Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

Позивач ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості до відповідача [PERSON] , посилаючись на те, що 04.02.2020 року, між ТОВ «ІНФІНАНС» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір №0976006707. Пропозиція (Оферта) на отримання траншу згідно Заявки-анкети № 2628611726 від 12.03.2020 року в рамках Договору про надання позики №0976006707 від 04.02.2020 року підписано Позичальником 12.03.2020, електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС повідомлення на телефонний номер зазначений Позичальником в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. 14.07.2021 було укладено договір № 14-07/21 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0976006707 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0976006707. 28.08.2025 було укладено договір № 28-08/2025 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0976006707. Загальний розмір заборгованості щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом за Договором №0976006707 від 04.02.2020, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 77 548,18 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) становить 4 000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 73 548,18 грн. Враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 53 748,18 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 4 000,00 грн та заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 49 748,18 грн. Окрім того позивач просив стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 16 000,00 грн. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 02.12.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представником позивача ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» А.Р. Німченко подано до суду заяву, про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він не визнає пред`явлений до нього позов та заперечує проти його задоволення, оскільки позивачем не доведено, що саме [PERSON] ідентифікований ТОВ «ІНФІНАНС» як боржник та не доведено що він дійсно отримав від ТОВ «ІНФІНАНС» кредитні кошти. Відповідачем акцентовано увагу, що позивачем на підтвердження позовних вимог подано до суду копію договору від 04.02.2020 року № 0976006707, який не містить підписів сторін та укладений в режимі онлайн шляхом заповнення Відповідачем в електронній формі анкети-згоди клієнта на сайті позивача. Однак разом із позовом позивачем не надано жодного доказу, що відповідач здійснив дії…, а саме: 1) зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця; 2) створив в такій системі особистий кабінет; 30 отримав пропозицію (оферту) та ознайомився із нею; 4) отримав електронне повідомлення від кредитодавця із одноразовим ідентифікатором; 5) ввів цей одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомунікаційній системі (сайті) кредитодавця; 6) використав одноразовий ідентифікатор для підписання (укладання) кредитного договору від 04.02.2020 року №0976006707. Зокрема у позові позивач не вказує, яким чином був надісланий та отриманий відповідачем такий ідентифікатор: смс-повідомлення, певний месенджер, тощо. Наявна в матеріалах справи копія договору не може вважатися електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам статей 5,7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладання договору. Позивачем не додано до позовної заяви жодного доказу, який би свідчив про отримання відповідачем коштів, окрім листа від ТОВ «Універсальні платіжні рішення», в якому відсутня будь-яка інформація щодо особи отримувача коштів, як ПІБ такої особи, так і її ІПН . Подані позивачем копії договорів факторингу не містять будь-якої інформації, що могла б свідчити про відступлення права вимоги саме до відповідача, як то ПІБ, номер кредитного договору та інші дані. Витяги не містять підписів сторін, що уклали договір факторингу, а містять лише підпис представника ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», що свідчить про те, що витяг виготовлено позивачем самостійно і, що позивач може зазначити у вказаному витязі будь-яку інформацію, на власний розсуд. Зі спливом строку кредитування припиняється право позивача нараховувати проценти за кредитом. Проценти, встановлені ст.625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч.1 ст.1048 ЦК України і охоронна норма ч.2 ст.625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Такі правові позиції викладені у Постановах Великої палати Верховного Суду від 19.062019 року у справі №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, від 04.02.2020 року у справі №912/1120/16. Звертає увагу суду, що відповідно до оферти/акцепту наданого позивачем, строк кредитування становить 30 днів а не 545, як того вимагає позивач.. Вважає, що судова практика не є дуже складною для представника позивача, оскільки, як вбачається з наданого останнім акту виконаних робіт, для представника позивача є типовою, тому заявлені для відшкодування витрати на правничу допомогу не є об`єктивними. Тому вважає, суд має достатньо підстав для відмови у задоволенні позовної заяви ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача надала до суду відповідь на відзив вказуючи, що 04.02.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та позичальником, яким є [PERSON] було укладено Договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0976006707. Укладений договір відповідає вимогам чинного законодавства та вільному волевиявленню сторін. Факт ідентифікація відповідача підтверджується довідкою про ідентифікацію. Згідно даної довідки на номер телефону відповідача було направлено одноразовий ідентифікатор, яким і було підписано договір. Крім того, відповідач не заперечує, що всі відомості, вказані в заяві-анкеті є конкретними, зокрема: ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, телефон, реквізити банківської карти. З договору про споживчий кредит вбачається, що у відповідності до вимог ч.1 ст.638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора. Оскільки даний договір укладено на сайті позичальника та відповідач підписав його одноразовим ідентифікатором, отриманим у SMS повідомленні, тому без отримання SMSповідомлення, без здійснення входу на сайт товариства, договір мж відповідачем та товариством не був би укладений. Твердження відповідача про те, що він не отримував кредитні кошти, не заслуговують на увагу, так як відповідач сплачував заборгованість по кредитах за попередніми траншами, що свідчить про визнання кредитних правовідносин, факту отримання кредитних коштів та погодження з умовами кредитування. Відповідач вказує лише на недоведеність факту перерахування йому кредитних коштів, але будь-яких доказів цьому не надає. Для спростування заперечень відповідача, разом з відповіддю на відзив, позивачем подано клопотання про витребування доказів з банку про наявність у відповідача карткового рахунку, вказаному в заяві на отримання кредиту та виписку по вказаному рахунку, так як небанківські фінансові установи позбавлені можливості створювати виписки по карткових рахунках споживачів. Розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Наявні в матеріалах справи докази підтверджують перехід від первісного кредитора до позивача прав вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем. Заперечення відповідача щодо не співмірності витрат на правничу допомогу зі складністю справи є лише особистою думкою відповідача. Такі твердження є припущенням, оскільки сторони погодили саме такі умови надання юридичної допомоги. 27.12.2025 року представником відповідача [PERSON] до суду подано заперечення на клопотання позивача про витребування доказів, так як воно подане із порушенням строку на подання клопотання (повинно подаватись разом із позовною заявою) та без обґрунтування вжиття заходів направлених на отримання доказів самостійно. 30.12.2025 року представником позивача Сердійчук Я.Я. до суду подано відповідь на заперечення на клопотання позивача про витребування доказів. Дане клопотання про витребування доказів представник позивача обґрунтовує тим, що позивач самостійно не може отримати відомості з банку, так як це є банківською таємницею, розголошення якої третім особам заборонено, та враховуючи той факт, що представник відповідача у відзиві на позовну заяву ставить під сумнів факт укладання договору №0976006707 та вказує, що до позовної заяви не надано доказів перерахунку кредиту, заперечує всі обставини, що слугували для подачі позовної заяви до суду, тому для повного, всебічного розгляду справі подане дане клопотання. Ухвалою суду від 27.01.2026 року поновлено строк на подачу клопотання про витребування доказів та витребувано від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відомості, що становлять банківську таємницю. 19.03.2026 року представником позивача Німченко А.Р. до суду подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що так як на виконання ухвали суду від 27.01 2026 року банківською установою надано інформацію про належність банківської карти № [NUMBER] відповідачу, а також надано банківську виписку, з якої вбачається, що 12.03.2020 року на зазначену банківську карту були зараховані грошові кошти в розмірі 4000 грн., тому підтверджується факт перерахування та отримання позичальником грошових коштів за укладеним кредитним договором та наявність зобов`язань щодо повернення грошових коштів. Фактичні обставини, встановлені судом 04.02.2020 між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] укладено Договір № 0976006707, який підписано електронним підписом з використанням одноразового електронного ідентифікатора 2d1v2d6u. Пропозиція (Оферта) на отримання траншу згідно Заявки-анкети на отримання кредиту від 12.03.2020 № 2628611726 від 12.03.2020 року в рамках Договору про надання позики №0976006707 від 04.02.2020 року підписано Позичальником 12.03.2020, електронним цифровим підписом 5j2d3v (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС повідомлення на телефонний номер зазначений Позичальником в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця.(8-14) Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказані договори прирівнюється до укладених в письмовій формі. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону (ч.ч.4, 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.ч.12, 13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно з п.2 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Таким чином, судом встановлено, що між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Інфінанс» укладено договір №0981276219/3 від 10.07.2020 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 512 ЦК України визначені загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов`язанні, відповідно якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до умов договору відповідачу був наданий кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000 грн, в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами, з максимальною відсотковою ставкою за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості 1,75%. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається сторонами відповідно до умов договору. В п. 1.6. зазначений максимальний строк (кількість календарних днів користування кредитом (траншем), що становить 30 календарних днів. Дія цього договору вважається продовженою на наступні 36 календарних місяців, якщо до закінчення строку дії договору жодна із сторін письмово не повідомила іншу сторону про його припинення у зв`язку із закінченням строку дії договору (п.1.9 Договору). Згідно з п. 1.7 Договору протягом 36 календарних місяців з дня укладення договору позичальнику надається право користуватися діючим лімітом кредиту, які позичальник зобов`язується повернути в рамках надання кредиту на умовах договору та Правил. Відповідно до п.1.10.2 Договору максимальна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75%. Згідно з п.п.3.1, 3.1.1 Договору перший фінансовий кредит (транш), другий, третій та наступні фінансові кредити (транші) надаються позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної позичальником Заяви-анкети, які є додатками та невід`ємними частинами договору. 12.03.2020 року в рамках вказаного договору [PERSON] підписав електронним підписом акцепт оферти на отримання 3 траншу кредиту згідно Заявки-анкети №2628611726 в рамках договору надання позики в тому числі на умовах фінансового кредиту №0976006707 від 04.02.2020, основними умовами якого є: розмір кредиту 4000,00 грн, строк користування кредитом 30 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,225% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 447,125% (а.с.13-14,25). Відповідач ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM». (а.с.15-24). За інформацією ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «ІНФІНАНС» 12.03.2020 перераховано кошти у сумі 4000 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 50791693 (а.с.26,27). Згідно з розрахунком наданого ТОВ «ІНФІНАНС» заборгованість [PERSON] за договором №0976006707 від 04.02.2020, станом на 14.07.2021 становить 37 648,18 грн (а.с.28-32). 14.07.2021 було укладено договір № 14-07/21 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ІНФІНАНС" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0976006707.(а.с.36-51). Відповідно до Реєстру боржників до договору № 14-07/21 від 14.07.2021 було передано право вимоги за кредитним договором №0976006707 від 04.02.2020 щодо [PERSON] (а.с. 51), відповідно до якого перейшло право вимоги на заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4 000 грн та заборгованість за процентами в сумі 33 648,18 грн, а загалом на суму 37 648,18 грн. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0976006707.(а.с.52-70). Відповідно до Реєстру боржників до договору № 10-01/2023 від 10.01.2023 було передано право вимоги за кредитним договором №0976006707 від 04.02.2020 щодо [PERSON] (а.с. 70), відповідно до якого перейшло право вимоги на заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4 000 грн та заборгованість за процентами в сумі 71 798,18 грн, а загалом на суму 75 798,18 грн. 28.08.2025 було укладено договір № 28-08/2025 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0976006707 (а.с. 71-86). Відповідно до Реєстру боржників до договору № 28-08/2025 від 28.08.2025 року було передано право вимоги за кредитним договором №0976006707 від 04.02.2020 щодо [PERSON] (а.с. 86), відповідно до якого перейшло право вимоги на заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4 000 грн та заборгованість за процентами в сумі 73 548,18 грн, а загалом на суму 77 548,18 грн. Відтак суд встановив, що в [PERSON] виникла заборгованість перед ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» за договором №0976006707 від 04.02.2020 року в сумі 77 548,18 грн. На підтвердження заборгованості позивачем надано відповідний розрахунок (а.с. 35). Разом з тим, суд враховує, що позивач враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності просив стягнути з відповідача 53 748,18 , з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 4 000,00 грн, а заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 49 748,18 грн. За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Судом встановлено, що між відповідачем та ТОВ «ІНФІНАНС» укладено кредитний договір у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними, йому перераховані кредитні кошти. Листом від 31.02.2026 №20.1.0.0.0/7-260210/93659-БТ АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підтверджено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . Номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № [NUMBER] (а.с.189). Згідно наданої АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» виписки по картці № [NUMBER] за період з 12.03.2020 по 17.03.2020 року встановлено зарахування переказу на картку [PERSON] 12.03.2020 року в сумі 4000, 00 грн. (а.с.190). Доказів на спростування факту укладення вказаного кредитного договору та отримання на його підставі кредиту (траншу) в сумі 4 000,00 грн відповідачем не надано. Розглядаючи заявлену позивачем заборгованість відповідача за договором позики №0976006707 від 04.02.2020, суд зазначає таке. Згідно зі ст. 526, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 512, 514 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у ст. 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 (справа №910/17048/17) щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Отже, при стягненні заявленої позивачем заборгованості за нарахованими процентами необхідно ґрунтуватися на чітко обумовлених між контрагентами кредитних договорів умовах, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування саме у 30 днів відповідно, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму вартості кредиту. Такий механізм не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. За неповернення вказаних сум після закінчення строку, на який були видані кредитні кошти, може настати відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, проте регулятивна норма ч. 1 ст. 1048ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.02.2020 у справі №912/1120/16. З наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] за договором №0976006707 від 04.02.2020 вбачається, що проценти за користування кредитними коштами у виді траншу в сумі 4000,00 грн, виданого позичальнику 12.03.2020, нараховувалися після 11.04.2020 року, тобто поза межами погодженого сторонами 30 денного строку користування кредитом (траншем), визначеного в пропозиції надання 3 траншу кредиту згідно Заявки-анкети №2628611726 від 12.03.2020 в рамках договору надання позики в тому числі на умовах фінансового кредиту №0976006707 від 04.02.2020 (оферта) та акцепті оферти на отримання 3 траншу кредиту згідно Заявки-анкети №2628611726 в рамках договору надання позики в тому числі на умовах фінансового кредиту №0976006707 від 04.02.2020, підписаних позичальником [PERSON] за допомогою електронного підпису 5j2d3v (а.с.13,14, 28). Доказів продовження 30-денного строку користування кредитом [PERSON] , з підстав, передбачених п.3.3 Договору №0976006707 від 04.02.2020 року суду не надано. Також в матеріалах справи відсутні докази вчинення [PERSON] будь-яких дій, спрямованих на реалізацію, передбаченого п.28. Договору права продовжити строк дії користування поточним кредитом (траншем), після закінчення 30-денного строку кредитування. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №0976006707 від 04.02.2020 року у розмірі 6 100,00 грн з яких: 4 000,00 грн - тіло кредиту; 2 100,00 грн відсотки (4000,00 грн х 1,75% х 30 днів), та позов в цій частині задовольнити. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати на професійну правничу допомогу Позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 16 000,00 грн. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження надання правової допомоги були надані такі документи: 1) договір № 02-07/2024 від 02.07.2024 між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС»(а.с. 93-95); 2) заявка на надання юридичної допомоги № 559 від 01.10.2025 (а.с.98); 3) витяг з акту № 21 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 року відповідно до якої були надані такі послуги: 1) надання усної консультації з вивченням документів 4 000 грн (2 000 грн за годину, 2 години); 2) складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 12 000 грн (3 000 грн за годину, 4 години) (а.с.99); 4) прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», затверджений рішенням загальних зборів № 01-11/2023 від 01.11.2023. (а.с.97) Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Суд вважає, що надані документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат, що пов`язані з наданою правничою допомогою адвокатом. При цьому, щодо суми (вартості) понесених витрат суд вважає за необхідне звернути увагу на таке. Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial