Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду із зазначеною позовною заявою, у якій просило стягнути з [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) 18640,66 грн заборгованості за кредитним договором № 73874975, а також 3028,00 грн витрат зі сплати судового збору. В обґрунтування позову ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» вказувало, що 08 листопада 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] уклали договір № 73874975, за умовами якого відповідач отримала 6500,00 грн. ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання виконало у повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти у сумі 6500,00 грн, а остання свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 18640,66 грн, з яких: 6500,00 грн заборгованість за основним боргом, 3442,86 грн сума заборгованості за відсотками, 6047,14 грн сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування кредитом, 975,00 грн сума заборгованості за комісією за надання кредиту. 27 березня 2025 року ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали Договір факторингу № 27/03/25, за умовами якого ТОВ «ФК « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів»» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 27/03/25 позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] . Ухвалою від 06 серпня 2025 року Автозаводський районний суд міста Кременчука відкрив провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився; у позовній заяві просив проводити розгляд справи без участі його представника, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, із клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Згідно з частиною першою статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною першою статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, убачається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У рішеннях ЄСПЛ, зокрема звертає увагу, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За наведених обставин, відповідно до вимог частини першої статті 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України від 03 вересня 2015 року № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон № 675-VIII) електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За правилом частини восьмої статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. За правилами частини дванадцятої статті 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону № 675-VIII, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями статті 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі з використанням КЕП, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Суд установив, що 08 листопада 2024 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали договір позики № 73874975 із використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора, за умовами якого остання отримала кошти у сумі 6500,00 грн строком на 20 днів, із датою повернення кредиту 27 листопада 2024 року, денною процентною ставкою у розмірі 0,250%, процентною ставкою за понадстрокове користування кредитом 2,7% та комісією за надання позики 15,00%, що у грошовому виразі складає 975,00 грн. 27 березня 2025 року ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали Договір факторингу № 27/03/25, за умовами якого ТОВ «ФК « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів»» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 27/03/25 позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] . Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до наданих позивачем до позовної заяви розрахунків, заборгованість відповідача за кредитним договором № 73874975 від 08 листопада 2024 року становить 18640,66 грн, з яких: 6500,00 грн заборгованість за основним боргом, 3442,86 грн сума заборгованості за відсотками, 6047,14 грн сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування кредитом, 975,00 грн сума заборгованості за комісією за надання кредиту. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). Матеріалами справи підтверджується, що сторони погодили конкретні умови кредитування, сплату відсотків за користування кредитними коштами; відповідач ознайомлений з умовами кредитування під підпис. Відповідач, як позичальник, взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений у договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість. Ураховуючи наведене, суд вважає доведеними вимоги позивача про стягнення з відповідача 18640,66 грн заборгованості за договором № 73874975 від 08 листопада 2024 року. Окрім того, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3028,00 грн судового збору.

Outcome: approved