Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ» звернулось в Луцький міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між ПАТ "Дубномолоко" та ПАТ «Страхова компанія «УСГ» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0301-00351 від 26.10.2023 року, відповідно до якого позивач прийняв на себе зобов?язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику автомобіля «Honda», д.р.н. [NUMBER] . 16 липня 2024 року о 07 год. 41 хв. у м. Луцьк, по вул. Ківерцівська, 7А, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Ford», д.р.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля «Honda», д.р.н. [NUMBER] . Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 серпня 2024 року в справі № 161/13772/24 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. За зверненням потерпілої особи ПАТ СК «ПЗУ Україна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 210 600, 92 грн. На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власник наземного транспортного засобу «Ford», д.р.н. [NUMBER] , була застрахована в ПАТ "НАСК "ОРАНТА" за полісом обов?язкового страхування власників наземних транспортних засобів № 218231624. ПАТ «СК «УСГ» звернулось до страхової компанії відповідача із заявою № 52525 від 24 жовтня 2024 року на виплату (страхового) відшкодування за полісом № 218231624, за яким страхова компанія відповідача здійснила виплату в розмірі 177 610, 52 грн. (страхова виплата з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля потерпілого), яка не покриває, суму виплати за договором добровільного страхування наземного транспорту № 28-0301-00351. За таких обставин, просить стягнути з відповідача, як особи, відповідальної за завданий збиток, різницю між сумою страхового відшкодування сплаченою за договором добровільного страхування наземного транспорту № 28-0301-00351 та сумою страхового відшкодування виплаченою за полісом № 218231624, в сумі 32 990, 44 грн. ( 210 600 грн. 92 коп. - 177 610 грн. 52 коп. ). Ухвалою судді від 16 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 23 січня 2026 року від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких вказує, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 13 березня 2026 року надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити. Від представника відповідача надійшла заява, в якій він просив справу розглядати за його відсутності та відмовити в задоволенні позову. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0301-00351 від 26.10.2023 року, укладеного між ПАТ "Дубномолоко" та ПАТ «СК «УСГ», позивач прийняв на себе зобов?язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику автомобіля «Honda», д.р.н. [NUMBER] . 16 липня 2024 року о 07 год. 41 хв. у м. Луцьк, по вул. Ківерцівська, 7А, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Ford», д.р.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля «Honda», д.р.н. [NUMBER] . Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 серпня 2024 року в справі № 161/13772/24 [PERSON] визнано винним у спричинені вказаної ДТП та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 16 липня 2024 року ПАТ «Дубномолоко» звернулося до ПАТ «Страхова компанія «УСГ» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. ПАТ «Страхова компанія «УСГ» відповідно до умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0301-00351 від 26.10.2023 року здійснило виплату потерпілій особі ПАТ «Дубномолоко» страхового відшкодування в розмірі 210600, 92 гривень відповідно до платіжного доручення № 84946 від 23 жовтня 2024 року. На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Ford», д.р.н. [NUMBER] , була застрахована в ПАТ "НАСК "ОРАНТА" за полісом обов?язкового страхування власників наземних транспортних засобів № 218231624, згідно з умовами якого ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, складає 160 000,00 грн. Відповідно до платіжного доручення № 1210__00000/26188716-776b-457d-a063-0646420af386 від 07 січня 2025 року, ПАТ «Страхова компанія «УСГ» здійснила виплату в розмірі 160 001 грн. 00 коп., та згідно платіжного доручення № 1211_00000/2b188716-776c-457d-a063-0646420af386 від 07.01.2025 року - 17610 грн. 52 коп., а всього 177 610 грн. 52 коп. страхового відшкодування. Розмір невідшкодованої суми страхового відшкодування становить 32990,44 грн, у зв`язку з чим ПАТ «Страхова компанія «УСГ» звернулося до суду з цим позовом про відшкодування шкоди у зазначеному розмірі з відповідача як винуватця ДТП згідно з ст. 1194 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР)). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону №85/96-ВР. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону № 85/96-ВР в Україні одним із видів обов`язкового страхування є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинний на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №1961-IV). Згідно з ст. 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194 ЦК України). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону № 1961-IV, можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15, провадження № 14-176цс18, викладено висновок, згідно з яким відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20, зазначено, що враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16). Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У розглядуваному випадку після виплати страховиком винуватця ДТП страхового відшкодування позивачу, який раніше виплатив потерпілій особі страхове відшкодування, є недостатньою, а тому має бути відшкодована саме відповідачем відповідно до ст. 1194 ЦК України. З врахуванням наведеного, суд, проаналізувавши вищенаведені норми Закону та зібрані по справі докази, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПАТ « Страхова компанія «УСГ» 32990, 44 гривень виплаченого страхового відшкодування. Також, відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 3028 грн., сплачений позивачем, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та ст. 993, 1166, 1188, 1194 ЦК України, ст. 8-9, 27 Закону України «Про страхування», ст. 35, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved