Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту №447136-КС003 від 25.04.2025. Позов обґрунтований тим, що 25.04.2025 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №447136-КС003, відповідно до якого відповідачу надано кредитні кошти. Позивач зазначає, що відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 34 511,90 грн, з яких: 10 670,00 грн прострочена заборгованість за тілом кредиту; 16 751,90 грн прострочені проценти; 5 500,00 грн проценти, нараховані відповідно до ст. 625 ЦК України; 1 590,00 грн прострочена комісія; штрафні санкції 0,00 грн. 11.03.2026 відповідач [PERSON] подав заяву, яка за змістом є відзивом на позовну заяву, в якому визнав обов`язок повернути основну суму кредиту, однак заперечив щодо стягнення процентів та інших нарахувань. Зазначив, що у період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення споживач звільняється від відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, зокрема від сплати штрафів, пені та інших платежів, нарахування яких передбачено договором. Також просив суд врахувати його скрутне матеріальне становище, оскільки він є єдиним годувальником у сім`ї, а його дружина через онкологічне захворювання не працює, зменшити розмір неустойки на підставі ст. 233, ч. 3 ст. 551 ЦК України та розстрочити виконання можливого рішення суду на 12 місяців. Заяви (клопотання) учасників справи Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. 05.03.2026 АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надав інформацію, витребувану ухвалою суду від 13.02.2026. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.02.2026 постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Цією ж ухвалою витребувано у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» письмові докази, що становлять банківську таємницю, а саме: документи, які підтверджують або спростовують факт випуску банківської картки № [NUMBER] та відкриття під неї банківського рахунку на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також виписки про рух коштів по рахунку, відкритому для обслуговування цієї картки, за період з 25.04.2025 (дата видачі кредиту) по 10.10.2025 (дата закінчення строку кредитування). Сторони, їх представники в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належаним чином. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені Судом. Відповідно до укладеного між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] договору про надання кредиту №447136-КС003 від 25.04.2025 відповідач отримав кредит у розмірі 11 000,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності строком на 24 тижні та зобов`язався своєчасно і в повному обсязі погашати заборгованість за кредитом, сплачувати проценти та інші платежі, передбачені договором. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, тоді як відповідач у встановлені договором строки належні грошові кошти не повернув, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, що підтверджується довідкою-розрахунком та відповідачем не спростована. Станом на 07.01.2026 заборгованість [PERSON] за договором про надання кредиту №447136-КС003 від 25.04.2025 становить 34 511,90 грн, з яких: 10 670,00 грн прострочена заборгованість за тілом кредиту; 16 751,90 грн прострочені проценти; 5 500,00 грн проценти, нараховані відповідно до ст. 625 ЦК України; 1 590,00 грн прострочена комісія. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.02.2018 [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.07.2020 [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] .. Із долучених відповідачем медичних документів вбачається, що [PERSON] , [INFO] , хворіє на ряд захворювань, які з огляду на вимоги щодо збереження медичної таємниці у судовому рішенні не зазначаються. Оцінка суду Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтями 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк, а статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов. За приписами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оцінивши подані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи. При цьому відповідач у поданому відзиві визнав обов`язок щодо повернення основної суми кредиту, у зв`язку з чим позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. Щодо розміру заявленої до стягнення заборгованості суд зазначає таке. У постанові Верховного Суду від 09.01.2020 у справі № 643/5521/19 зазначено, що проценти за користування кредитом та неустойка можуть бути як встановленими законом, так і договірними, тобто визначеними сторонами у самому договорі. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу строку кредитування, а після цього правові наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання регулюються статтею 625 ЦК України. Згідно з розрахунком заборгованості станом на 02.02.2026 заборгованість відповідача становить 34 511,90 грн, з яких: 10 670,00 грн прострочена заборгованість за тілом кредиту; 16 751,90 грн прострочені проценти за користування кредитом; 5 500,00 грн проценти, нараховані відповідно до статті 625 ЦК України; 1 590,00 грн прострочена комісія. Судом установлено, що проценти за користування кредитом нараховані до 10.10.2025 включно, тобто в межах строку дії договору, після чого їх розмір не збільшувався, що відповідає наведеній правовій позиції Великої Палати Верховного Суду щодо припинення нарахування договірних процентів після закінчення строку кредитування. Разом з тим сума заборгованості за процентами, нарахованими відповідно до статті 625 ЦК України, не підлягає стягненню з огляду на таке. Пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Зазначена норма є імперативною та спрямована на захист позичальників у період дії воєнного стану, а тому нарахування та стягнення передбаченої статтею 625 ЦК України відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання у цей період не допускається незалежно від умов договору. Оскільки нарахування 5 500,00 грн здійснено відповідно до статті 625 ЦК України у період дії воєнного стану, підстави для їх стягнення відсутні. Щодо доводів відповідача про необхідність зменшення розміру неустойки на підставі статті 233 та частини третьої статті 551 ЦК Украї ни суд зазначає таке. Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Разом з тим позивачем не заявлено вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), а заявлені до стягнення суми складаються із заборгованості за тілом кредиту, процентів за користування кредитом, комісії та нарахувань відповідно до статті 625 ЦК України, у зв`язку з чим підстави для застосування положень частини третьої статті 551 ЦК України відсутні. Посилання відповідача на статтю 233 ЦК України також є безпідставним, оскільки зазначена норма передбачає можливість визнання правочину недійсним у разі його вчинення під впливом тяжкої обставини та на вкрай невигідних умовах. Водночас відповідач не заявляв зустрічних позовних вимог про визнання кредитного договору недійсним. З огляду на викладене з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані в межах строку дії договору, та прострочена комісія, тоді як у частині стягнення процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, слід відмовити. Щодо заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 267 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення, має право визначити порядок його виконання, а також за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, відстрочити чи розстрочити виконання рішення. Згідно з частинами 1, 3 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють його виконання або роблять його неможливим. Відповідно до частин 4, 5 статті 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, матеріальний стан фізичної особи, тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, а також інші обставини, що мають істотне значення. При цьому розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач просить розстрочити виконання рішення суду, посилаючись на складне матеріальне становище та сімейні обставини. Судом враховано, що дружина відповідача [PERSON] , [INFO] , хворіє на тяжке захворювання, що підтверджується поданими до суду медичними документами. Крім того, відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Разом з тим суду не надано відомостей про доходи відповідача, наявність у нього рухомого чи нерухомого майна, що могло б свідчити про неможливість виконання рішення суду у більш короткий строк. При вирішенні питання про розстрочення виконання рішення суд також враховує інтереси позивача, який має право на своєчасне виконання судового рішення. З огляду на наведене, враховуючи баланс інтересів сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви відповідача та розстрочення виконання рішення суду строком на 6 місяців. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 2 238,31 грн. З цих підстав,

Outcome: partial