Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

03.07.2025 в провадження судді Богунського районного суду м. Житомира Чішман Л.М. надійшли матеріали вказаної цивільної справи. Представник позивача через підсистему «Електронний суд» подав до Богунського районного суду м. Житомира позов, в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» заборгованість за Додатковими угодами № 2 та № 3, укладеними 11.05.2016 до Кредитного договору з фізичною особою № 014/17847/2/20045 від 16.07.2008, у розмірі 227815, 61 грн та вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування позову зазначено, що 16.07.2008 між ВАТ «Ерсте Банк» та відповідачем укладено Кредитний договір з фізичною особою № 014/17847/2/20045 (далі Договір, Кредитний договір), за змістом пункту 1.1. якого Кредитор надав Позичальнику кредит у сумі 28 000 доларів США, зі строком до 14.07.2028 року (включно), зі сплатою 12,5 % річних. Відповідно до п. 3.6. Кредитного договору, забезпеченням договору є трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] . Банк належним чином виконав зобов`язання за Кредитним договором та видав Позичальнику грошові кошти в сумі 28 000 доларів США. 30.10.2013 на підставі рішення Загальних зборів Акціонерів Банку (Протокол № 68) був затверджений передавальний акт, у відповідності до якого ПАТ «Фідобанк» було передано усе майно, права та обов`язки Публічного акціонерного товариства «Фідокомбанк» (ідентифікаційний код 34001693), зареєстрованого Національним банком України 25 січня 2006 року. ПАТ «Фідокомбанк» був правонаступником прав і зобов`язань Акціонерного комерційного банку «Престиж», створеного у формі відкритого акціонерного товариства, Відкритого акціонерного товариства «Ерсте Банк», а також Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк». Внаслідок цього, ПАТ «Фідобанк став також правонаступником всіх прав та обов`язків Відкритого акціонерного товариства «Ерсте Банк» та Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк». 11.05.2016 між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 2 до Кредитного договору з фізичною особою № 014/17847/2/20045 від 16.07.2008. Відповідно до пункту 1.1. Додаткової угоди № 2, сторони взаємно підтверджують, що станом на 29.02.2016, надалі Дата реструктуризації, Клієнт мав перед Банком заборгованість за Договором (фактична заборгованість за Кредитним договором) в розмірі 14 445 доларів США 59 центів. За змістом пункту 1.2. Сторони домовилися в Дату реструктуризації змінити умови кредитування наступним чином: Нараховані та не сплачені, нараховані та прострочені до сплати проценти за користування кредитом в загальній сумі 1 838 доларів США 56 центів капіталізуються в основний борг та стають частиною кредиту. Загальна сума заборгованості за Кредитним договором згідно п. 1.1. цієї Додаткової угоди (з врахуванням капіталізованих процентів), в сумі 14 доларів США 59 центів переводиться в гривню за офіційним курсом НБУ гривні до долара США станом на Дату реструктуризації та становить 390 816 гривень 61 копійка, надалі Загальна сума кредиту в гривні. Відповідно до пункту 1.2.2. Додаткової угоди № 2, клієнт зобов`язується з Дати реструктуризації обслуговувати Загальну суму кредиту в гривні наступним чином: - Клієнт зобов`язаний повернути кредит в Дату остаточного повернення кредиту. - Транш 1, який складає 50% (п`ятдесят відсотків) від Загальної суми кредиту в гривні в сумі 195 408 гривень 30 копійок, Клієнт зобов`язаний погасити єдиним платежем згідно Графіку в Дату остаточного повернення кредиту у разі невиконання умов, визначених в п. 1.2.5. цієї Додаткової угоди. При цьому Транш 2 підлягає прощенню Банком на умовах, визначених п. 1.2.5. цієї Додаткової угоди. Того ж дня, 11.05.2016 між ПАТ «Фідобанк» та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 3 до Кредитного договору з фізичною особою № 014/17847/2/20045 від 16.07.2008 року (далі Додаткова угода №3). Відповідно до пункту 1 Додаткової угоди № 3 сторони взаємно підтверджують, що на день укладення цієї Додаткової угоди Клієнт має перед Банком загальну заборгованість за Договором (фактична заборгованість) в розмірі 227 815 гривень 61 копійка. Згідно пункту 2 Додаткової угоди № 3, Сторони домовились змінити умови кредитування наступним чином: Залишок заборгованості за Траншем 1 згідно пункту 1.1. включити в Транш 2 та встановити для нього кінцевий строк погашення 13.07.2028 включно та графік погашення згідно Додатку № 1 до цієї Додаткової угоди, заборгованість за Траншем 1 визнати погашеною. Відповідно до пункту 2.2. Додаткової угоди № 2 встановлено загальну заборгованість за Траншем 2 в сумі 227 815 гривень 61 копійка , яка складається з: - 195 408 гривень 30 копійок з кінцевим терміном погашення 14.07.2028 року включно та з графіком погашення згідно Додатку № 1 до цієї Додаткової угоди. Ця сума у відповідності до Додаткової угоди № 2 від 11.05.2016 року до Договору є різницею між загальною сумою кредиту в гривні і Траншем 1 та включає суму курсової різниці при зміні валюти зобов`язання за кредитом в іноземній валюті, визначену у відповідності до п. 8 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України - 32 407 гривень 31 копійка, яка згідно п. 2.1. включена до Траншу 2. Відповідно до пункту 5 Додаткової угоди № 3, сторони погодили, що з дати укладення цієї Додаткової угоди умови пункту 3.6. Договору не застосовуються. У Блоці 3 Розділу 6 Додаткової угоди № 2 передбачено обов`язки позичальника, за які не передбачена відповідальність за Договором, але порушення яких є підставою для дострокового витребування кредиту. Так, пунктом 3 Блоку 3 Розділу 6 Додаткової угоди № 2 до Кредитного договору, передбачено, що Клієнт зобов`язаний на вимогу Банку надати інформацію (офіційні документи та/або належним чином посвідчені копії), необхідні для ідентифікації, верифікації, вивчення Клієнта, уточнення інформації про Клієнта, уточнення інформації про Клієнта, а також з метою виконання Боржником вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. Клієнт, представник Клієнта зобов`язані надати на запит Банку інформацію, що необхідна для з`ясування суті та мети фінансової операції у встановлені в запиті терміни. 13.03.2025 Новим кредитором - ТОВ «Консалт Солюшенс» було направлено до [PERSON] лист-вимогу за вих № Н/457/ФДБ (копія Додаток № 8) з вимогою протягом 10 (десяти) календарних днів з дня отримання письмової вимоги надати ТОВ «Консалт Солюшенс» довідку про отримані доходи за останні 6 (шість) місяців з місця основної діяльності. Зі змісту вказаного листа-вимоги вбачається, що відповідача було повідомлено про наслідки невиконання вимоги кредитора, а саме, що в разі ненадання вказаної інформації ТОВ «Консалт Солюшенс» буде вправі вимагати дострокового повернення заборгованості за Кредитним договором. Відповіді на лист-вимогу та запитуваної інформації ТОВ «Консалт Солюшенс» від позичальника не отримало. Станом на момент звернення з цим позовом [PERSON] не виконала умов Кредитного договору та укладених до нього додаткових угод та не погасила борг у розмірі 227 81, 61 грн, що змушує ТОВ «Консалт Солюшенс» звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів. 19.01.2021 року було проведено електронний аукціон № UA-EA-2020-12-23 000001-b за лотом № GL1N019277 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за 7 кредитними договорами, що забезпечені транспортними засобами, 220 кредитних договорів, що забезпечені заставою та 267 без заставних кредитних договорів. Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс» ЄДРПОУ:42251700, що підтверджується протоколом електронного аукціону № UA-EA 2020-12-23-000001-b. 03.02.2021 між ПАТ «Фідобанк» (далі Банк, Попередній кредитор, ПАТ «Фідобанк») та ТОВ «Консалт Солюшенс» (далі Новий кредитор) укладено договір № GL1N019277_205/1 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. та зареєстрований в реєстрі за № 28, за змістом пункту 1 якого банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору, надалі за текстом Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом «Основні договори», надалі за текстом Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. За змістом пункту 2 Договору за цим Договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень, право отримання коштів від реалізації заставного майна за Основними договорами. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів. За змістом пункту 457 Додатку № 1 до Договору № GL1N019277_205/1 про відступлення права вимоги від 03.02.2021 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до [PERSON] за Кредитним договором з фізичною особою № 014/17847/2/20045 від 16 липня 2008 року. За змістом пункту 457 Додатку № 1 до Договору № GL1N019277_205/1 про відступлення права вимоги від 03.02.2021 року також вбачається, що загальна передана заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Консалт Солюшенс» становить 227 815, 61 (основний борг). ТОВ «Консалт Солюшенс» сплатило ПАТ «Фідобанк» кошти в порядку пункту 4 Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі 1 805 235,04 гривень без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 55 від 28.01.2021. Таким чином, ПАТ «Фідобанк» вибуло як Кредитор із зобов`язань, що виникли з кредитного договору з фізичною особою № 014/17847/2/20045 від 16.07.2008, а новим кредитором стало ТОВ «Консалт Солюшенс». У зв`язку з невиконанням [PERSON] свого зобов`язання, що виникло з Кредитного договору з фізичною особою № 014/17847/2/20045 від 16.07.2008 (з урахуванням проведеної реструктуризації боргу), Позивач має право на дострокове стягнення з Відповідача заборгованості в розмірі 227815,61 грн. Ухвалою суду від 07.07.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін (78). Ухвалою суду від 18.08.2025 здійснено перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання (117). 01.08.2025 від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 86-88). В обґрунтування відзиву зазначила, що дійсно 16.07.2008 між ВАТ «Ерсте Банк» та відповідачем укладено Кредитний договір з фізичною особою № 014/17847/2/20045, за змістом пункту 1.1. якого Кредитор надав Позичальнику кредит у сумі 28 000 доларів США, зі строком до 14.07.2028 року (включно), зі сплатою 12,5 % річних, забезпеченням такого договору є згадувана позивачем квартира. 11.05.2016 між ПАТ «Фідобанк» (який був правонаступником ВАТ «Ерсте Банк») та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №2 та Додаткову угоду №?3 до Кредитного договору з фізичною особою N?014/17847/2/20045 від 16.07.2008. Згідно умов Додаткової угоди №2, сторони домовились реструктуризацію заборгованості шляхом зміни валюти зобов?язання. Даною даною угодою сторони також домовились про припинення зобов`язання шляхом прощення боргу. Сторони визначили, що при умові погашення відповідачем траншу №1, сума траншу №2 підлягає прощенню на умовах п. 1.2.5 Додаткової угоди №2. Згідно умов додаткової угоди угоди №3, сторони визначили, що сума траншу №2 складає 227815,51 грн. в зв?язку з чим сума траншу №1 склала 163000,00 грн. Відповідач виконала умови додаткової угоди №2, з врахуванням домовленостей, викладених в додатковій угоді №3 щодо уточнення сум заборгованості по траншу та траншу №2, та повністю сплатила заборгованість по траншу №l в сумі 163000,00 грн, що підтверджується квитанцією №380886510 від 11.05.2016р. 12.05.2016 року ПАТ «Фідобанк» вручив відповідачу гарантійний лист, в кому підтвердив виконання [PERSON] зобов?язань щодо погашення траншу №1 по кредитному договору N? 014/17847/2/20045 від 16.07.2008 в сумі 163000, 00 грн. та запевнив відповідача, що його зобов?язання щодо сплати основної суми заборгованості за траншем №2 будуть припинені не пізніше ніж на 360-й день з моменту погашення траншу №1 шляхом прощення траншу №2. Пунктами 1, 2.5. Додаткової угоди №2 визначено, що Банк зобов?язується самостійно, але не пізніше ніж 360 календарних днів після повної сплати траншу№1 та процентів за користування траншем №1 та траншем № 2 припиняти (припинити) зобов?язання Клієнта щодо погашення транша №2 шляхом прощення траншу №2. Таке прощення здійснюється Банком на підставі його самостійного рішення та не потребує будь-яких додаткових угод або окремих договорів прощення боргу. По факту прощення певної частини траншу №2 Банк повідомлятиме клієнта письмово шляхом направлення відповідного листа за адресою Клієнта для листування. 18.08.2016 ПАТ «Фідобанк» припинив дію іпотечного договору, який був укладений між сторонами, шляхом зняття заборони на відчуження в Єдиному реєстрі заборон на відчуження об?єктів нерухомого майна, а також припинення договору іпопеки в Державному реєстрі іпотек, у зв?язку з повним виконання зобов?язань за кредитом. 20.05.2016 між ПАТ «Фідобанк» та відповідачем підписано акт приймання-передачі документів, про повернення банком як іпотекодержателем правовстановлюючих документів по іпотечному майну іпотекодавцю. Умови Додаткової угоди № 2 до кредитного договору № 014/17847/2/20045 від 16 липня 2008 року чітко визначили дії сторін в частині припинення зобов?язання. Відповідачем виконано умови додаткової угоди № 2 шляхом погашення суми траншу №l. ПАТ «Фідобанк» частково виконав свої зобов?язання щодо прощення боргу, що підтверджується гарантійним листом, а також діями по припиненню договору іпотеки. Відповідач не отримала від ПАТ «Фідобанк» повідомлення про припинення зобов?язання шляхом прощення, але вважає, що причиною цьому є введення тимчасової адміністрації в банку, яка запроваджена 20 травня 2016 року на підставі Рішення НБУ про визнання банку неплатоспроможним, терміном з 20.05.2016 до 19.07.2016 включно. Ліквідаційна процедура в ПАТ «Фідобанк» розпочата: 20 липня 2016 року на підставі рішення НБУ про відкликання банківської ліцензії та запровадження процедури ліквідації банку. Відповідач заперечує щодо позову нового кредитора, вважає, що його зобов?язання по кредитного договору № 014/17847/2/20045 від 16 липня 2008 року припинені згідно ст. 605 ЦК України. В момент набуття позивачем прав кредитора по кредитному договору №014/17847/2/20045 від 16 липня 2008 року, зобов?язання вже фактично було припинено, в зв?язку з чим, відповідач, як новий кредитор, не міг набути більше прав ніж мав банк. Укладенням додаткової угоди №2 до кредитного договору № 014/17847/2/20045 від 16 липня 2008 року, де сторони домовились про порядок дій, які будуть підставою для припинения зобов`язання шляхом прощення боргу не порушують жодним чином права третіх осіб, оскільки прощення було погоджене до введення тимчасової адміністрації в ПАТ «Фідобанк», тобто банк володів повною цивільною дієздатністю юридичної особи в розумінні ст. 92 ЦК України. Сторони домовились про порядок прощення частини боргу по кредитному договору № 0141047220045 від 16 липня 2008 року в додатковій угоді № 2 від 11 травня 2016 року. Дана додаткова угода є дійсною, в судовому порядку недійсною не визнавалася. Відповідач виконав свої зобов?язання згідно додаткової угоди №2 від 11 травня 2016 року до кредитного договору № 014/17847/2/20045 від 16 липня 2008 року належним чином, в повному об?ємі, в обумовлені сторонами договору строки. Відповідач вважає, що його зобов?язання по кредитного договору № 014/17847/2/20045 від 16 липня 2008 року є припиненими в силу домовленостей встановлених в додатковій угоді №2 від 11 травня 2016 року та додатковій угоді №?3 від 11 травня 2016 року. Підтвердженням факту припинення зобов?язання по кредитному договору № 014/17847/2/20045 від 16.07.2008 є гарантійний лист ПУАТ «Фідобанк» від 12.05.2016, квитанція №380886510 від 11.05.2016, інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про відсутність іпотеки. 18.08.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, я кій останній позовні вимоги підтримав у повному обсязі (109-112). Адвокат Коваленко С.О. зазначив, що позивач не погоджується з висновками, викладеними відповідачем у відзиві на позовну заяву, та вважає, що умови Додаткової угоди № 2 та № 3 до Кредитного договору не виконані [PERSON] . З положень Додаткової угоди № 2 від 11.05.2016, сторони визначили, що загальна сума заборгованості за Кредитним договором становить 390 816,51 гривень, та складається з двох Траншів, кожен з яких складає по 195 408,30 гривень. Відповідно до п. 1.2.5. цієї Додаткової угоди, Транш 2 підлягає прощенню Банком у разі виконання Клієнтом своїх зобов`язань щодо погашення Траншу 1, а також сплати процентів за користування Траншем 1 та Траншем 2, в строки та на умовах, передбачених цією Додатковою угодою, але в будь-якому випадку за відсутності прострочень по сплаті будь-яких платежів за Траншем 1 більше ніж на 90 календарних днів, Банк зобов`язується з періодичністю та в обсягах, визначених ним самостійно, але не пізніше ніж 360 календарних днів після повної сплати Траншу 1 та процентів за користування Траншем 1 та Траншем 2, припинити (припинити) зобов`язання Клієнта щодо погашення Траншу 2 шляхом прощення Траншу 2. Надалі, відповідно до наданої [PERSON] квитанції від 11.05.2016, нею було сплачено на рахунок кредитора грошові кошти в сумі 163 000,00 гривень. Отже, залишок заборгованості за Траншем 1 підлягав до сплати у розмірі 32 408 гривень (195 408,30 заборгованості за Траншем 1 163 000,00 сплачені [PERSON] ). В подальшому між сторонами було укладено Додаткову угоду № 3, в п. 1 якої визначено загальну заборгованість у сумі 227 815,61 гривень, яка складається з: - 32 407,31 гривень - залишок основної строкової заборгованості за Траншем 1 (п. 1.1. Додаткової угоди);- 195 408,30 гривень - залишок основної строкової заборгованості за Траншем 2 (п. 1.2. Додаткової угоди). Відповідно до п. 2.1. Додаткової угоди № 3, залишок заборгованості за Траншем 1 згідно п. 1.1. включено в Транш 2 та встановлено для нього кінцевий строк погашення - 14.07.2028 року включно. Згідно Графіку погашення заборгованості (Додаток № 1 до Додаткової угоди № 3), [PERSON] має сплатити заборгованість за кредитом наступними платежами: 1) 32 407,31 грн. до 13.07.2028 року; 2) 195 408,30 грн. до 14.07.2028 року. До відзиву [PERSON] не додано доказів сплати нею залишку заборгованості за Траншем 1 в сумі 32 407,31 грн. Отже, слід констатувати, що нею не було сплачено заборгованість за Траншем 1 у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] не було доплачено заборгованість у сумі 32 407,31 грн. за Траншем 1 відповідно до умов Додаткової угоди № 2 від 11.05.2016, з огляду на що, прощення заборгованості відповідно до умов п. 1.2.5 вказаної Додаткової угоди не відбулося. В той же час, після сплати Відповідачкою частини заборгованості за Траншем 1 у сумі 163 000 гривень, сторонами було підписано нову Додаткову угоду, якою було встановлено новий розмір траншів, які їй необхідно сплатити, та встановлено строк погашення таких траншів до липня 2028 року. З урахуванням зазначеного, [PERSON] не виконала умови Додаткової угоди № 2 та № 3 у повному обсязі, а саме: сплатила в рахунок погашення боргу за Траншем 1 163 000 гривень замість належних до сплати 195 408,30 гривень. Відтак, попередній кредитор ПАТ «Фідобанк» не був зобов`язаний виконувати умов положення п. 1.2.5. Додаткової угоди № 2 щодо прощення боргу за кредитом, оскільки Транш 1 не було сплачено у повному обсязі боржником. Позивач ставить під сумнів відповідність поданої копії оригіналу, оскільки при передачі прав вимоги за кредитом до ТОВ «Консалт Солюшенс», попередній кредитор ПАТ «Фідобанк» не передавав Новому кредитору копії або оригіналу вищевказаного Гарантійного листа № б/н від 12.05.2016. Після ознайомлення з відзивом [PERSON] , представник позивача звернувся з адвокатським запитом до попереднього кредитора з метою отримання достовірних даних відносно того, чи видавався представником ПАТ «Фідобанк» на ім`я відповідача гарантійний лист б/н від 12.05.2016 року, а також відносно інформації щодо прощення боргу за кредитом [PERSON] . З відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «Фідобанк» з ринку від 14.08.2025 вбачається, що між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір від 16.07.2008 №.014/17847/2/20045. Право вимоги за кредитним договором відступлене ТОВ «Консалт Солюшенс» у складі лоту GL1N019277. Станом на дату відступлення/вибуття з балансу заборгованість за кредитним договором складала 227 815,61 грн. Інформація щодо видачі гарантійного листа б/н від 12.05.2016, а також щодо прощення боргу кредитом № 014/17847/2/20045 від 16 липня 2008 року у Фонді відсутня. Таким чином, на думку позивача даним листом підтверджується, що заборгованість станом на дату відступлення права вимогу Позивачу (03.02.2021 року) була наявна у розмірі 227 815,61 гривень, прощення за даним кредитом не відбулося. Вказана сума повністю відтворює суму заборгованості Відповідачки за Додатковою угодою № 3 (п. 1 яким визначено загальну заборгованість [PERSON] у сумі 227 815,61 гривень). Щодо доводів [PERSON] про припинення іпотеки зазначив, що Згідно п. 3.6. Кредитного договору, у відповідності з діючим законодавством України забезпеченням цього договору є трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 4.2. Додаткової угоди № 2 до Кредитного договору, виконання зобов`язань Клієнта перед Банком за Договором забезпечується шляхом укладення/ надання з власниками відповідного майна договорів застави щодо наступного майна квартира за адресою: [ADDRESS] , належного на праві власності [PERSON] . В той же час, при підписанні Додаткової угоди № 3 до Кредитного договору, сторонами було визначено наступне: «Пункт 5. Сторони погодили, що з дати укладення цієї Додаткової угоди умови п. 3.6. Кредитного договору не застосовувати. Пункт 6. Сторони погодили, що з дати укладення цієї Додаткової угоди умови п. 4.2. Додаткової угоди № 2 від 11.05.2016 р. до Договору не застосовувати». Таким чином, підставою для припинення дії іпотечного договору стало підписання Додаткової угоди № 3 до Кредитного договору (домовленість сторін), а не повне виконання зобов`язань [PERSON] за кредитом. Вказані обставини спростовують доводи Відповідачки про те, що Банк здійснив прощення боргу у зв`язку з введенням тимчасової адміністрації, про наявність непогашеної заборгованості [PERSON] перед позивачем, просив задовольнити позовні вимоги ТОВ «Консалт Солюшенс» у повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позові. 02.03.2026 представник позивача подала до суду заяву, в якій просив призначене на 02.03.2026 судове засідання після перерви проводити без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві. Наголосили, що додатковою угодою № 3 змінено розмір траншу 1 та визначено в розмірі 163 000 гривень, які відповідач сплатила, внаслідок чого транш 2 є прощеним, просили відмовити в задоволення позову. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1, ст. ст. 15-16 ЦК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності. За такими принципами: кожна сторонами повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За положеннями ч. 1 ст. 593 ЦК України, припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов?язання презюмується. Встановлення факту припинення основного зобов?язання належним його виконанням, є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов?язань за договорами іпотеки. Виходячи із системного аналізу зазначених норм право іпотеки припиняється, зокрема, в разі припинення основного зобов`язання у зв`язку з його повним виконанням. При цьому, законодавець не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов?язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов?язання. Аналогічного змісту висновки викладено в Постанові Верховного Суду від 19.09.2018 у справі N?203/6007/16-ц. У відповідності до статті 605 ЦК України, зобов?язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов?язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Прощення боргу - односторонній правочин, який припиняє зобов?язання, якщо не порушує прав третіх осіб. Якщо боржник виконав умови договору, а кредитор надав гарантійний лист, це може розглядатися як волевиявлення на прощення боргу, навіть якщо формального повідомлення ще не було. Гарантійний лист це не просто обіцянка, а документ, що підтверджує волевиявлення кредитора припинити зобов`язання. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 серпня 2020 року у справі N? 201/16327/16-ц (провадження N? 61-43384св18) вказано, що «правочин є найбільш розповсюдженим юридичним фактом, за допомогою якого набуваються, змінюються, або припиняються права та обов?язки в учасників цивільних правовідносин. До односторонніх правочинів, зокрема, відноситься: видача довіреності, відмова від права власності, складання заповіту, публічна обіцянка винагороди, прийняття спадщини. При вчиненні одностороннього правочину воля виражається (виходить) від однієї сторони. Аналіз розуміння як правочину, так і одностороннього правочину свідчить, що односторонні правочини: є вольовими діями суб?єкта; вчиняються суб?єктами для здійснення своїх цивільних прав і виконання обов?язків; спрямовані на настання правових наслідків (набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків). У відповідності до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов?язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов?язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну. Судом встановлено, що ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] 16.07.2008 укладено кредитний договір № 014/17847/2/20045, відповідно до якого позичальник отримала кредит у сумі 28 000 доларів США, зі строком до 14.07.2028 року (включно), зі сплатою 12,5 % річних( а.с. 8-10). З метою забезпечення виконання умов договору між сторонами укладено договір іпотеки, забезпеченням договору стала квартира за адресою: [ADDRESS] . 11.05.2016 між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 2( а.с.16-20) та Додаткову угоду №3( а.с.21-22) до Кредитного договору № 014/17847/2/20045 від 16.07.2008. Згідно умов Додаткової угоди №2, сторони домовились реструктуризацію заборгованості шляхом зміни валюти зобов?язання. Даною даною угодою сторони також домовились про припинення зобов`язання шляхом прощення боргу. Сторони визначили( п.1.2.1 додаткової угоди, що загальна заборгованість за кредитним договором на дату реструктурізації становить 390816,61 грн. Транш 1 складає 50% від загальної суми кредиту в гривні в сумі 195408,31 грн. Транш 2 складає 195408,31 грн. Сторони погодили, що Транш №2 підлягає прощенню банком на умовах визначених в п.1.2.5 додаткової угоди № 2. Згідно умов додаткової угоди угоди №3, сторони змінили розмір траншів та визначили, що сума траншу №2 складає 227815,51 грн., в зв?язку з чим сума траншу №1 склала 163000,00 грн. Відповідач виконала умови додаткової угоди №2, з врахуванням домовленостей, викладених в додатковій угоді №3 щодо зміни сум заборгованості по траншу№1 та траншу№2. Так транш № 1 становить 163000,00 грн., транш № 2 227815,61грн. [PERSON] сплатила заборгованість по траншу №l в сумі 163000,00 грн, що підтверджується квитанцією N?380886510 від 11.05.2016. Сторони визначили, що при умові погашення відповідачем траншу №1, сума траншу №2 підлягає прощенню на умовах п. 1.2.5 Додаткової угоди №2. Відповідно до п. 1.2.5. цієї Додаткової угоди, Транш 2 підлягає прощенню Банком у разі виконання Клієнтом своїх зобов`язань щодо погашення Траншу 1, а також сплати процентів за користування Траншем 1 та Траншем 2, в строки та на умовах, передбачених цією Додатковою угодою, але в будь-якому випадку за відсутності прострочень по сплаті будь-яких платежів за Траншем 1 більше ніж на 90 календарних днів, Банк зобов`язується з періодичністю та в обсягах, визначених ним самостійно, але не пізніше ніж 360 календарних днів після повної сплати Траншу 1 та процентів за користування Траншем 1 та Траншем 2, припинити (припинити) зобов`язання Клієнта щодо погашення Траншу 2 шляхом прощення Траншу 2. Відповідно до п. 2.1 додаткової угоди № 3 сторони визнали заборгованість за траншем № 1 погашеною. Враховуючи викладене транш № 2 підлягав прощенню банком. Внаслідок чого, 12.05.2016 року ПАТ «Фідобанк» надав відповідачу гарантійний лист, в кому підтвердив виконання [PERSON] зобов?язань щодо погашення траншу №1 по кредитному договору №? 014/17847/2/20045 від 16.07.2008 в сумі 163000, 00 грн. та вказав, що його зобов?язання щодо сплати основної суми заборгованості за траншем №2 будуть припинені не пізніше ніж на 360-й день з моменту погашення траншу №1 шляхом прощення траншу №2. 17.05.2016 представником ПАТ "Фідобанк" за довіреністю подано приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Рогальській Р.І. лист про припинення договору іпотеки, в зв"язку з повним виконанням зобов"язань за кредитни договором №? 014/17847/2/20045 від 16.07.2008. Що в свою чергу вказує, що борг за траншем № 2 було прощено та знято заборону на відчуження нерухомого майна яке було предметом іпотеки. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Тягар доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи, що відповідачем в належний спосіб умови кредитного договору та додаткових угод до нього виконані, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт наявності заборгованості відповідача за такими договорами, тому позов не підлягає до задоволення, з врахуванням викладених вище обставин. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: dismissed