Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

представник ТОВ "ФК "ЕЙС звернувся до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 385733477 від 29.07.2024 в розмірі 86715 грн, а також понесених судових витрат. Позов мотивовано тим, що 29.07.2024 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачка уклали кредитний договір № 385733477 на суму 14000 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. У Кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов Кредитного договору в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Згідно з умовами Кредитного договору, Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання та надав Відповідачу грошові кошти у сумі 14000 грн шляхом перерахування через банкпровайдер. Проте, в подальшому Відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума становить 27000 грн. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. 01 жовтня 2024 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" уклали договір факторингу № МВ-ТП/2, згідно з умовами якого, первісний кредитор відступив ТОВ "Таліон Плюс" право грошової вимоги в тому числі до відповідача за кредитним договором № 385733477. 28 травня 2025 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" було укладено договір факторингу №28/0525-01. ТОВ "Таліон Плюс та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" на виконання договору факторингу підписали Реєстр прав вимоги №2 від 28.05.2025 згідно з умовами якого, ТОВ "Таліон Плюс" відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 933314134. 16 липня 2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "ФК "ЕЙС" було укладено договір факторингу № 11/07/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 933314134. Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить 100215 грн, яка складається з: 27000 грн - заборгованість по тілу кредиту; 59715 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 13500 грн - заборгованість за штрафними санкціями. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.12.2025 дану цивільну справу було направлено до Широківського районного суду Дніпропетровської області за територіальною підсудністю. Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 28.01.2026 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явилися. В позовній заяві було заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. У разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, зокрема шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, про причини своєї неявки не повідомила. Заяв, клопотань від неї не надходило. Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 29 липня 2024 року [PERSON] уклала із Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" договір кредитної лінії № 385733477, згідно з умовами якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в сумі Кредитного ліміту у розмірі 27000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у Договорі. Сума Кредитного ліміту, є Загальною сумою Кредиту за цим Договором і є максимальною сумою грошових коштів на умовах кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника. Кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором в сумі 13000 грн - 29.07.2024 (що є датою надання Кредиту). Другий та решта Траншів за Договором надаються Позичальнику протягом Дисконтного періоду кредитування на умовах передбачених Договором. Кінцева дата повернення (виплати) Кредиту - 28.08.2029. За період від дати видачі першого Траншу до 28.08.2024 р. (включно) розрахунок витрат за Кредитом здійснюється за Дисконтною процентною ставкою 0,50 % від суми Кредиту за кожний день користування ним, що становить 182,50 % річних. На момент укладення Договору та отримання першого Траншу за Договором Базова процентна ставка складає 1,50 % в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним, що становить 547,50 % річних. Вказаний договір укладений в електронній формі та підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором. 01 серпня 2024 року [PERSON] підписала додаткову угоду до договору № 385733477 від 29.07.2024. Відповідно до умов якої Сторони дійшли згоди про надання Кредитодавцем Позичальнику Траншу в сумі 14000 грн. Також у матеріалах справи наявний алгоритм дій стосовно укладання кредитних договорів, заявка на отримання коштів у кредит та паспорт споживчого кредиту, у якому містяться основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інша інформація по кредиту. Відповідно до платіжного доручення № 2525bbee-0a0e-4804-bcb6-8d2af6d5d1b6 від 29.07.2024, ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога"на виконання умов кредитного договору № 385733477 від 29.07.2024 [PERSON] було перераховано кошти в сумі 13000 грн на карту № 5363-54XX-XXXX-3840. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 385733477, перед ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" заборгованість становить: 2700 грн - заборгованість за тілом кредиту, 25290 грн - заборгованість за відсотками; 13500 грн - заборгованість за штрафними санціями. 01 жовтня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" уклали договір факторингу № МВ-ТП/2, згідно з умовами якого, первісний кредитор відступив ТОВ "Таліон Плюс" право грошової вимоги в тому числі до відповідача за кредитним договором № 385733477. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 385733477, перед ТОВ "Таліон Плюс" заборгованість становить: 2700 грн - заборгованість за тілом кредиту, 59175 грн - заборгованість за відсотками; 13500 грн - заборгованість за штрафними санціями. 28 травня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" уклали договір факторингу № 28/0525-01. На виконання договору факторингу підписали Реєстр прав вимоги №2 від 28.05.2025 згідно з умовами якого, ТОВ "Таліон Плюс" відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 385733477, та відповідно до якого заборгованість [PERSON] перед ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" становить 100215 грн, яка складається з 27000 грн - заборгованість по тілу кредиту; 59715 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 13500 грн - заборгованість за штрафними санкціями. 16 липня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" було укладено договір факторингу № 16/07/25-Е, згідно з умовами якого, ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" відступило на користь ТОВ "ФК "ЕЙС" право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 385733477. Згідно з реєстром боржників № 2 до договору факторингу № 16/07/25-Е від 16.07.2025, заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 100215 грн, яка складається з 27000 грн - заборгованість по тілу кредиту; 59715 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 13500 грн - заборгованість за штрафними санкціями. Відповідно до виписки з особового рахунку, заборгованість [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" за кредитним договором № 385733477 станом на 01.11.2025 складає 100215 грн, яка складається з 27000 грн - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 59715 грн - прострочена заборгованість за процентами; 13500 грн - заборгованість за штрафними санкціями. При цьому позивачем заявлена сума до стягнення у розмірі 86715 грн, з яких 27000 грн - заборгованість по тілу кредиту; 59715 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Як вбачається з відповіді АТ КБ "ПриватБанк № 20.1.0.0.0/7-260209/70504-БТ від 16.02.2026, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною картою № [NUMBER] за період 29.07.2024-03.08.2024, 01.08.2024-06.08.2024, [NUMBER] був/є фінансовим та знаходиться в анкетних даних [PERSON] . По рахунку № [NUMBER] було зарахування коштів на суму 13000 грн за період 29.07.2024 - 03.08.2024: від 01.08.2024, від 29.07.2024. По рахунку № [NUMBER] було зарахування коштів на суму 14000 грн за період 01.08.2024 - 06.08.2024 від 01.08.2024. Також надана виписка по рахунку за період 29.07.2024 - 03.08.2024 (а.с.33-35). Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Таким чином, під час підписання кредитного договору сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення договору. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст.610 ЦК України). Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Так, відповідно до п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зроблено висновок, що "припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання". Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що між первісним кредитором та [PERSON] виникли договірні відносини внаслідок отримання відповідачкою кредиту. Права вимоги за кредитним договором було відступлено позивачу по справі, кредит не повернуто, а отже, позовні вимоги ТОВ "ФК "ЕЙС" щодо стягнення тіла кредиту у розмірі 27000 грн за кредитним договором № 385733477підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розмір заборгованості за відсотками суд враховує, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Частиною 5 статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Закон України від 22.11.2023 №3498-ХІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" набрав чинності 24.12.2023. Згідно з ч. 5 ст. 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Суд враховує, що п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону "Про споживче кредитування" передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення закону застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому, перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" встановлено, що дія п. 5 розд. І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Так, кредитний договір № 385733477укладено між ТОВ "Манівеа швидка фінансова допомога" та [PERSON] 29.07.2024, а відтак з 29.07.2024 по 19.08.2024 денна процентна ставка не може перевищувати 1.5%, а з 20.08.2024 і по закінчення строку кредитного договору - 1%, при цьому відповідно до п. 8.5.1. Договору- За період від дати видачі першого Траншу до 28.08.2024 (включно) розрахунок витрат за Кредитом здійснюється за Дисконтною процентною ставкою 0,50 % від суми Кредиту за кожний день користування ним, отже нарахування суми в розмірі 3840 грн за процентною ставкою 0,50 % за період 29.07.2024 (дата видачі кредиту) до 28.08.2024 (згідно п.8.5.1 договору) є обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню. Однак за період з 29.08.2024 по 25.12.2024 (строк нарахування відсотків згідно розрахунку заборгованості), що становить 119 календарних днів, обґрунтованою є денна процентна ставка 1%, а відтак повинні бути нараховані відсотки в розмірі 2700*1%*119=32130 грн. Враховуючи встановлене, за вказаним кредитом підлягать стягненню відсотки у розмірі 3840 грн + 32130 грн = 35970 грн, які і підлягають стягненню із відповідача. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин справи, суд всебічно та повно з`ясував обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в розмірі 62970 грн, а саме в частині суми тіла кредиту в розмірі 27000 грн та відсотків за користування останнім в розмірі 35970 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Судом встановлено, що понесені ТОВ "ФК "ЕЙС" витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн, підтверджуються матеріалами справи, а саме: договором про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025; додатковою угодою №25771012310 від 11.09.2025 до Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01; актом прийому-передачі наданих послуг на суму 7000 грн від 25.11.2025. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, за відсутності заперечень щодо таких витрат від відповідача, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн підлягають стягненню з відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті № 30612 від 22.12.2025 (а.с. 10). Враховуючи часткове задоволення позову у розмірі 62970 грн, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 62970/86715*2422,40 = 1759,07 грн.

Outcome: partial