Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

До Чорноморського міського суду Одеської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] в якому просить: - змінити спосіб стягнення аліментів з 1/2 частини від всіх видів заробітків (доходів) на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 10000 гривень на утримання [PERSON] [INFO] ; - змінити спосіб стягнення аліментів з 1/2 частини від всіх видів заробітків (доходів) на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 10000 гривень на утримання [PERSON] [INFO] ; - стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , неустойку (пеню) за несвоєчасно сплачені аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 59012,91 грн.; - стягнути з відповідача [PERSON] витрати на правову допомогу у сумі 6000,00 гривень. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що вона та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з матір`ю. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 25 жовтня 2021 року у справі №501/2330/21 шлюб між ними був розірваний. Крім цього, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щомісячно, у розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітків (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.07.2021 року і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Вирішено починаючи з 19.06.2036 стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , щомісячно, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітків (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття тобто до [INFO] . Також, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 16.07.2021 до досягнення молодшою дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] . Рішення набрало законної сили. Відповідачем не оскаржувалось. У зв`язку з зростанням економічної кризи в державі матеріальне становище позивачки змінюється, ріст цін спонукає до необхідності витрачати на утримання дітей значні кошти на відповідне харчування, шкільне приладдя, одяг, взуття, лікування, медичне обстеження, заняття в гуртках. Сума, яку перераховує відповідач для дітей є недостатньою, тому діти потребують більшої уваги з боку матеріального забезпечення батька. Зросли ціни на їжу та одяг, підвищились ціни на побутові послуги, у зв`язку із чим на утримання дітей необхідно більше коштів. Витрати на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, харчування дітей постійно з роками збільшуються. Розмір отриманих аліментів не перекриває навіть і третини витрат пов`язаних з утриманням дітей. Станом на зараз, позивач фактично самостійно покриває всі потреби на утримання дітей, а в відповідач в свою чергу сплачує аліменти не своєчасно та не в повному обсязі. Відповідно отриманих від відповідача коштів не достатньо для належного утримання дітей. Відповідач працює на європейську компанію далекобійником, починаючи з 2021 року, та на думку позивача, достатньо заробляє, щоб належно сплачувати аліменти на утримання дітей. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки не сповістив, відзив на позов не надав. Відповідно до положень ст.280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 25 жовтня 2021 року у справі №501/2330/21 шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Крім цього, вказаним рішенням суду стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щомісячно, у розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітків (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.07.2021 року і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Починаючи з 19.06.2036 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , щомісячно, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітків (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття тобто до [INFO] . Також, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 16.07.2021 до досягнення молодшою дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] . Рішення набрало законної сили. Відповідачем не оскаржувалось. Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. У правовій позиції Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі за №6-143цс13 колегія суддів дійшла висновку про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (статті 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», статті 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», статті 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд вважає правомірними вимоги позивача про зміну розміру аліментів та стягнення їх у твердій грошової сумі, оскільки відповідно до ст.184 ч.1 СК України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд бере до уваги ту обставину, що станом на момент розгляду справи, позивач надала підтверджуючи документи відносно стану здоров`я дітей та витрат на їх обстеження та лікування, відвідування ними секцій та гуртків, а також витрати на комунальні послуги де мешкає позивач разом із дітьми. Позивач фактично самостійно покриває всі потреби на утримання дітей, а відповідач в свою чергу сплачує аліменти не своєчасно та не в повному обсязі. Відповідно, отриманих від відповідача коштів не достатньо для належного утримання дітей. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині зміни розміру аліментів та стягнення їх у твердій грошової сумі з відповідача, який не скористався своїм правом та не надав доказів які б спростували доводи позивача. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч.4 ст.155 СК України). Положеннями ч.1 ст.196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 визначено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Судом встановлено, що з липня 2021 року до лютого 2025 року заборгованість Відповідача по оплаті аліментів складає 59012,91 гривень, що підтверджується наданими розрахунками заборгованості. Загальна кількість днів заборгованості (з 16 липня 2021 року до 31 січня 2025 року) складає 1323 днів. Загальна сума неустойки (пені) за цей період, згідно наданого позиваче розрахунку, складає 1706430,93 гривень (2021 рік 594022,16 гривень + 2022 рік 721311,53 гривень + 2023 рік - 272860,80 гривень + 2024 рік - 118236,44 гривень). Належних і допустимих доказів щодо звільнення від обов`язку утримувати дитини відповідачем не надано, як і не надано доказів, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась не з його вини. З огляду на вказане, з урахуванням положень ст.196 СК України, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені у сумі 100 відсотків заборгованості, а саме 59012,91 грн. підлягають задоволенню. Згідно вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. П.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, від слати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються… позивачі у справах про стягнення аліментів, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, збільшення їх розміру. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, то відповідно до 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Крім цього, позивачем при зверненні до суду з вказаним позовому були понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею витрати на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.

Outcome: approved