Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування заяви вказує, що він перебуває у родинних відносинах з [PERSON] та [PERSON] . У документах, які підтверджують родинні відносини заявника з батьками наявні розбіжності у написанні їх прізвищ. Зокрема у свідоцтві про народження заявника зазначено однаково прізвища дитини і батьків « [PERSON] », але у паспорті заявника його прізвище вказано « [PERSON] », а у паспортах батьків їх прізвища вказано « [PERSON] ». У зв`язку з цими розбіжностями заявник не має можливості підтвердити факт родинних відносин у позасудовому порядку. Вирішення даного питання в органах державної реєстрації актів цивільного стану є неможливим, оскільки внесення змін до актових записів тягне за собою необхідність заміни значної кількості офіційних документів. Зазначені розбіжності у написанні прізвища заявника та його батьків призводять до виникнення низки проблемних юридичних питань, тому звернувся до суду. У судове засідання заявник не з`явився, проте у заяві просить розглянути справу без його участі. Представник заінтересованої особи надав заяву про розгляд справи без участі представника. Проти задоволення заяви не заперечують. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд приходить наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народився заявник « [PERSON] », у свідоцтві про його народження батьками записані: батько: « [PERSON] », мати: « [PERSON] » вказано на російській мові, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Відповідно до копії паспорта заявника, його прізвище вказано « [PERSON] ». Відповідно до копії паспортів батьків заявника їх прізвища вказано « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, одним із способів якого є встановлення фактів, які мають юридичне значення. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України доказами у цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пленум Верховного Суду України у пункті 7 постанови № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину та інше. Судом встановлено, що заявник в позасудовому порядку не може вирішити питання щодо встановлення юридичного факту родинних відносин. Враховуючи, що законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, він має бути встановлений в судовому порядку. Оцінивши надані докази у їх сукупності, а саме свідоцтво про народження заявника, копії паспорта заявника, копії паспортів батьків, суд встановив наявність розбіжностей у написанні прізвищ, що зумовлено різним їх відтворенням у документах. Враховуючи, що встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог та необхідність їх задоволення.

Outcome: approved