Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

У грудні 2024 року позивачі [PERSON] та [PERSON] через свого представника - адвоката Хавіна В.О., за допомогою системи «Електронний суд», звернулись до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточненої редакції (а.с. 2 т. 2) просили суд стягнути з: 1) [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду на суму 376 979,51 грн та моральну шкоду на суму 100 000 грн; 2) [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду на суму 31 367,55 грн та моральну шкоду на суму 150 000 грн, а також стягнути судові витрати по справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.08.2023 на автодорозі від м. Тараща в бік с. Шкарівка Білоцерківського району Київської області сталась ДТП за участю автомобіля «Skoda Fabia», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , з автомобілем «Mazda CX5», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир [PERSON] отримала тілесні ушкодження і була госпіталізована. Постановою Київського апеляційного суду від 10.06.2024 визнано [PERSON] винним у вчиненні ДТП. Вказаною подією власнику пошкодженого автомобіля «Mazda CX5», д.н.з. [NUMBER] , заподіяні збитки у розмірі 531 677,51 грн (вартість відновлювального ремонту). Позивач-1 поніс витрати на замовлення послуг автомобільного евакуатора в розмірі 2 500 грн та зберігання транспортного засобу в сумі 1 152 грн. Внаслідок ДТП позивачу-1 завдано істотну моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. Крім того, позивачу-2, яка також знаходилась в салоні автомобіля, заподіяно матеріальні збитки, які складаються з тимчасової втрати працездатності, необхідності проходження амбулаторного лікування, придбання медичних ліків і послуг, а також посиленого харчування, загальний розмір яких становить 38 475,73 грн та моральна шкода в розмірі 150 000 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано судді Цуранову А.Ю. 13.01.2025 ухвалою судді позов залишено без руху з підстав його невідповідності ст. 175, 177 ЦПК України та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви терміном три дні з дня отримання копії ухвали. 20.01.2025 ухвалою судді позовну заяву повернуто позивачу разом з доданими до неї додатками. 07.04.2025 постановою Київського апеляційного суду скасовано ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.01.2025, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. 28.05.2025 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено відкрите підготовче судове засідання 25.06.2025. 10.06.2025 на адресу суду від представника відповідача - адвоката Печененка С.М., надійшов відзив на позов, в обґрунтування якого вказано, що надані докази не відповідають вимогам до письмових доказів. Закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Після виключення провадження втрачається можливість здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави стверджувати про відсутність у судді необхідності з`ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття справи. Поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд. Також вказано про недопустимість висновку експерта, його рекомендаційний та довідковий характер, відсутність підстав для сплати витрат на нього. Надані товарні чеки щодо зберігання авто марки Mazda CX-5 д.н.з. [NUMBER] та його евакуації не є розрахунковими документами. Надано незасвідчені копії документів стану здоров`я та проведених досліджень [PERSON] . Підстави для стягнення моральної шкоди відсутні, оскільки не надано жодного належного та допустимого доказу, зокрема висновку відповідного експерта, в підтвердження заявленого розміру. Просив відмовити у задоволенні позову та здійснити розподіл судових витрат. 17.06.2025 на адресу суду від представника позивачів надійшла відповідь на відзив з додатковими обґрунтуваннями вимог та доказів. Разом з відповіддю подано клопотання про допит експерта, виклик свідків, витребування для огляду адміністративної справи щодо [PERSON] та інформації щодо кримінального провадження. 23.06.2025 від представника відповідача до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив з запереченнями щодо заявлених клопотань та додатковими обґрунтуваннями позиції відповідача. 25.06.2025 суд на місці ухвалив приєднати до матеріалів справи заяви по суті та клопотання з наданими доказами. 01.10.2025 суд на місці ухвали закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті 25.11.2025. 25.11.2025 в судовому засіданні за згодою сторін суд на місці ухвалив залучити до участі у справі ПрАТ «СК «Еталон» в якості третьої особи, враховуючи, що третя особа вказана в уточненій редакції позову, доручив сторонам перевірити чи надіслані третій особі заяви по суті справи. 19.01.2026 на адресу суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення з обґрунтуваннями по справі. 22.01.2026 в судовому засіданні суд на місці ухвалив прийняти до розгляду та приєднати до матеріалів справи письмові пояснення. В судовому засіданні позивач-2 [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити. Пояснила, що з місця пригоди її забрала швидка та відвезла до лікарні, де вона перебувала на стаціонарному лікуванні, в подальшому на амбулаторному. Вона хвилювалася, чи зможе ходити. За станом здоров`я змушена була скоротити обсяг роботи, внаслідок чого отримує меншу заробітну плату. Раніше ніколи в такій ситуації не перебувала. Має страх перед водінням та перетином дороги. Жодних коштів від відповідача вона не отримувала. Страхова компанія здійснила відшкодування по наданим чекам, однак лікування продовжується, наслідки для здоров`я незворотні. [PERSON] є її рідним братом. Щоразу наближаючись до місця ДТП постійно переживає ті відчуття під час ДТП. Вона отримала шкоду здоров`ю, яку вже не може компенсувати. Представник позивачів - адвокат Хавін В.О., в судовому засіданні позов в уточненій редакції підтримав та просив задовольнити, надав пояснення. Зауважив, що матеріальна шкода, завдана позивачу-1 пошкодженням транспортного засобу, визначена кваліфікованим експертом. Крім того, позивачу-1 завдана моральна шкода та він поніс витрати на проведення експертизи. Наразі авто залишається невідновленим. Позивач-2 внаслідок ДТП зазнала пошкодження здоров`я, у зв`язку з чим їй завдана матеріальна та моральна шкода. Наполягав на тому, що сторона відповідача не порушувала питання щодо призначення повторної експертизи, відсутні скарги на експерта до Міністерства юстиції України, експерт обізнаний про відповідальність. В довіреності міститься посилання на автомобіль. У зв`язку з частковою виплатою коштів, позовні вимоги зменшені. Представники відповідача - [PERSON] та адвокат Печененко С.М., в судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні. Наполягали на тому, що вина відповідача належним чином не доведена, що вбачається з рішення суду І інстанції у справі про адміністративне правопорушення. З рішенням суду апеляції не згодні, оскільки суд виніс рішення після подання повторної апеляційної скарги, що не передбачено законодавством. Також не перебачено визнання вини у разі закінчення строків притягнення особи до відповідальності. При цьому їх касаційна скарга не розглядалась по суті через касаційні фільтри. Наполягали на тому, що [PERSON] не є судовим експертом та не був попереджений про кримінальну відповідальність, а також у висновку відсутні відомості, що він наданий для суду. Номер покоління авто вказано неправильно, наявні розбіжності по кількості деталей, зазначено авто з іншим двигуном та потужністю. Наполягають, що наданий суду висновок є неналежним доказом. Також договір на виконання робіт не містить посилань на конкретний транспортний засіб. Позивач-2 мала право заявляти вимоги до страхової компанії. Висловлено сумнів щодо належності підпису відповідача на повідомленні про огляд (оцінку) автомобіля порівняно з його підписом на договорі про надання правової допомоги. Стороною відповідача також подано до суду заяву у судових дебатів. Заслухавши позиції сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 12.08.2023 о 10:20 год. на автодорозі М-05 «Київ-Одеса» [PERSON] , керуючи автомобілем «Skoda Fabia», д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку та, здійснюючи розворот у невстановленому місці, допустив зіткнення з автомобілем «Mazda СХ5» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а [PERSON] отримала легкі тілесні ушкодження. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.10.2023 у справі № 357/11693/23 провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] закрито, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Київського апеляційного суду від 27.11.2023 у справі № 357/11693/23 апеляційну скаргу захисника повернуто. Постановою Київського апеляційного суду від 10.06.2024 у справі № 357/11693/23 поновлено [PERSON] строк на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.10.2023 щодо [PERSON] за ст. 124 КУпАП, скасовано постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.10.2023, якою провадження у справі про притягнення [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, прийнято нову постанову, якою [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили 10.06.2024. Постановою Верховного Суду від 16.09.2024 у справі № 357/11693/23 відмовлено [PERSON] у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 10.06.2024. За фактом вказаного ДТП проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12023111030003918 від 12.08.2023 за ч. 1 ст. 286 КК України, яке закрите у зв`язку із відсутністю в діянні водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, що підтверджується витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань, висновком судово-медичної експертизи № 940/д від 31.08.2023 про заподіяння [PERSON] легких тілесних ушкоджень та постановою про закриття кримінального провадження від 31.08.2023. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Skoda Fabia», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] станом на 12.08.2023 була застрахована в ПрАТ «СК «Еталон», що вбачається з полісу № ЕР-213665852. Страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 320 000 грн, за шкоду, заподіяну майну - 160 000 грн. Франшиза за договором становить 1 600 грн. [PERSON] є власником транспортного засобу «Мазда СХ5» номерний знак [NUMBER] , що вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 11.09.2020. На замовлення [PERSON] , в інтересах якого діяв [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 20.08.2023, реєстровий № 1922, судовим експертом Петрушанко Вадимом Федоровичем 30.08.2023 проведено дослідження, за наслідками якого складено висновок № 143 про вартість матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу «Мазда СХ5» реєстраційний № [NUMBER] , внаслідок пошкодження останнього під час ДТП, що складає 531 677,51 грн. До висновку додані акт (протокол) огляду колісного транспортного засобу від 28.08.2023, фото-таблиці пошкодженого автомобіля, бюлетень автотоварознавця № 130 за серпень 2023 року та ремонтна калькуляція. Про проведення експертизи [PERSON] повідомлено під підпис 25.08.2023. Послуги проведення дослідження [PERSON] становлять 8 100 грн, що вбачається з акту виконаних робіт № 143 від 30.08.2023. За послуги евакуації автомобіля «Мазда СХ5» реєстраційний № [NUMBER] , 24.08.2023 сплачено 2 500 грн, що підтверджується товарним чеком ФОП [PERSON] . Також 1 152 грн сплачено за зберігання пошкодженого автомобіля, що підтверджується товарним чеком ФОП [PERSON] . На підтвердження зазначених витрат до позовної заяви додаються відповідні товарні чеки. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 8877 КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2» [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 12.08.2023 по 16.08.2023 з діагнозом закрита тупа травма живота, ЗЧМТ, струс головного мозку, забій поперекового відділу хребта. В матеріалах справи містяться копії квитанцій та інших розрахункових документів: № 3748901370616487 від 18.03.2024 - 1 500 грн; № 89 від 29.03.2024 - 889,03 грн; 14.08.2023 - 1 500 грн; 17.08.2023 - 2 878,10 грн; 12.08.2023 грн - 13,30 грн; 13.08.2023 - 167,80 грн; 15.08.2023 - 208,90 грн; 15.06.2023 - 60,30 грн; 19.08.2023 - 674,80 грн. 06.09.2023 [PERSON] та [PERSON] звернулись до ПрАТ «СК «Еталон» з заявами про виплату страхового відшкодування за наслідками настання страхового випадку від 12.08.2023. В матеріалах справи міститься скріншот повідомлення в додатку про виплату ПрАТ «СК «Еталон» страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 7 108,18 грн за шкоду, заподіяну здоров`ю. Згідно з листом ПрАТ «СК «Еталон» № 01.04-2219 від 20.11.2024, страхове відшкодування на користь [PERSON] буде сплачено найближчим часом. В матеріалах справи міститься сріншот повідомлення в додатку позивача-1 про зарахування від МТСБУ страхового відшкодування в розмірі 158 350 грн. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні даної справи суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Одним з обов`язкових елементів поняття «верховенство права» є юридична визначеність, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду. У рішення від 24.07.2003 Європейський суд постановив: правова певність передбачає повагу до принципу res judicata, тобто принципу остаточності судових рішень. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Зі змісту вищевказаних норм можна зробити висновок, що однією з цілей цих норм законодавець визначив, в тому числі, і уникнення можливості різних висновків та тлумачень щодо наявних між сторонами обставин та правовідносин, як і уникнення застосування можливості подачі нового позову з тим же предметом, з тих же підстав та між тими ж сторонами, як засобу, направленого на спробу переглянути висновки судів за результатами розгляду попереднього позову, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності. З матеріалів справи вбачається про доведеність вини відповідача у дорожньо-транспортній пригоді, в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Вказані обставини, в силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню, а тому доводи сторони відповідача щодо його невинуватості суд відхиляє. Крім цього, закриття провадження у справі про адмінправопорушення з підстав закінчення строків, не є реабілітуючою обставиною, тому це не спростовує факт наявності вини особи в ДТП і не звільняє її від зобов`язання відшкодувати шкоду. Вказана позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 645/6088/18. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент вчинення ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Еталон» в межах лімітів відповідальності: страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 320 000 грн, за шкоду, заподіяну майну - 160 000 грн, франшиза за договором становить 1 600 грн. Законом, що на дату настання ДТП регулював відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 (далі Закон № 1961-IV). Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 по справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. У постановах Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 755/7666/19 та від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого [PERSON] пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП перевищує розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як з винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та страховим відшкодуванням. Подібні по суті висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14.02.2018 у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13.06.2019 у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17.10.2019 у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30.10.2019 у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21.02.2020 у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22.04.2020 у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19). За таких обставин саме [PERSON] , як особа, винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити [PERSON] таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] суд приймає за основу висновок № 143 від 30.08.2023 про вартість матеріального збитку, оскільки вказаний висновок зроблений кваліфікованим судовим експертом Петрушанко Вадимом Федоровичем, яким має вищу технічну та юридичну освіту, кваліфікацію судового експерта, з правом проведення автотоварознавчих експертиз за спеціальністю 12.2 (визначення вартості дорожніх транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу); свідоцтво № 996 від 9.06.2006, видане МЮ України (http://rase.minjust.gov.ua) реєстр МЮ України, продовжене до 28.07.2025 та кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ № 463 від 12.07.2003 Фонду Державного майна України, стаж експертної роботи з 2004 року, за фахом інженер-механік автотранспорту з 1996 року та вказаний висновок містить відомості про те, що експерт обізнаний (попереджений) про відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку. Під час технічного огляду КТЗ визначено ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Даний висновок відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ, затвердженої наказом Мін`юсту, Фонду держмайна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, є дійсним, ніким не оскаржувався, клопотання про зустрічні експертні дослідження вартості відновлювального ремонту відповідачем суду не заявлялись, тож судом відхиляються доводи останнього в цій частині. Крім того, відповідно до п. 5.2 Методики у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. Вказана норма є диспозитивною, а тому виконується у разі необхідності, тому аргументи [PERSON] у цій частині також судом відхиляються. Крім того, відповідач був повідомлений про дату та час проведення огляду, що вбачається з матеріалів справи. Заперечення про те, що підпис [PERSON] на повідомленні не схожий на його підпис нічим не підтверджені, оскільки експертних висновків почеркознавчої експертизи дана справа не містить. При цьому абз. 2 п. 5.2 Методики передбачає, що у разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку. Правилом п. 36.6. ст. 36 Закону № 1961-ІV страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Також судом встановлено, що [PERSON] виплачено кошти за пошкодження транспортного засобу [NUMBER] в розмірі 158 350 грн. Таким чином, розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] становить 373 327,51 грн (531 677,51 грн - 158 350 грн), тому в цій частині позов слід задовольнити частково. Крім того, з урахування наведеного та на підставі ст. 28, 29 Закону № 1961-ІV з відповідача на користь позивача-1 підлягають стягненню кошти за послуги евакуації автомобіля в розмірі 2 500 грн та кошти за зберігання пошкодженого автомобіля в розмірі 1 152 грн. Щодо вимог [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 23 Закону № 1961-ІV, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана із тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до ст. 24 Закону № 1961-ІV, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті. Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12.08.2025, позивачка [PERSON] отримала легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Також судом встановлено, що страховик ПрАТ «СК «Еталон» визнав ДТП 12.08.2023 страховим випадком та виплатив [PERSON] , як потерпілій особі, кошти, у зв`язку з її лікуванням у розмірі 7 108,18 грн. Водночас, позивачка [PERSON] вказує, що внаслідок ДТП вона витрати на лікування, обстеження здоров`я та придбання лікарських засобів на загальну суму 8 475,73 грн. Суд зауважує, що деякі надані позивачкою квитанції та чеки, а саме на 200 грн (а.с. 103 т. 1), на 167,80 грн (а.с. 103 т. 1), на 215,70 грн (а.с. 103 т. 1) є нечитабельними, про що також вказувалось стороною відповідача в судовому засіданні, отже вони є неналежними доказами та судом відхиляються, а тому підтвердженою сумою витрат на лікування є сума в розмірі 7 892,23 грн. 06.09.2023 позивачка [PERSON] звернулася до ПрАТ «СК «Еталон» із заявою про виплату страхового відшкодування та їй сплачено страхове відшкодування у розмірі 7 108,18 грн, отже [PERSON] має право на відшкодування вартості лікування та обстеження здоров`я, завданого внаслідок ДТП, за вирахуванням вже сплаченого страхового відшкодування, тобто на суму 784,05 грн (7 892,23 грн - 7 108,18 грн). За правилом ст. 25 Закону № 1961-ІV, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що позивач-2 є працюючою, чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно, а також довідки про її середню заробітну плату, що позбавляє суд можливості визначити розмір допомоги, який необхідно стягнути на її користь. Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості, що вона зверталась із цього приводу до страховика винної особи. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Згідно зі ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволення позову [PERSON] в частині стягнення з відповідача на її користь компенсації за 5 днів перебування у стаціонарі в розмірі 10 000 грн та компенсації за якісне харчування та медичний догляд у розмірі 20 000 грн, як такі, що не підтверджені належними та допустимими доказами. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що внаслідок пошкодження з вини відповідача транспортного засобу [PERSON] та внаслідок шкоди здоров`ю [PERSON] , позивачам безсумнівно заподіяна моральна шкода, що полягає у додаткових зусиллях щодо організації їх життя, пов`язаного з відновленням становища, яке існувало до цієї події, їх переживаннями внаслідок цієї події, що вимагало від них додаткових зусиль для організації життя, а для [PERSON] призвело до негативних наслідків для здоров`я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілих, тяжкість вимушених змін у їх життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Окремо суд акцентує увагу на тому, що розмір відшкодування шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення, що узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 15.12.2020 у справі 752/17832/14-ц. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що внаслідок ДТП позивачам дійсно було заподіяно моральну шкоду, яка має бути компенсована у розмірах: [PERSON] - 2 000 грн, [PERSON] 20 000 грн, отже позов у цій частині підлягає частковому задоволенню. Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 3, 6 ст. 139 ЦПК України експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Судом встановлено, що позивачем було понесено витрати на проведення експертизи (дослідження) у розмірі 8 100 грн, що підлягає відшкодуванню. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем-1 згідно з платіжною інструкцією АТ КБ «Приватбанк» № 110 від 21.12.2024 сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 6 353,30 грн, позивачем-2 - 1 813,68 грн, що вбачається з платіжною інструкцією АТ КБ «Приватбанк» № 109 від 21.12.2024. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів судовий збір за подання позовної заяви пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: на користь позивача-1 в розмірі 3 789,79 грн (378 979,51 х 1%), на користь позивача-2 в розмірі 207,84 грн (20 784,05 х 1%)

Outcome: partial