Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в участі у вихованні дитини та встановлення графіку спілкування та побачення, з урахуванням уточнених позовних вимог просять суд зобов`язати [PERSON] усунути та не чинити перешкоди у спілкуванні позивача [PERSON] із сином [PERSON] , [INFO] , створені матір`ю; зокрема, надавати [PERSON] можливість брати участь у проходженні курсів реабілітації, здачі аналізів разом із сином; надавати можливість позивачу брати участь у розвивальних та спортивних заняттях із сином; надавати позивачу інформацію стосовно зміни постійного місця проживання сина, інформацію стосовно лікування та реабілітації сина тощо. Зобов`язати [PERSON] , усунути та не чинити перешкоди у спілкуванні позивачів [PERSON] та [PERSON] із внуком [PERSON] , [INFO] , створені матір`ю. Виначити такі способи участі у вихованні дитини: [PERSON] : 1. Побачення із сином [PERSON] з четверга по неділю включно, щотижня з 10.00 год. до 19.00 год., без присутності матері, із можливістю ночівлі у батька у п`ятницю та суботу із обов`язком повернути сина до матері до 19:00 год. неділі; 2. Побачення із сином, [PERSON] , щодня із понеділка по неділю без перешкод, за домовленістю із матір`ю дитини. 3. Святкування днів народжень, державних, релігійних та інших свят, за домовленістю з матір`ю дитини. 4. Спілкування із сином [PERSON] , в телефонному та онлайн режимі, без обмежень. [PERSON] та [PERSON] : 1.Спілкування із внуком, [PERSON] в телефонному та онлайн режимі, без обмежень; побачення із внуком [PERSON] один раз на тиждень, у вихідні дні; 2.Побачення із внуком, [PERSON] , один раз на місяць із можливістю його ночівлі за адресою місця проживання бабусі та дідуся за домовленістю щодо конкретних днів такого перебування із матір`ю дитини. Свої позовні вимоги обгрунтовують тим, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] [PERSON] та [PERSON] є бабусею і дідусем [PERSON] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 лютого 2024 року у справі № 569/12560/23 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] ; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 липня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] із сином перебуває за кордоном, у Республіці Італія. Позивач [PERSON] , проживає в Німеччині, на період від 11 вересня 2023 року по 17 вересня 2023 року приїздив до Італії виключно з метою зустрічі із сином, проте позивач необґрунтовано та безпідставно не дозволила зустрітись із ним. У зв`язку із цим 12 вересня 2023 року [PERSON] було здійснено звернення до поліції м. Рим, що підтверджується відповідним запитом, здійсненим 14 вересня 2023 року до штаб-квартири поліції м. Рима (Questura di Roma) та відповіддю від 15 вересня 2023 року про фіксацію такого звернення. Відповідно, перебуваючи тиждень у м. Рим у період із 11 вересня 2023 року по 17 вересня 2023 року, [PERSON] жодного разу не зустрівся із сином [PERSON] у зв`язку із забороною матері. Звернення до поліції під час перебування у м. Рим, залучення правової допомоги для комунікації із органами поліції та звернення до Поважного Прокурора Республіки при суді у м. Рим вже після повернення до країни свого проживання були безрезультатними. До Служби у справах дітей Рівненської міської ради, за адресою місця реєстрації відповідачки, 20.01.2025 року надсилалось спільне звернення [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в участі у вихованні дитини. Перешкоди у спілкуванні із дитиною, спричинені діями відповідачки, у вигляді, перш за все, вивезення дитини за кордон у Республіку Італія, а також недопуск батька до дитини та нереагування на виклик поліції створюють також перешкоди у спілкуванні дитини із бабою та дідом. У ситуації, що склалась між позивачами та відповідачем найбільш оптимальною є модель спільної фізичної опіки: спільна опіка з почерговим проживанням дитини у помешканні кожного із батьків за відповідним графіком. Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у задоволенні позову просить суд відмовити за відсутністю предмету спору. В обґрунтування відзиву зазначає, що відповідач разом з дитиною проживають в Республіці Італія, де отримують необхідну медичну, психологічну та іншу необхідну допомогу для дитини. Дитина відвідує дитячий садок під контролем відповідних спеціалістів. Час від часу відповідач з дитиною прибувають в Україну, де проходять реабілітацію, оскільки малолітній син [PERSON] має особливі риси, притаманні дітям (людям) з спектром аутизму. Батько дитини пілкується з дитиною систематично, майже щоденно по телефону у відео режимі. Відповідач жодним чином не чинила та не чинить перешкод у спілкуванні та побаченнях батька з сином. Батько дитини має можливість бачитися з дитиною в Італії за місцем проживання відповідача з сином. [PERSON] приїздив до дитини в Італію на день народження дитини [INFO] , з 11.09.2023 по [INFO] та в період з 29.04.2025 по [INFO] . В лютому 2023 [PERSON] не зовсім усвідомлюючи діагноз дитини намагався в грубій формі з погрозами відібрати дитину. Виник конфлікт в результаті чого відповідач зверталася до поліції. Звернення [PERSON] до правоохоронних органів іншої держави не знайшли свого фактичного підтвердження, що свідчить про необґрунтованість доводів позивача щодо вчинення перешкод в участі батька у вихованні дитини. Відповідач з дитиною з 09.01.2025 по 12.02.2025 перебувала в Україні, проходила відповідне лікування, реабілітацію, надавала пояснення службі у справах дітей. Баба та дід жодного разу не намагалися в будь-який спосіб зв`язатися з відповідачем, не цікавилися онуком. Твердження про перешкоди у спілкуванні з онуком не відповідають дійсності та не підтверджені доказами. Також свої заперечення на позов викладено у відзиві на уточнені позовні вимоги. Відповідач зазначає, що всі без виключення зустрічі батька з сином [PERSON] на даний час можливі виключно в присутності матері у зв`язку із проживанням сторін у різних країнах, станом здоров`я дитини та курсом відповідної реабілітації який проходить на території України. Ухвалою суду від 07.04.2025 було прийнято справу до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 13.11.2025 закрито підготовче провадження по справі та призначено до розгляду справи по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Представник позивачів [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням уточнених позовних вимог підтримав та просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову з підстав та мотивів, які наведені у відзиві на позов. Представник органу опіки та піклування у судове засідання не з`явилася, у заяві від 13.03.2026 просила проводити судові засідання за відсутності представника. Висновок органу опіки та піклування підтримала та просила постановити рішення в інтересах дитини. Допитаний в судовому засіданні позивач [PERSON] в якості свідка суду пояснив, що бажають бачитися з онуком, вони мають право зустрічатися. [PERSON] не піднімає трубку, відмовляється спілкуватися. Вони готові підлаштовуватися під умови матері та бачитися з онуком. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що є психологом влітку 2025 року супроводжувала маму з дитиною [PERSON] , надавала психологічну характеристику [PERSON] , [INFO] . Суд заслухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 лютого 2024 року у справі № 569/12560/23 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] ; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 липня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. З долучених до матеріалів справи документів вбачається, та не оспорюється сторонами, що мати [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] з сином [PERSON] періодично, на законних підставах перебувають у Республіці Італія. Батько [PERSON] на даний час проживає в Німеччині. Позивачі [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . З встановлених фактів та обставин судом вбачається, що сторони не дійшли згоди щодо вирішення питання про визначення способу участі у вихованні дитини. Дане підтверджується зверненням [PERSON] до поважного прокурора Республіки при суді м.Рим від 20.10.2023, зверненнями [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] до служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради від 20.01.2025. Відповідно до ч. 1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст.ст. 11,15 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Крім того, сам факт емоційно напружених відносин між колишнім (фактичним) подружжям та особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини та її право на спілкування з кожним із батьків (Верховний Суд у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 562/1686/18 (провадження № 61-16928св20)). Стаття 2 Сімейного кодексу України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком. Відповідно до ст. 263 Сімейного кодексу України, спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Статтею 257 Сімейного кодексу України передбачено право баби та діда на спілкування зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Аналізуючи підстави звернення до суду з указаним позовом, норми міжнародних правових актів та сімейного законодавства України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд дійшов таких висновків. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. На необхідності дотримання вказаного принципу неодноразово наголошується у практиці Європейського суду з прав людини, яка застосовується судами України на підставі частини четвертої статті 10 ЦПК України та положень Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року(Рішення ЄСПЛ від 06 липня 2010 року у справі «Neulingerand Shuruk v. Switzerland», п. 135; Рішення ЄСПЛ від 11 жовтня 2017 року «M.S. v. Ukraine», п. 77). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Mamchur v. Ukraine», п. 100). Згідно ч. 5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку виконавчого комітету Рівненської міської ради №08-01-2171/25 від 03.12.2025 р., орган опіки та піклування Рівненської міської ради вважає доцільним визначити [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] необмежене спілкування з малолітнім [PERSON] , [INFO] , в телефонному та онлайн режимі, за умови встановлення контакту з дитиною, з урахуванням особливих освітніх потреб дитини. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивачів з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку. Навпаки, спілкування тата з сином, баби та діда з внуком буде сприяти повноцінному вихованню дитини, його розвитку, оскільки таке спілкування служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю рідних людей, що забезпечить їй виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»). З огляду на викладене, оскільки сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, позивачі мають бажання брати участь у вихованні дитини, а спілкування між позивачами та дитиною не перешкоджає її нормальному розвитку, але виникли непорозуміння щодо врегулювання питання з приводу побачень [PERSON] , [INFO] з татом, а також бабою та дідом по татовій спорідненій лінії, суд, з урахуванням інтересів дитини, її малолітнього віку, стану здоров`я, поведінки родичів, між якими немає порозуміння, що може негативно вплинути на розвиток дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. В інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача не чинити перешкод позивачам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у спілкуванні з малолітнім [PERSON] , та надати татові, бабі та діду можливість спілкування з дитиною. Судом прийнято до уваги, що висновок органу опіки та піклування РМР має рекомендаційний характер для суду і не є обов`язковими та повинен оцінюватись судом за правилами, встановленими ст. 89 ЦПК України. Суд враховує малолітній вік дитини, стан здоров"я дитини, проживання батька та матері з дитиною на даний час у різних країнах, встановленні обставини справи, з урахуванням якнайкращих інтересів дитини суд дійшов висновку визначити батькові [PERSON] способи участі у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] , за графіком: систематичні побачення щотижня у четвер та п`ятницю з 16-00 до 19-00 години, зустрічі проводити враховуючи інтереси та стан здоров`я дитини; систематичні побачення у першу та третю суботу та неділю місяця з 13:00 години до 19:00 години, зустрічі проводити враховуючи інтереси та стан здоров`я дитини; побачення в день народження дитини [INFO] з 10:00 до 20:00 години, разом з мамою дитини; побачення з сином в день народження батька, [PERSON] , [INFO] щорічно, у державні святкові дні в Україні: Новий рік, Різдво, Великдень, Трійцю, День Конституції, День Незалежності та День захисників, за попередньою домовленістю між батьками; необмежене спілкування батька з сином засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між ними, враховуючи інтереси, стан здоров`я дитини та графік навчання дитини. Суд враховує малолітній вік дитини, стан здоров"я дитини, проживання батька та матері з дитиною на даний час у різних країнах, проживання бабусі та дідуся в Україні, встановленні обставини справи, з урахуванням якнайкращих інтересів дитини суд дійшов висновку визначити [PERSON] та [PERSON] способи участі у вихованні та спілкуванні з онуком [PERSON] , за таким графіком: необмежене спілкування діда та баби з онуком засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між ними, враховуючи інтереси, стан здоров`я дитини та графік навчання дитини. Дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини в інший спосіб. Також, рішення суду не є перешкодою визначення сторонами в добровільному порядку додаткових днів побачень позивачів з дитиною. Рекомендувати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] попереджати один одного про стан здоров`я дитини, про свої дії щодо дитини, узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дитини. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial