Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовною заявою, якою просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №2001967087801 від 07.09.2021 розмірі 62906, 99 грн та судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що між АТ «Перший український міжнародний банк» (далі Банк) та відповідачем укладено кредитний договір №2001967087801 від 07.09.2021, на підставі якого [PERSON] видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 30000 грн., який пізніше було збільшено до 44800 грн. Відповідач не виконує взяті на себе кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 04.08.2025 заборгованість становить 62906, 99 грн, з яких заборгованість за кредитом 37333, 87 грн, заборгованість за процентами 25573, 12 грн. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 04.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін (а.с. 44). Від відповідача відзиву на позовну заяву не надходило, клопотань про продовження/поновлення строку для надання відзиву не надходило. Копію ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви з додатками було направлено відповідачу в порядку, визначеному ЦПК України, однак матеріали, що направлялися відповідачу, повернулися до суду неврученими адресату. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що 07.09.2021 між позивачем та відповідачем підписано заяву №2001967087801 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, на підставі якого відповідачу видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 30000 грн строком на 12 місяців зі сплатою процентної ставки в розмірі 47, 88 % річних. Зі спливом 12 місяччного строку кредитування дія кредитного ліміту продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін або підстав для його скорочення. Підписанням такої заяви відповідач беззаперечно підтвердив, що прийняв Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (зворот а.с. 16). Сторонами підписано паспорт споживчого кредиту (зворот а.с. 17 зворот). Пунктом 4 паспорта кредиту визначено, що розмір стандартної процентної ставки - 47,88 %, реальна річна процентна ставка - 47,88 %, орієнтовна загальна вартість кредиту - 12577, 88 грн. З довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №2001839858801 від 18.03.2021 вбачається, що сума кредитного ліміту за таким кредитним договором неодноразово збільшувалась, востаннє 03.03.2022 до 44800, 00 грн (а.с. 28). Пунктом 2.2.5 Розділу І публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у новій редакції, що діє з 15.03.2021) передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору. Відповідно до п. 5.1.4. Розділу І публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати Банку сплачені ним кошти. Згідно п. 5.1.7. Розділу І публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором. В частинах першій, другій статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно розрахунку заборгованості за договором №2001839858801 від 18.03.2021 становить 67027,76 грн, з яких заборгованість за кредитом - 41122,76 грн, заборгованість за процентами - 25905 грн (зворот а.с. 42- а.с. 45). Згідно розрахунку заборгованості за договором № 1010656908 від 31.10.2022 становить 62906, 99 грн, з яких заборгованість за кредитом 37333, 87 грн, заборгованість за процентами 25573, 12 грн, відповідач частково погашала кредитну заборгованість (зворот а.с. 28- а.с. 30). До матеріалів позовної заяви позивачем долучено виписку з особового рахунку відповідача за період з 07.09.2021 по 04.08.2025, з яких вбачається, що [PERSON] користувався кредитними коштами на власний розсуд (зворот а.с. 30 - а.с. 33). Позивач звертався до відповідача з письмовою вимогою №КНО-44.2.2/1345 від 05.08.2025 про повернення заборгованості за кредитними договорами, однак станом на момент звернення до суду з позовною заявою відповідачем своїх зобов`язань за кредитними договорами [PERSON] не виконала (зворот а.с. 35- а.с. 26). Відповідачем не спростовано доказів, наданих представником позивача. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» («J. K. AND OTHERS v. SWEDEN») зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри». Положення чинного законодавства України не забороняють банку встановлювати комісію за розрахунково-касове обслуговування. Разом з тим до загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 18 Закону № 1023-XII продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Заборгованість за договором №2001839858801 від 18.03.2021 в загальному розмірі 62906, 99 грн суд вважає обґрунтованою та доведеною позивачем, а тому такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження порушення відповідачем умов кредитного договору та існування заборгованості за тілом кредиту та відсотками, зазначеними в позовній заяві, та задовольняє заявлені вимоги. Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме судовий збір в сумі 2422, 40 грн.

Outcome: approved