [PERSON] , значиться під номером [ADDRESS] ) (т. 3 а.с. 1-26). У листі №238 від 31.10.2025, наданого старостою Вінницько-Хутірського старостинського округу на лист директора департаменту правової політики та якості Вінницької міської ради №01/01/72569 від 31.10.2025, зазначено таке: «Інформацією про підстави присвоєння поштової адреси та зміни адрес будинковолодінням в [ADDRESS] , власниками яких являлися [PERSON] та [PERSON] , старостинський округ не володіє. Додатково повідомляю про те, що до 1995 року в с. Вінницькі Хутори вулиця Леніна складалася з однієї кількості будинковолодінь, у 1996 році було змінено поштову адресу будинковолодінь [ADDRESS] (непарні номери) вулиця Леніна на [ADDRESS] . Проте адресу змінили власники будинків по [ADDRESS] , а власники будинків по [ADDRESS] та наступні документів не змінювали. Але з часом, по мірі необхідності, документація на будинковолодіння змінювалась, а за дотриманням присвоєння адрес ні сільська рада, ні ВООБТІ, нажаль, не слідкували. Тому, на даний час наявне дублювання адрес (в документах на будинковолодіння, на земельні ділянки). Додатково повідомляю, що гр. [PERSON] успадкувала житловий будинок з господарськими спорудами, а не громадський будинок», що підтверджується копією такого листа (т. 2 а.с. 227). Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Загальний перелік способів захисту цивільного права та інтересів визначені у статті 16 ЦК України, в якій зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо особливостей застосування способів захисту цивільних прав, що враховується у спірних правовідносинах відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК. Так, особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17). Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.01.2022 у справі № 910/10784/16). Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом (стаття 1301 ЦК України). Свідоцтво про право на спадщину це документ, який посвідчує перехід права на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав. У приватному праві не передбачено нікчемності для свідоцтва про право на спадщину. В ЦК України закріплено тільки можливість пред`явити позовну вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину. Тобто оспорювання свідоцтва про право на спадщину відбувається тільки за ініціативою заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимоги про визнання його недійсним (позов про оспорювання свідоцтва). Установлено, що відповідач [PERSON] , будучи єдиною спадкоємицею [PERSON] , після смерті останнього у встановленому законом порядку прийняла спадщину та оформила право власності, в тому числі, на громадський будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , та на земельну ділянку площею 0,1123 га, кадастровий номер 0520681003:02:006:0021, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] , звертаючись до суду із даною позовною заявою, просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину №141, видане 21.02.2023 Надольською О.А. приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу на ім`я [PERSON] , скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на громадський будинок з господарськими будівлями та спорудами, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а також визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку житлового будинку під номером [ADDRESS] . Заявляючи такі вимоги, позивач вказує, що 20.06.2024 державний нотаріус Першої вінницької державної нотаріальної контори винесла постанову за №793/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] у зв`язку із тим, що наявний об`єкт нерухомого майна, якому присвоєно адресу: [ADDRESS] , право власності на який зареєстровано за іншою особою; оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано об`єкт за адресою: [ADDRESS] та відсутні ідентифікатори будівництва, свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане нерухоме майно на ім`я [PERSON] нотаріальна контора не може видати. Під час розгляду даної справи судом установлено, що на даний час у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] зареєстровані два об`єкти нерухомого майна. З матеріалів справи убачається, що ці два об`єкти нерухомого майна розташовані на різних земельних ділянках, а саме: об`єкт, який на даний час на праві власності належить [PERSON] , громадський будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований на земельній ділянці площею 0,1123 га, кадастровий номер 0520681003:02:006:0021, а об`єкт, право власності на який бажає визнати [PERSON] , 1/2 частка житлового будинку розташований на земельній ділянці площею 0,1599 га, кадастровий номер 0520681003:02:006:0031. Отже, у даному випадку виявлено дублювання адрес існуючих об`єктів нерухомого майна. Зазначений факт сторона позивача не заперечує. Згідно з пп. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Процедуру присвоєння, зміни, коригування адрес об`єктів будівництва, будинків, будівель, споруд, окремих частин об`єкта, які є самостійними об`єктами права на нерухоме майно (квартир, гаражних боксів, машиномісць, інших житлових та нежитлових приміщень) визначено Порядком присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №690 від 07.07.2021 (далі Порядок №690). Відповідно до абзацу 2 пункту 1 Порядку №690, органи, уповноважені на присвоєння, зміну, коригування, анулювання адрес об`єктів будівництва, об`єктів нерухомого майна, визначаються відповідно до частини п`ятої статті 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Згідно з частинами першою-третьою статті 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», адресою об`єкта нерухомого майна є унікальна структурована сукупність реквізитів, що використовуються для ідентифікації об`єкта та визначення місця його розташування на місцевості. Порядок присвоєння адрес об`єктів нерухомого майна затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок не може передбачати обов`язок фізичних та юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень державних органів, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи. Рішення про присвоєння, зміну, коригування адреси об`єкта нерухомого майна, про відмову у присвоєнні, скасування адреси об`єкта нерухомого майна приймається відповідно до положень Закону України «Про адміністративну процедуру». Адреса присвоюється об`єктам будівництва, будинкам, будівлям, спорудам, квартирам, гаражним боксам, машиномісцям, іншим житловим та нежитловим приміщенням, які є самостійними об`єктами нерухомого майна. Відповідно до ч. 4 ст. 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», реквізитами адреси є: 1) назва держави (Україна); 2) назва адміністративно-територіальної автономії у складі України для об`єктів, розташованих на території Автономної Республіки Крим; 3) назва області (крім Автономної Республіки Крим, міст Києва та Севастополя); 4) назва району для населених пунктів районного підпорядкування; 5) назва населеного пункту, а для об`єктів, розташованих за його межами, назва найближчого населеного пункту (об`єднаної територіальної громади), розташованого у межах відповідного району (об`єднаної територіальної громади); 6) назва гідрографічного, соціально-економічного, природно-заповідного або іншого подібного об`єкта (за наявності); 7) назва вулиці, площі, майдану, шосе, проспекту, бульвару, алеї, провулку, узвозу тощо (далі вулиця) (за наявності); 8) номер об`єкта (будинку, будівлі, споруди); 9) номер корпусу для об`єктів, які складаються з декількох корпусів; 10) номер квартири, гаражного боксу, машиномісця, іншого житлового та нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна (за наявності). У частині одинадцятій статті 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що підставами для зміни адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта є: 1) зміни в адміністративно-територіальному устрої (у тому числі зміна назви області, району, населеного пункту); 2) зміна назви вулиці, її об`єднання та поділ; 3) зміна назви гідрографічного, соціально-економічного, природно-заповідного або іншого подібного об`єкта; 4) об`єднання, поділ закінчених будівництвом об`єктів, виділення частки із закінченого будівництвом об`єкта (з урахуванням вимог пункту 2 частини третьої цієї статті); 5) упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна у визначених цим Законом випадках та в інших випадках, встановлених Кабінетом Міністрів України в Порядку присвоєння адрес. Рішення про зміну назви адміністративно-територіальної одиниці, вулиці або назви гідрографічного, соціально-економічного, природно-заповідного або іншого подібного об`єкта є одночасно рішенням про зміну адреси. У разі якщо відповідно до законодавства прийнято рішення про зміну меж адміністративно-територіальної одиниці, об`єднання та поділу вулиці, орган з присвоєння адреси протягом 30 календарних днів здійснює впорядкування нумерації (у разі необхідності такого впорядкування). Відповідно до пункту 50 Порядку №690 (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ №785 від 05.07.2024), упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна здійснюється: у випадку виявлення невідповідності адреси фактичному розташуванню об`єкта; у випадку виявлення дублювання адрес існуючих об`єктів; у випадку подвоєння адрес внаслідок об`єднання населених пунктів; у випадках, визначених пунктами 9 та 41 цього Порядку; у випадках, встановлених законодавством та цим Порядком. Аналізуючи вищезазначені положення Порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №690 від 07.07.2021, та норми Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», суд доходить висновку, що власник об`єкта нерухомості, за яким виявлено дублювання адреси, повинен звернутися до суду за встановленням факту дублювання адреси, а після встановлення факту з відповідним рішенням суду подати документи до органу місцевого самоврядування, після чого відбувається зміна/корегування адреси будинку. Враховуючи те, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON] та у результаті виявлення дублювання адрес існуючих об`єктів не може реалізувати своє право на спадщину за законом, суд доходить висновку, що з метою захисту прав позивача останньому слід звернутися до органу місцевого самоврядування за вирішенням питання про коригування адреси. Слід зазначити, що спосіб захисту повинен відповідати змісту порушеного права та природі спірних правовідносин. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлено справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними із цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Сама по собі видача свідоцтва про право на спадщину №141 від 21.02.2023 на ім`я [PERSON] не порушує права власності [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку, розташованого у [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0,1599 га, кадастровий номер 0520681003:02:006:0031, оскільки таке свідоцтво було видане на зовсім інший об`єкт нерухомого майна громадський будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований у [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0,1123 га, кадастровий номер 0520681003:02:006:0021. Суд вважає, що позивачем не доведено, що його права та законні інтереси порушені відповідачем [PERSON] . Втручання держави у право власності [PERSON] шляхом визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину №141, виданого 21.02.2023 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Надольською О.А. на ім`я [PERSON] , а також скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на громадський будинок з господарськими будівлями та спорудами, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , за наведених обставин є невиправданим і непропорційним, може призвести до надмірного втручання у її права як власника, оскільки скасування державної реєстрації права власності, набутого нею правомірно, тягне за собою порушення законних прав щодо вільного володіння, користування та розпорядження належним їй майном і може породити для неї несприятливі наслідки, пов`язані із захистом свої прав. Спадкування в Україні регулюється основним регулятором приватних відносин, яким є Цивільний кодекс України. Згідно зі статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У статті 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У частині першій статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У частині першій статті 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 ЦК України). Отже, для оформлення спадкових прав після померлого необхідно звернутися до нотаріуса за місцем його проживання (реєстрації), оскільки відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Особа має право звернутися до суду з відповідним позовом, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, тобто передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.01.2021 (справа №2-7055/12) вказано, що «з позовом про визнання права власності може звернутися особа, яка вже є власником майна, проте її права не визнаються іншої особою (особами). Стаття 392 ЦК України, у якій регламентується, зокрема, визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статті 392 цього Кодексу». Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто визнання права в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). У даному випадку позивач [PERSON] позбавлений можливості на даний час оформити у нотаріальній конторі право на спадщину на 1/2 частку житлового будинку, розташованого у [ADDRESS] , саме у зв`язку із тим, що наявний об`єкт нерухомого майна, якому присвоєно адресу: [ADDRESS] , право власності на який зареєстровано за іншою особою. Позивач [PERSON] не позбавлений можливості звернутися до органу місцевого самоврядування за вирішенням питання про коригування адреси і лише після цього у випадку, якщо нотаріус знову відмовить йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, матиме право на звернення до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Тому визнання у судовому порядку права власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого у [ADDRESS] , є передчасним. На підставі викладеного суд доходить висновку, що обраний позивачем [PERSON] спосіб захисту є неналежним та це є підставою для залишення позовних вимог без задоволення. За таких обставин позовну заяву [PERSON] слід залишити без задоволення. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява №4909/04). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У частині другій статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід залишити без задоволення у повному обсязі, тому судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору та на правничу допомогу, слід залишити за останнім.

Outcome: dismissed