Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

08 грудня 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором оренди земельної ділянки. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що позивач є власником земельної ділянки площею 3,31 га, яка належить останній на підставі рішення Глобинської міської ради Полтавської області №801 від 25.06.2020, що розташована на території Глобинської міської ради Глобинського (Кременчуцького) району Полтавської області, кадастровий номер: 5320610100:00:005:0080. 21 липня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди б/н вказаної земельної ділянки строком на десять років, який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.08.2020. Відповідно до п. 8 вказаного Договору оренди, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі, що складає 18633,54 грн. Згідно Угоди від 13.10.2025 року про дострокове розірвання договору оренди від 21.07.2020 року вказаний договір розірвано та земельна ділянка повернута власнику. При цьому, [PERSON] не було сплачено позивачу орендну плату за 2024-2025 роки. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд, стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за оренду земельної ділянки за 2024-2025 роки в розмірі 37267,08 грн, судовий збір в розмірі 1211,20 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник надіслав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи без участі позивача та представника, вказав, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, судові повістки про виклик до суду направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається з Рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, судові повістки про виклик [PERSON] до суду на 10:00 год 20.01.2026, на 14:00 год 11.02.2026 та на 13:00 год 23.03.2026 повернулися до суду не вручені з відміткою «адресат відсутній». Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повістка вважається такою, що вручена відповідачу. Відзиву відповідач не подав. Враховуючи наявність умов проведення заочного розгляду справи встановлених ст. 280 ЦПК, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Відповідно до рішення Глобинської міської ради Полтавської області №801 від 25.06.2020 власником земельної ділянки, площею 3,3100 га, що розташована на території Глобинської міської ради Кременчуцького (колишнього Глобинського) району Полтавської області, кадастровий номер: 5320610100:00:005:0080, є [PERSON] , рнокпп: [NUMBER] (а.с.5,8). 21 липня 2020 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем [PERSON] укладено договір оренди землі б/н (далі по тексту - Договір оренди) (а.с.9-10). Відповідно до Договору оренди, предметом договору є земельна ділянка, кадастровий номер: 5320610100:00:005:0080 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Глобинської міської ради Глобинського району Полтавської області, площею 3,3100 га. Згідно п. 7 Договору оренди, договір укладено строком на 10 років з дати державної реєстрації права оренди. 02 серпня 2020 року право оренди вказаної земельної ділянки зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 37587841 (а.с.11-12). Згідно Угоди про дострокове розірвання договору оренди землі від 21 липня 2020 року, укладеної 13 жовтня 2025 року між орендарем [PERSON] та [PERSON] , сторони домовилися достроково розірвати Договір оренди земельної ділянки від 21 липня 2020 року, кадастровий номер: 5320610100:00:005:0080. Повернення об`єкта оренди здійснюється на підставі Акта прийому-передачі до 13.10.2025 (а.с.13-14). У справі яка розглядається судом, виникли правовідносини пов`язані з орендою землі, які регулюються Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», Цивільним кодексом України, а також договором оренди землі. Згідно ст. 409 Цивільного кодексу України, власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Як зазначено в статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ч.ч. 1-2 ст. 21 ЗУ «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Судом встановлено, що земельна ділянка, кадастровий номер: 5320610100:00:005:0080 була передана в оренду [PERSON] [PERSON] на підставі договору оренди від 21 липня 2020 року. Відповідно до п.8 Договору оренди орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі, що складає 18633,54 грн, згідно п.10 Договору оренди орендар вносить орендну плату один раз на рік, за перший рік оренди, орендна плата сплачується до 31 грудня року, в якому укладено цей договір, пропорційно фактичній кількості днів оренди, в подальшому орендна плата сплачується один раз на рік до 25 грудня поточного року. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідачем не надано суду доказів того, що [PERSON] виконав обов`язок зі сплати орендної плати за 2024-2025 роки на користь [PERSON] . Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню не сплачена орендна плата за 2024 2025 рок. Так, розмір не сплаченої орендної плати за 2024 рік становить 18633,54 грн, тобто в розмірі встановленому Договором оренди. Як вбачається з позовних вимог, позивачем заявлено до стягненні орендної плати за 2025 рік в розмірі 18633,54 грн. Разом з тим, як встановлено судом з досліджених доказів, 13 жовтня 2025 року договір оренди земельної ділянки було розірвано та цього ж дня земельну ділянку було повернуто власнику. За таких обставин, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню орендна плата за 2025 рік за період з 01.01.2025 по 13.10.2025, тобто по дату фактичного використання земельної ділянки відповідачем. Розмір орендної плати за 2025 рік за підрахунками суду: 18633,54 грн (розмір орендної плати за рік)/365 (днів у році) = 51,05 грн (розмір орендної плати в день); 51,05 грн (розмір орендної плати в день) Х 286 (днів) = 14600,30 грн. Таким чином, розмір не сплаченої орендної плати за 2025 рік становить 14600,30 грн. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що оскільки відповідачем не надано суду доказів, які підтверджують сплату [PERSON] на користь [PERSON] орендної плати за користування земельною ділянкою за 2024-2025, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, разом з тим підлягають задоволенню частково в розмірі та за періоди, визначені за підрахунками суду, а саме за 2024 рік в сумі 18633,54 грн та за 2025 рік в сумі 14600,30 грн, а всього 33233,84 грн. Вирішення питання судових витрат. Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як зазначено в п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було заявлено позовні вимоги в загальному розмірі 37267,08 грн, судом задоволено позовні вимоги на суму 33233,84 грн, що становить 89,17 % від ціни позову. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1080,02 грн, що складає 89,17% від 1211,20 грн. Як зазначено в ч. 3ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, адвокат Завезіон Є.Л. надавав правничу допомогу позивачу, вартість послуг становить 5000,00 грн (а.с.15-23). Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем не подано суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки позов задоволено частково, відповідачем не доведено не співмірність заявлених судових витрат, витрати, які поніс позивач на професійну правничу допомогу, підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог на суму 4458,5 грн, що складає 89,17 % від 5000,00 грн.

Outcome: partial