Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп», в інтересах якого діють керівник Велікданов С.К. на підставі самопредставництва та адвокат Ткаченко Ю.О. на підставі ордера на надання правничої допомоги серії АХ №1287256 від 03.09.2025, звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за Договором кредиту № 6557176 в розмірі 28 592,86 грн, з яких: 7 150,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 909,48 грн - сума заборгованості за процентами; 1 233,38 грн - сума заборгованості за комісією та 14 300,00 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою, а також понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначив про те, що 09 серпня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі також - ТОВ «1 БАНК», первісний кредитор) та [PERSON] укладений договір про надання коштів у кредит № 6557176, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразового ідентифікаторам380205, що був надісланий на зазначену відповідачем/позичальником електронну адресу - [INFO] Ідентифікація відповідача здійснювалась за посередництвом системи BankID НБУ, з якої первинним кредитором за згодою [PERSON] отримані від «monobank» персональні дані останнього, в тому числі електронна адреса [INFO]. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 7 150,00 грн, строком на 364 днів (з 09.08.2025 по 07.08.2026 р.) із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,95 %, які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 1 233,38 грн.). У разі понадстрокового користування позикою нараховується неустойка в розмірі 357,5 грн. за кожен день понадстрокового користування. Кредитодавець на виконання умов кредитного договору виконав свої зобов`язання, а саме передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 7 150,00 грн, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача за № [NUMBER] , що підтверджується матеріалами справи. В свою чергу відповідач належним чином свої зобов`язання не виконує, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка складає 28 592,86 грн, з яких: 7 150,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 909,48 грн - сума заборгованості за процентами; 1 233,38 грн - сума заборгованості за комісією; 14 300,00 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою. 16.09.2025 ТОВ «1 Банк» та позивач уклали договір факторингу № 16/09/25 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту № 6557176 від 09.08.2025. Відповідно до Реєстру прав вимог кредитодавець/клієнт відступив фактору/позивачу право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених договором факторингу, в тому числі до відповідача в сумі 28 592,86 грн, з яких 7 150,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5 909,48 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1 233,38 грн. - сума заборгованості за комісією, 14 300,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 13 лютого 2026 року дана позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 02 березня 2026 року Монастириський районний суд Тернопільської області постановив ухвалу, якою задовольнив клопотання позивача та витребував в Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» письмові докази, які 10 березня 2026 року долучені до матеріалів справи. ТОВ «Деал Фінанс Груп» не забезпечили явку представника в судове засідання, у позовній заяві представник зазначив про те, що позивач - ТОВ «Деал Фінанс Груп» проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Також до початку розгляду справи по суті від представника позивача надійшла заява, в якій остання просила розгляд справи проводити без їхньої участі. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, не повідомив про причини неявки, до початку розгляду справи по суті відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 16 березня 2026 року постановлено в даній цивільній справі провести заочний розгляд та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд встановив такі обставини. 09 серпня 2025 року між ТОВ «1 БАНК» та [PERSON] укладений Договір кредитної лінії (надійний) № 6557176 (далі - Договір) дистанційно, в електронній формі, з використанням ІКС, відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав даний договір, шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 380205. Відповідно до п. 2.1 Договору за цим Договором кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «кредит»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «строк кредиту»), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього Договору. Згідно до п. 4.4. Договору позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою Системи BankID НБУ. В підтвердження пройденої ідентифікації відповідачем позивач надав довідку про ідентифікацію, яка складена ТОВ «1 БАНК» відповідно до даних якої останнє підтвердило те, що [PERSON] ідентифікований за посередництвом системи BankID НБУ через «monobank» 20.01.2025, шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного підпису відповідно до вимог законодавства України. Параметри та умови Договору передбачають: сума кредиту - 7150 грн (п. п. 2.2.1 Договору); строк кредитування 364 дні (п. п. 2.2.2 Договору); розмір обов`язкового платежу 2999,43 грн; дата сплати першого обов`язкового платежу - 03.09.2025 (п.п. 2.2.5 Договору); дата повернення кредиту - 07.08.2026, процентна ставка фіксована - 0,95 %, орієнтована загальна вартість кредиту - 33108,08 грн, неустойка - 357,50 грн, загальні витрати по кредиту - 25958,08 грн, комісія за надання кредиту - 17,25 % від суми наданого кредиту, що в грошовому виразі складає 1233,38 грн (п.п. 2.2.8 Договору). У відповідності п. 1.20 Договору неустойка - грошові кошти, що встановлені Договором у фіксованій грошовій сумі та нараховуються у випадку порушення позичальником зобов`язань за Договором. Неустойка нараховується щоденно, починаючи з першого дня порушення позичальником зобов`язань за Договором (з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством). У розділі 11 Договору зазначені юридичні адреси та реквізити сторін, в тому числі номер електронного платіжного засобу відповідача - [NUMBER] . Доказом виконання первинним кредитором взятих на себе зобов`язань за Договором № 6557176 є копія платіжної інструкції/операції 26769bcd-d06a-4e7f-9538-faaf3ed7e172, дані якої узгоджуються з Довідкою № КД-000020482 від 31 грудня 2025 року, яка видана Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська платіжна система». Згідно із зазначеною довідкою ТОВ «Європейська платіжна система», яке діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку, підтвердило прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою API-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 БАНК» відповідно до умов договору на переказ коштів № ПВ30-09-20/1 від 30.09.2020, укладеного між установою та ТОВ «1 БАНК» та завершення такої платіжної операції: дата 09.08.2025, номер платежу 26769bcd-d06a-4e7f-9538-faaf3ed7e172, сума - 71500 грн, отримувач - [PERSON] - ЕПЗ [NUMBER] , а також інформація за №23/12/25-26015 від 23.12.2025, згідно з якою ТОВ «1 БАНК» підтверджує видачу на банківські карти клієнтів онлайн-позик, право вимоги яких відступлене, в тому числі на банківську карту [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за договором № 6557176, номер платежу - 26769bcd-d06a-4e7f-9538-faaf3ed7e172. Вищезазначене також узгоджується з наданою АТ «ПУМБ» інформацією за № КНО-07.8.5/3282 БТ від 03.03.2026 відповідно до якої, встановлено те, що на ім`я [PERSON] в банку випущена банківська платіжна картка [NUMBER] до рахунку [NUMBER] у гривні. Згідно з випискою по особовому рахунку клієнта [PERSON] , IBAN [NUMBER] з 09.08.2025 по 12.08.2025 на рахунок відповідача 09.08.2025 були зараховані кошти у сумі 7150 грн. Кореспондентом зазначене ТОВ «Європейська платіжна система». Згідно з даними по кредиту за Договором № 6557176 клієнта [PERSON] , ТОВ «1 БАНК» здійснювало нарахування: відсотків за користування кредитом за передбаченою Договором ставкою, а саме 0,95 %; комісії за надання кредиту, а також в період з 04.09.2025 по 13.10.2025 неустойку в сумі 357,50 грн за кожен прострочений день. Відповідно загальна заборгованість станом на 23.12.2025 за Договором становить 28592,85 грн, з яких: 7150,00 грн - тіло кредиту; 5909,48 грн - сума заборгованості за відсотками, заборгованість за неустойкою - 14300,00 грн та 1233,38 грн - сума заборгованості за неустойкою. У відповідності до п. 6.13 Договору у разі прострочення позичальником сплати першого обов`язкового платежу (що включають в себе нараховану комісію за надання кредиту та/або проценти за користування кредитом) на шістдесят другий календарний день, кредитодавець має право вимагати погашення кредиту, навіть якщо термін його виплати ще не настав. В такому разі позичальник зобов`язаний здійснити дострокове повне погашення заборгованості. 16 вересня 2025 року ТОВ «1 БАНК» (далі - клієнт) та ТОВ «Деал Фінанс Груп» (далі - фактор) уклали Договір факторингу № 16/09/25, відповідно до п. 1.1 якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб. Перехід від клієнта до фактора права вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу відповідно до вимог чинного законодавства (п. п. 2.1.3 Договору факторингу). Відповідно до п. 4.2 Договору факторингу фактор сплачує клієнту 100 % ціни придбання, протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту підписання відповідного реєстру прав вимог, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок клієнта. Оплата за Договором факторингу підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 579937984.1 від 24.12.2025 у відповідності до якої платник ТОВ «Деал Фінанс Груп» здійснив оплату в користь ТОВ «1 БАНК» на суму 5194511,18 грн з призначенням платежу - оплата згідно Договору факторингу № 16/09/25 від 16 вересня 2025, Реєстр прав вимог № 233/12/25-01 від 23.12.2025 без ПДВ. Згідно з реєстром прав вимог за № 23/12/25-01 ТОВ «1 БАНК» відступило ТОВ «Деал Фінанс Груп» право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених Договором факторингу № 16/09/25 від 16 вересня 2025 року, в тому числі до [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за кредитним договором № 6557176 на загальну суму заборгованості 28592,86 грн, з яких: 7150 грн - заборгованість за тілом кредиту; 5909,48 грн - заборгованість за нарахованими процентами; 1233,38 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту, а також 14300 грн - заборгованість за неустойкою. Згідно з наданим розрахунком заборгованості [PERSON] за Договором № 6557176 від 09.08.2025 за період з 22.12.2025 по 21.01.2026, який складений ТОВ «Деал Фінанс Груп», загальна сума заборгованості відповідача станом на 21.01.2026 становить 28592,86 грн, з яких: 7150 грн - заборгованість за тілом кредиту; 5909,48 грн - заборгованість за нарахованими процентами; 1233,38 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту, а також 14300 грн - заборгованість за неустойкою. Зазначене свідчить про те, що з моменту відступлення права вимоги до відповідача позивач жодних нарахувань за зобов`язанням не здійснював. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважаю, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із такого. Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як слідує зі змісту частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частинами першою та другою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Згідно частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). З матеріалів справи встановлено те, що Договір кредитної лінії № 6557176 від 09.08.2025 із зазначенням у ньому усіх реквізитів відповідача, в тому числі паспортних даних, ідентифікаційного коду, місця проживання, електронної адреси, номеру мобільного телефону, рахунку позичальника, а також інформація щодо умов кредитування, містить електронний підпис із одноразовими ідентифікаторами 380205, що свідчить про його укладення в електронній формі, з умовами якого відповідач, які вважав зручними для себе, погодився та підтвердив умови отримання кредиту. Також суд встановив те, що первинний кредитор ТОВ «1 БАНК» свої зобов`язання щодо видачі кредиту виконав в повному обсязі. В свою чергу відповідач взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку, передбаченому Договором кредитної лінії, належним чином не виконав та кредитні кошти не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 28 592,86 грн, з них: 7150,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 5909,48 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 1233,38 грн - заборгованість за комісією, а також 14300,00 грн - заборгованість за пенею/неустойкою, право вимоги на яку на підставі Договору факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025 перейшло до позивача ТОВ «Деал Фінанс Груп». Однак, згідно Даних по кредиту ТОВ «1 БАНК» здійснювало нарахування неустойки за порушення [PERSON] зобов`язань передбачених умовами договору, а саме в період 04.09.2025 по 13.10.2025 у розмірі 357,50 грн за кожен день, що разом становило 40 днів, а в сумі 14300 грн. Суд не погоджується з таким нарахуванням неустойки з огляду на таке. Частиною 1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до правил ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який надалі неодноразово було продовжено і який триває дотепер. Згідно з приписами ч. 4 ст. 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Так, Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 18, за змістом якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналізуючи положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а також ст. ст. 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Верховний Суд у постанові від 18.10.2023 року (справа № 706/68/23) дійшов висновку, що дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір. Отже, тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) у договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, у тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) зобов`язання. Такі наслідки полягають у тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі, якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На час виникнення спірних правовідносин, як і на час розгляду цієї справи, положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України є чинними. З урахуванням наведеного, зважаючи на закріплений ч. 2 ст. 4 ЦК України пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів, вимога позивача про стягнення із [PERSON] неустойки у розмірі 14 300,00 грн, нарахованої у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню. З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважаю, що позивачем належними та допустимими доказами частково доведений факт порушення його прав, а тому з [PERSON] на користь ТОВ «Деал Фінанс Груп» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 6557176 від 09.08.2025 у розмірі 14 292,86 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7150 грн, процентів у розмірі 5909,48 грн, комісії (пов`язано з наданням кредиту) 1233,38 грн. У частині стягнення неустойки, яка складає 14 300,00 грн слід відмовити. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з такого. За п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. 22 серпня 2025 року між адвокатом Ткаченко Ю.О. та клієнтом ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладений Договір про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ. Відповідно до пункту 1.1 Договору правнича допомога, що надається за цим договором, полягає у здійсненні адвокатом комплексу заходів, спрямованих на стягнення належної до сплати клієнту заборгованості боржників за договорами позики, право вимоги за яким належить клієнтові у судовому порядку, а також у здійснені захисту прав та інтересів клієнта, пов`язаних з стягненням заборгованості боржників у спорах, що виникла внаслідок заходів, вжитих як клієнтом, так і адвокатом, по стягненню заборгованості в судовому порядку. Перелік боржників, щодо яких клієнт просить надати правничу допомогу зазначаються в акті приймання-передачі справ про надання правничої допомоги (додаток №1 до договору) (п. 1.4 Договору). Згідно з актом приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, який складений на підставі Договору про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025, ТОВ «Деал Фінанс Груп» та [PERSON] підтверджують той факт, що клієнт передав, а адвокат прийняв на себе зобов`язання надати правничу допомогу щодо справ, в тому числі щодо складання позовної заяви, представництва в суді до [PERSON] . Відповідно до витягу з акту приймання-передачі наданої правничої допомоги за № 6-ДІЛ від 08.01.2026 за Договором про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025, ТОВ «Деал Фінанс Груп» та [PERSON] склали цей акт про те, що за період з 02.01.2026 по 08.01.2026 послуги з правничої допомоги надані адвокатом якісно і в повному обсязі. Надані послуги щодо боржника [PERSON] складаються з: вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, вивчення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів (у разі відсутності у клієнта необхідних документів/доказів, адвокат збирає їх самостійно, шляхом направлення адвокатських запитів) по малозначних справах для формування позовної заяви, вартість даної послуги - 500 грн; судовий супровід в суді першої інстанції: підготовка/складання та направлення/подача однієї позовної заяви до боржника за договором позики у малозначних справах, за необхідності інших а\\заяв по суті справи, в електронній формі за посередництвом Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, в тому числі представництво інтересів клієнта в суді (адвокат самостійно подає позовну заяву від імені клієнта, представляє інтереси як представник клієнта в суді), вартість послуги складає - 4000 грн. За надані послуги правничої допомоги клієнт сплачує винагороду у розмірі 130500 грн. Оплата ТОВ «Деал Фінас Груп» наданих адвокатом Ткаченко Ю.О. послуг за договором про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 579938010.1 від 16.01.2026 на суму 130500 грн. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У силу вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь ТОВ «Деал Фінанс Груп» слід стягнути 1330, грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог (14292,86 грн * 2662,40 грн / 28592,86 грн) сплаченого судового збору, а також 2249,44 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог (14292,86 грн * 4500 грн / 28592,86 грн) - понесених витрат на професійну правничу допомогу. На підставі наведеного,

Outcome: partial