Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі позивач знаходиться у шлюбі, який був зареєстрований Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про що був складений відповідний актовий запис № 2153 від 17 вересня 2024 року. Мають спільну малолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені, у зв`язку з відсутністю взаємоповаги та взаєморозуміння один до одного. Примирення не можливе. Спору щодо місця проживання дитини сторони не мають. Майновий спір на теперішній час відсутній, тому позивач просить суд розірвати їх шлюб. Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 20 січня 2026 року провадження по справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 19 березня 2026 року було вирішено питання про заочний розгляд справи. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача просить винести заочне рішення. Відповідач в судове засідання також не з`явилася. Направлені на адресу судові повідомлення повернулися до суду з відмітками « адресат відсутній за вказаною адресою». У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. Відповідно до постанови КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відзив відповідачем не подано. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. З`ясувавши думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Справа розглядається за правилами спрощеного провадження. Так судом встановлені наступні фактичні обставини. Так, сторони з 17 вересня 2024 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про що був складений відповідний актовий запис за № 2153, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.09.2024 року. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 20.09.2024 року. Закон який регулює спірні правовідносини є Сімейний Кодекс України. Частиною першою ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що у зв`язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини між учасниками справи припинені по причині відсутності взаємоповаги та взаєморозуміння один до одного, примирення не можливе, спору щодо місця проживання малолітньої дитини сторони не мають, майновий спір на теперішній час відсутній, позов підлягає задоволенню насамперед як спосіб захисту прав та інтересів позивача. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Outcome: approved