Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами в загальній сумі 39600,00 грн та судових витрат по справі. В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначив, що 29.04.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 49662-04/2024. Також, 29.04.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем було укладено кредитний договір № 49686-04/2024. 19 вересня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19092024, у відповідності до якого останнє набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 49662-04/2024 у сумі 23100,00 грн та за кредитним договором № 49686-04/2024 у сумі 16500,00 грн. Стверджує, що відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №19092024 від 19.09.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 49662-04/2024 в сумі 23100,00 грн, з яких: - 7000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; - 12600,00 грн сума заборгованості за процентами; - 3500,00 грн сума заборгованості по штрафним санкціям, за кредитним договором № 49686-04/2024 у сумі 16500,00 грн, з яких: - 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; - 9000,00 грн сума заборгованості за процентами; - 2500,00 грн сума заборгованості по штрафним санкціями. Позивач також зазначає, що всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги, здійснювали безпосередньо первісні кредитори станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися. Відтак просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 39600,00 грн, а саме: - за кредитним договором №49662-04/2024 заборгованість у сумі 23100,00 грн, з яких: 7000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12600,00 грн - сума заборгованості за процентами; 3500,00 грн - сума заборгованості по штрафним санкціям; - за кредитним договором №49686-04/2024 заборгованість у сумі 16500,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000,00 грн - сума заборгованості за процентами; 2500,00 грн - сума заборгованості по штрафним санкціям Ухвалою суду від 21.04.2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. У прохальній частині позовної заяви представник позивача просить розгляд справи здійснювати за його відсутності (а.с. 3). Клопотань чи заяв на адресу суду не надходило, позивач не скористався правом на подання відповіді на відзив. Копія ухвали про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками була надіслана відповідачу на адресу місце реєстрації (а.с.49), і відповідно до трекінгу АТ "Укрпошта" вказане поштове відправлення було вручене відповідачу (а.с.50). Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що у позові вимоги слід задовольнити частково з таких підстав. Щодо договору про надання фінансового кредиту №49662-04/2024 29.04.2024 між [PERSON] та ТОВ «Аванс Кредит» було укладено кредитний договір № 49662-04/2024, умови якого розміщені на сайті товариства, і який підписано відповідачем електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і надіслання його на номер мобільного телефону відповідача (а.с. 5-10). Згідно з умовами цього договору відповідач отримав кредит на власні потреби у безготівковій формі шляхом переказу на платіжну картку (п. 1.6), коштів кредиту у сумі 7000,00 грн під процентну ставку 1,50% річних в день за користування кредитом, строком на 120 днів, із зобов`язанням повернення кредиту в повному обсязі до 26.08.2024, де загальна вартість кредиту орієнтовно складає 19600,00 грн, загальні витрати за кредитом (проценти за користування кредитом) 11188,14 грн (додаток до договору (а.с. 8). Відповідно до довідки від ТОВ "Універсальні платіжні рішення" слідує, що за допомогою вказаної платіжної системи 29.04.2024 о 16 год 10 хв грошові кошти у сумі 7000,00 грн перераховано на платіжну карту № [NUMBER] , номер транзакції: [NUMBER] (а.с. 11). Між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивачем у справі, укладено договір факторингу № 19092024 від 19 вересня 2024 року, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс кредит» (клієнт) відступив ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактору) за плату, а фактор прийняв належні клієнту права грошової вимоги (права вимоги) за зобов`язаннями строк виконання яких настав або виникне в майбутньому до боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню та інші платежі, зазначених у реєстрі боржників (а.с. 25-27). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 19092024 від 19 вересня 2024 року та акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 19092024 від 19 вересня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» з 19 вересня 2024 року набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 49662-04/2024 від 29 квітня 2024 року із загальною сумою заборгованості 23100,00 грн, в тому числі за тілом кредиту 7000,00 грн, заборгованістю за нарахованими процентами 12600,00 грн, заборгованістю по штрафним санкціями 3500,00 (а.с.28,29). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №49662-04/2024 від 29.04.2024, розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором по нарахованим та несплаченим процентам становить 23100,00 грн. (а.с.12-13). Щодо договору про надання фінансового кредиту №49686-04/2024 29.04.2024 між [PERSON] та ТОВ «Аванс Кредит» було укладено кредитний договір № 49686-04/2024, умови якого розміщені на сайті товариства, і який підписано відповідачем електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і надіслання його на номер мобільного телефону відповідача (а.с. 15-20). Згідно з умовами цього договору відповідач, отримав кредит на власні потреби у безготівковій формі шляхом переказу на платіжну картку (п. 1.6), коштів кредиту у сумі 5000,00 грн під процентну ставку 1,50% річних в день за користування кредитом, строком на 120 днів, із зобов`язанням повернення кредиту в повному обсязі до 26.08.2024, де загальна вартість кредиту орієнтовно складає 14000,00 грн, загальні витрати за кредитом (проценти за користування кредитом) 9671,38 грн (додаток до договору (а.с. 18). Відповідно до довідки від ТОВ "Універсальні платіжні рішення" слідує, що за допомогою вказаної платіжної системи 29.04.2024 о 16 год 10 хв грошові кошти у сумі 5000,00 грн перераховано на платіжну карту № [NUMBER] , номер транзакції: [NUMBER] (а.с. 21) Між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивачем у справі, укладено договір факторингу № 19092024 від 19 вересня 2024 року, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс кредит» (клієнт) відступив ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактору) за плату, а фактор прийняв належні клієнту права грошової вимоги (права вимоги) за зобов`язаннями строк виконання яких настав або виникне в майбутньому до боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню та інші платежі, зазначених у реєстрі боржників (а.с. 25-27). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 19092024 від 19 вересня 2024 року та акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 19092024 від 19 вересня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» з 19 вересня 2024 року набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 49686-04/2024 від 29 квітня 2024 року із загальною сумою заборгованості 16500,00 грн, в тому числі за тілом кредиту 5000,00 грн, заборгованістю за нарахованими процентами 9000,00 грн, заборгованістю по штрафним санкціями 2500,00 (а.с.28,29). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №49686-04/2024 від 29.04.2024, розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором по нарахованим та несплаченим процентам становить 16500,00 грн (а.с.22-23) Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В порядку визначеному ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Положеннями ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. За приписом ст. 3 цього Закону електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст. 12 указаного Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що кредитні договори підписані електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. За правилами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч. 1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положень ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Щодо заборгованості по штрафним санкціям. 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє на теперешній час. Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", внесено зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, якими доповнити пунктами 18 і 19 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Проценти за понадстрокове користування позикою грошові кошти, що нараховуються на залишок суми позики у передбачених договором випадках за невиконання позичальником умов договору. Судом встановлено, що вказані проценти нараховувалися позикодавцем у зв`язку з порушенням строків повернення позики, тобто простроченням позичальником виконання грошового зобов`язання за договором. Отже вони є іншим платежем, штрафною санкцією за перевищення терміну кредитування чи ліміту, передбаченого договором, а тому підлягали списанню кредитодавцем. Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно нараховано штраф за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язання. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" заборгованості: - за договором про надання фінансового кредиту №49662-04/2024 від 29.04.2024 в сумі 19600,00 грн, з яких : 7000,00 грн - заборгованість за основною сумою бору (тілом кредиту) та 12600 грн - заборгованість за процентами; - за договором про надання фінансового кредиту №49686-04/2024 від 29.04.2024 в сумі 14000,00 грн, з яких : 5000,00 грн - заборгованість за основною сумою бору (тілом кредиту) та 9000,00 грн - заборгованість за процентами. У частині стягнення заборгованості по штрафним санкціям за вказаними вище кредитними договорами суд відмовляє у задоволенні позовних вимог. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 2569,26 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial