Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

16.01.2026 до суду за підсудністю згідно ухвали Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05.12.2025 надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] згідно вимог якого просила розірвати шлюб укладений 21.08.2017 та зареєстрований виконавчим комітетом Девладівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, за актовим записом №1. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Зазначає, що приблизно три роки тому, стосунки із чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Вже певний час, кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, взаємних прав та обов`язків по відношенню один до одного не мають, фактично сім`я припинила своє існування. Стверджує, що на даний час сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, мають різні погляди щодо сімейного життя, що не дає можливості спільно проживати. З квітня 2025 року позивачка проживає окремо на території іншої області. За таких обставин вважає, що їхня сім`я цілком розпалась, а шлюб носить формальний характер, тому наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою суду від 21.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, згідно позовних вимог просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] », судові витрати залишити за нею. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши зміст позовної заяви та додані до неї матеріали, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 21 серпня 2017 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Девладівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, за актовим записом №1, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.08.2017 (а. с.8). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу, - не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Доводи позивача вказують на те, що у зв`язку з погіршенням взаємовідносин, подружжя остаточно припинили сімейні та подружні стосунки, тому наполягання позивача на розірванні шлюбу базуються на неможливості подальшого спільного життя і збереження сім`ї. За таких обставин, у суду складається достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позову про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч.8 ст. 294 ЦПК України, які на підставі ч. 9 ст. 10 ЦПК України, застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачем заявлено вимогу про залишення їй шлюбного прізвища, тому суд вважає за необхідне залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивачем не заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача витрат зі сплати судового збору, суд вважає за необхідне судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Outcome: approved