Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 15.12.2025 року через систему «Електронний суд» надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 17 550 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] , з відповідачем [PERSON] мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . 15 травня 2020 року Приморським районним судом м. Одеси винесено судовий наказ № 522/7428/20 яким стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2250,00 гривень щомісячно, починаючи із дня пред`явлення заяви і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі зазначеного наказу 18 червня 2020 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Джіль О.О., відкрито виконавче провадження № 62364025, однак відповідач тривалий час офіційно не працевлаштований та будь-якої матеріальної підтримки не надає. Внаслідок не виконання відповідачем судового наказу від 15.05.2020 року за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів на утримання доньки за період, починаючи із 12.05.2020 року по 01.11.2025 року в розмірі 222 750 грн. Позивачка вже зверталась до суду з позов про стягнення пені за період з 12.05.2020 року по 12.09.2023 року (справа № 522/18037/23). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.11.2025 року наявна заборгованість за період з 12.05.2020 року по 01.11.2025 року у розмірі 148 500 грн. Позивачка просить стягнути пеню за період з 13.09.2023 року по 31.10.2025 року у розмірі 17 550 грн. Матеріали позову суддя отримала 16.12.2025 року. Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 2150599 від 18.12.2025 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 23.10.2002 року за адресою: [ADDRESS] . До суду 26.12.2025 року надійшла відповідь з ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області за № 5188/32338 від 23.12.2025 року щодо місця реєстрації відповідача, в якій зазначено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 22.11.1989 року за адресою: [ADDRESS] . Зазначену відповідь суддя отримала 29.12.2025 року. З 31.12.2025 року по 02.01.2026 року суддя Домусчі Л.В. перебувала у відпустці. Ухвалою суду від 18.12.2025 року справу прийнято до провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 26.01.2026 року. У судове засідання 02.02.2026 року сторони не з`явилися. До суду 20.01.2026 року від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Розгляд справи відкладено на 10.03.2026 року. У судові засідання 10.03.2026 року та 24.03.2026 року сторони не з`явилися. До суду 20.01.2026 року від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Третя особа Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, відзив та заяв по суті справи суду не надав. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України передбачено що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Враховуючи повторне належне повідомлення учасників справи та вимоги ст.ст. 178, 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення. Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складення цього судового рішення є 24.03.2026 року. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Предметом позовних вимог є стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини у розмірі 17 550 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції 12.10.2012 року, актовий запис № 9016. Приморським районний судом м. Одеси 15.05.2020 року у справі № 522/7428/20 видано судовий наказ, згідно якого стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2 250 грн. щомісячно, починаючи із дня пред`явлення заяви і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В провадженні Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 62364025 із примусового виконання судового наказу Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2020 року. Згідно розрахунку заборгованості Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.11.2025 року заборгованість по судовому наказу № 522/7428/20 від 15.05.2020 року станом на 01.11.2025 року (за період з 12.05.2020 року по 01.11.2025 року) складає 148 500 грн. Згідно ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ч. 2 цієї статті розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, пеня у розмірі 1 відсотка суми несплачених аліментів нараховується на суму виникнення заборгованості (щодо кожного місячного платежу окремо) від дня прострочення до дня її повного погашення, проте, не має бути більше 100 відсотків заборгованості. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 22 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року передбачена статтею 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки настає за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Судом встановлено, що відповідачем у добровільному порядку не вживалися заходи щодо сплати аліментів у визначеному судом розмірі, а отже зазначена вище заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача. Таким чином судом не встановлено доказів щодо утворення заборгованості саме з незалежних від відповідача причин. Доказів протилежного суду відповідачем надано не було. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.12.2023 року у справі № 522/18037/23 позов [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] за період з 12 травня 2020 року по 12 вересня 2023 року у розмірі 27427 (двадцять сім тисяч чотириста двадцять сім) грн. Позивачка просить стягнути пеню за період з 13.09.2023 року по 31.10.2025 року у розмірі 17 550 грн. Перевіривши долучений до позовної заяви розрахунок суми пені суд дійшов висновку, що його правильність не викликає сумнівів. Отже, враховуючи вищенаведені вимоги ч. 1 ст. 196 СК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 17 550 грн. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, оскільки позивачі у справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів звільнені від сплати судового збору, суд вважає за доцільне покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 1 331,20 грн.

Outcome: approved