Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Представник позивача, повноваження якого підтверджено довіреністю від 14.02.2025 року № 90/1, через систему «Електронний суд» звернувся до суду з цивільним позовом за змістом якого просить стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі ТОВ «Таліон Плюс») заборгованість за кредитним договором від 27.09.2024 року № 771767423 в сумі 72 701 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та [PERSON] дистанційно в електронній формі 27.09.2024 року укладено договір кредитної лінії № 771767423 (далі Договір № 771767423), який відповідачем підписано електронним підписом з використання одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в якості кредиту надано відповідачу грошові кошти в розмірі 27 000 грн. шляхом їх безготівкового перерахування на картковий рахунок [NUMBER] на умовах строковості, поворотності та платності, а відповідач зобов`язалась повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування кредитом, але свої зобов`язання за Договором № 771767423 належним чином не виконала. У подальшому, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено додаткову угоду до Договору № 771767423 відповідно до умов якої відповідачу надано розстрочку на 70 днів для погашення заборгованості в сумі 36 521 грн. на 70 днів, та зупинено будь-які нарахування заборгованості, та передбачено, що дана додаткова угода втрачає чинність з моменту її укладення в разі невиконання [PERSON] її умов, а Договір № 771767423 продовжує діяти без врахування її умов. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на підставі договору факторингу від 14.01.2025 року № МВ-ТП/17 відступило право вимоги до [PERSON] за Договором № 771767423 ТОВ «Таліон Плюс», яке 25.05.2025 року достроково розірвано його шляхом надсилання відповідачу відповідного повідомлення. Станом на дату звернення до суду заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Таліон Плюс» за Договором № 771767423, без врахування штрафних санкцій, становить 72 701 грн., з яких: 27 000 грн. заборгованість за кредитом, 45 701 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, про стягнення якої й заявлено позовну вимогу. Представники позивача в судове засідання не з`явились, за змістом позовної заяви та поданої заяви просили розгляд справи провести за їх відсутності на підставі наявних доказів та не заперечували проти ухвалення заочного рішення в справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленою, в розумінні п. 4) ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про місце, дату та час розгляду справи, що узгоджується з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року в справі № 800/547/17, а також постановах Верховного Суду від 27.11.2019 року в справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року в справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року в справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 року в справі № 910/16249/19, від 18.03.2021 року в справі № 911/3142/19, від 19.05.2021 року в справі № 910/16033/20, від 07.02.2024 року в справі № 904/853/23, відзиву на позовну заяву не надала, в судові засідання неодноразово не з`явилась, поважність причин неявки не повідомила, заяв та клопотань від її імені про відкладення розгляду справи чи з інших процесуальних питань до суду не надходило. Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, зокрема в Рішенні від 16.02.2017 року в справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи, тобто неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для відповідних правових наслідків. З урахуванням вказаного та вимог ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, а також відсутності підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами в заочному порядку, про що 13.03.2026 року постановлено відповідну ухвалу. У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 27.09.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] дистанційно через вебсайт http://moneyveo.com.ua в електронній формі укладено Договір № 771767423, який останньою підписано електронним підписом з використання одноразового ідентифікатора, невід`ємними частинами якого є правила надання коштів та банківських металів у кредит, та паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ», відповідно до умов якого відповідач отримала безготівковий кредит у розмірі 27 000 грн. на вказану нею в заявці на отримання грошових коштів платіжну картку [NUMBER] строком на 1826 днів (дисконтний період 30 днів з можливістю продовження та поновлення за умови оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав), зобов`язавшись повернути його та сплатити проценти, розмір яких залежить від строків та способу погашення нею заборгованості. За змістом умов п.п. 8.3, 8.5, 8.5.1, 8.5.2, 8.8 Договору № 771767423 проценти в узгодженому розмірі нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня його надання та до дня закінчення строку дії цього Договору. Базова процентна ставка складає 1% в день, а за умови повного дострокового погашення кредиту протягом 6 календарних днів після закінчення дисконтного періоду кредитодавець зменшує проценти за фактичні дні користування кредитом за період з 27.09.2024 року по 27.10.2024 року застосовується знижка 91% від базової ставки, що відповідає 0,09 % в день. У разі пролонгації або поновлення дисконтного періоду після 27.10.2024 року застосовується знижка 10% від базової ставки, що відповідає 0,90% в день, при цьому кредитодавець має право додатково зменшити ставку, зокрема за допомогою промокоду. Згідно змісту п.п. 7.2, 7.2.1, 7.2.2 Договору № 771767423 сума кредиту має бути повернена не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору; ініціювання кредитодавцем дострокового розірвання/припинення дії Договору. Умовами п. 7.7 Договору № 771767423 передбачено, що в разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: в першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачуються сума кредиту та нараховані проценти за користування кредитом; у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до Договору. Згідно змісту п.п. 9.1.1, 9.1.1.2, 9.1.1.5 Договору № 771767423 кредитодавець, крім іншого, має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування ним у разі прострочення сплати нарахованих процентів позичальником, а також у будь-який час, в тому числі після закінчення Дисконтного періоду, без згоди позичальника відступити права грошової вимоги за договором будь-якій фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти та банківські метали у кредит, та/або послуги з факторингу, шляхом укладення будь-якого не забороненого законом правочину, зокрема договору факторингу. Факт виконання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» своїх зобов`язань за Договором № 771767423 та перерахування 27.09.2024 року [PERSON] грошових коштів в розмірі 27 000 грн. на платіжну картку № [NUMBER] , підтверджується листом товариства з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід», а також інформацію АТ КБ «ПриватБанк» та випискою про рух коштів по банківській карті [NUMBER] , емітованій АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] за 27.09.2024 року. Додатковою угодою від 16.12.2024 року до Договору № 771767423 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надано розстрочку у погашені заборгованості в сумі 36 521 грн. на 70 днів, шляхом сплати її п`яти платежами (кожні 14 днів) з яких перші 4 по 7 305 грн., а останній 7 301 грн. Умовами п. 5 цієї додаткової угоди передбачено, що при порушенні позичальником графіку сплати узгодженої заборгованості, ця додаткова угода втрачає чинність з моменту її укладення, а Договір № 771767423 продовжує діяти без урахування її умов. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 771767423, зробленого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», відображено факти надання [PERSON] 27.09.2024 року кредитних коштів у розмірі 27 000 грн., нарахування процентів за користування ним у сумі 22 059 грн., шляхом щоденного нарахування процентів у розмірі 24,30 грн. (0,09% від суми залишку кредиту) у період часу з 27.09.2024 року по 27.10.2024 року (30 днів), у розмірі 972 грн. 31.10.2024 року, у розмірі 243 грн. (0,9% від суми залишку кредиту), упродовж 01-26.11.2024 року (26 днів), у розмірі 1 080 грн. 30.11.2024 року та 03.12.2024 року, у розмірі 270 грн. (1% від суми залишку кредиту) упродовж 01-02.12.2024 року (2 дні), 04-16.12.2024 року (13 днів) та 04-14.01.2025 року (11 днів), у розмірі 4 860 грн. 03.01.2025 року, а також нарахування 10.12.2024 року неустойки в розмірі 6 750 грн. Також відображено факт сплати [PERSON] грошових коштів у сумі 11 458 грн. (31.10.2024 року 1 458 грн., 16.12.2024 року 10 000 грн.), які в повному обсязі зараховано на погашення процентів за користування кредитом, як наслідок, станом на 14.01.2025 року заборгованість [PERSON] за Договором № 771767423 становила 44 081 грн., з яких: 27 000 грн. тіло кредиту, 10 601 грн. проценти, 6 750 грн. неустойка. Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 14.01.2025 року укладено договір факторингу № МВ-ТП/17 (далі Договір № МВ-ТП/17) відповідно до умов якого останнє відступило ТОВ «Таліон Плюс» належні йому права вимоги за переліком в реєстрі прав вимоги. Відповідно до змісту п.п. 1.3, 4.1 Договору № МВ-ТП/17 перехід права грошових вимог за кредитними договорами до боржників від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відбувається з моменту підписання сторонами реєстру прав вимоги, що засвідчує передачу права вимоги до боржників у повному обсязі. Згідно витягу з реєстру прав вимоги від 14.01.2025 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», крім іншого, відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до [PERSON] (№ 634) за Договором № 771767423 на загальну суму заборгованості 44 351 грн., з яких: 27 000 грн. заборгованість по основному боргу, 10 601 грн. заборгованість за процентами, 6 750 грн. неустойка. Також вказано, що сума фінансування за Договором № МВ-ТП/17, яку ТОВ Таліон Плюс» має сплати на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», становить 4 339 378,62 грн. Відповідно до платіжної інструкції АТ «ОТП Банк» від 28.01.2025 року № 1056 ТОВ «Таліон Плюс» сплачено на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» грошові кошти в розмірі 4 339 378,62 грн. з призначенням платежу «плата за відступлення права вимог, згідно договору факторингу № МВ-ТП/17 від 14.01.2025 р.». Згідно розрахунку заборгованості за Договором № 771767423, зробленого ТОВ «Таліон Плюс», щоденно в період часу з 15.01.2025 року по 24.05.2025 року (130 днів) нараховувались проценти за користування кредитом у розмірі 270 грн. грн. (1% в день від суми залишку кредиту), як наслідок, станом на 24.05.2025 року заборгованість [PERSON] становила 79 451 грн., з яких: 27 000 грн. тіло кредиту, 45 701 грн. проценти, 6 750 грн. неустойка. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» листом від 14.01.2025 року повідомило [PERSON] про відступлення права вимоги за Договором № 771767423 на користь ТОВ «Таліон Плюс», а останнє листом від 25.05.2025 року повідомило відповідача про дострокове розірвання Договору № 771767423 та висловило вимогу про сплату заборгованості в сумі 79 451 грн. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини щодо надання банківських послуг у сфері кредитування, які врегульовано Цивільним кодексом України та законами України «Про електронну комерцію», «Про електронний цифровий підпис». Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронною комерцією є відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис», «Про споживче кредитування». Положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Згідно п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Положеннями ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, крім іншого, є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 515 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно ч. 3 ст. 1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Положеннями ч. 1 ст. 1080 ЦК України передбачено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що 27.09.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] в електронній формі укладено Договір № 771767423, в зв`язку з чим відповідач отримала в кредит грошові кошти в розмірі 27 000 грн. строком до 19.07.2028 року, зі сплатою процентів у розмірі 0,09% в день від суми залишку кредиту упродовж дисконтного періоду (30 днів з дня видачі кредиту), а в разі його пролонгації шляхом сплати процентів 0,90% в день упродовж наступних 30 днів, а після їх завершення 1% в день. [PERSON] свої зобов`язання за Договором № 771767423 належним чином не виконала, сплативши на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» лише грошові кошти в сумі 11 458 грн., які в повному обсязі зараховано на погашення процентів за користування кредитом, як наслідок, станом на 14.01.2025 року її заборгованість становила 44 081 грн., з яких: 27 000 грн. тіло кредиту, 10 601 грн. проценти, 6 750 грн. неустойка. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги за Договором № 771767423 ТОВ «Таліон Плюс», яке додатково нарахувавши проценти за користування кредитом за період часу з 15.01.2025 року по 24.05.2025 року (130 днів) на суму 35 100 грн. з розрахунку 270 грн. в день (1% від залишку розміру кредиту), як наслідок, станом на 24.05.2025 року заборгованість [PERSON] становила 79 451 грн., з яких: 27 000 грн. тіло кредиту, 45 701 грн. проценти, 6 750 грн. неустойка. Перевіркою розрахунків заборгованості за Договором № 771767423 встановлено відповідність як розмірів застосованих процентних ставок, так і строку нарахування процентів договірним умовам, які узгоджені сторонами. З огляду на вказане, враховуючи відсутність доказів виконання [PERSON] своїх зобов`язань за Договором № 771767423 як перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у більшому обсязі, ніж вказано представником позивача, так і перед ТОВ «Таліон Плюс», як наслідок, суд вважає, що наявні достатні підстави для стягнення заявленої заборгованості з відповідача на користь позивача в сумі 72 701 (сімдесят дві тисячі сімсот одна) грн., з яких: 27 000 грн. заборгованість за кредитом, 45 701 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, про стягнення якої й заявлено позовну вимогу. Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у виді витрат на сплату судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп., оскільки підстав для звільнення [PERSON] від його сплати судом не встановлено. Відповідно до змісту ч. 1, п. 1) ч. 3 ст. 133, ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що до складу судових витрат, крім судового збору, належать витрати, пов`язаних з розглядом справи, до складу яких, крім іншого, відносяться витрати на професійну правничу допомогу, як сплачені, так і ті, що підлягають сплаті, що підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. За змістом позовної заяви та додатків до неї ТОВ «Таліон Плюс» в зв`язку з необхідністю стягнення з [PERSON] в судовому порядку заборгованості за Договором № 771767423 понесено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в даній справі представником позивача долучено копії: договору про надання правової допомоги від 02.12.2024 року № 5, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» та додаткової угоди від 09.10.2025 року № 1763 до нього, акту прийому-передачі наданих послуг від 09.10.2025 року на суму 5 000 грн., платіжної інструкції АТ «ОТП Банк» від 09.10.2025 року № 113 на суму 5 000 грн. з цільовим призначенням «оплата за надання правової допомоги згідно договору № 5 від 02.12.2024 року та додаткової угоди № 1763 від 09.10.2025 у справі про стягнення заборгованості». За вказаних обставин, з урахуванням відсутності клопотання [PERSON] із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved