Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін Позивач, остаточно визначившись, просить стягнути з відповідача заборгованість по договору позики №25/11 від 01.11.2025 у сумі 217 789,00 грн. та понесені витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 01.11.2025 між ним і відповідачем укладений договір позики №25/11. За цим договором надав відповідачу 266 000 грн., а відповідач зобов`язався повернути до 31.01.2026. Також договором передбачене повернення позики у разі розірвання трудового договору з будь-яких підстав. 05.12.2025 відповідач звільнився але кошти не повернув. Йому було направлено вимогу повернути кошти але він її проігнорував. Після відкриття провадження відповідач сплатив 48 219 грн., а тому сума боргу зменшилася до 217 789,00 грн. Відповідач відзив не подавав. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги. Відповідач не з`явився і завчасно не повідомив про поважність причин неявки. Судова повістка, копія ухвали суду направлені відповідачу за зареєстрованим місцем проживання. Однак документи повернулися до суду з відміткою пошти адресат відсутній за вказаною адресою від 10.03.2026. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відтак відповідач є таким, що належно повідомлений про дату і місце розгляду справи. Таким чином згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України немає перешкод для судового розгляду. Процесуальні дії у справі 29.12.2026 ухвалою суду прийнято позовну заяву, відкрито провадження та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про судового засідання о 09-50 год. 17.02.2026. Судове засідання відкладено на 18.03.2026 о 09-00 год. у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю доказів належного повідомлення про час і місце судового розгляду. Фактичні обставини, які установив суд Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного: З 01.08.2023 позивач [PERSON] працював у ТОВ «Баядера Логістик» на посаді торгівельного агента. 01.11.2025 між ТОВ «Баядера Логістик» (Позивач) та відповідачем укладено договір позики №25/11. Згідно п. 1.1. Договору Позикодавець передає у власність Позичальнику грошові кошти (позику), а останній зобов`язується повернути таку ж суму грошей у визначений цим Договором строк. П. 2.1. Договору передбачено, що Позика надається у готівковій або безготівковій формі на вибір Позичальника шляхом видачі відповідної суми коштів із каси підприємства або перерахування коштів на рахунок, який вкаже Позичальник. Позика може надаватися частинами. На виконання умов вищезгаданого Договору ТОВ «Баядера Логістик» видало [PERSON] позику в сумі 266 000,00 грн. Позика видавалась з каси частинами, що підтверджується видатковими касовими ордерами: - 03.11.2025 на суму 50 000,00 грн. - 04.11.2025 - 50 000,00 грн. - 05.11.2025 - 50 000,00 грн. - 06.11.2025 - 50 000,00 грн. - 07.11.2025 - 50 000,00 грн. - 11.11.2025 - 16 000,00 грн. Згідно з п. 1 Договору позичальник зобов`язується повертати позику частинами або одним платежем із таким розрахунком, щоб повернути всю суму позики до 31.01.2026. Згідно з п. 3.2. позичальник має право достроково повернути позику. Згідно з п. 3.3. у разі припинення з будь-яких причин трудових відносин між Позикодавцем та Позичальником, останній зобов`язується не пізніше дня звільнення повністю повернути всю суму позики. 05.12.2025 відповідач звільнився з ТОВ «Баядера Логістик» на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (за угодою сторін). На підставі п. 3.3 Договору у відповідача виник обов`язок повернути отриману позику до 05.12.2025 включно. 08.12.2025 відповідачу, під особистий підпис було вручено вимогу щодо погашення позики в сумі 266 000,00 грн. Строк погашення вимогою встановлено 12.12.2025 включно. Після відкриття провадження позивач подав клопотання та зменшив суму позову до 217 789,00 грн. Заява мотивована тим, що відповідач сплатив 48 219 грн. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Із встановленого вбачається, що між сторонами виникли цивільні правовідносини врегульовані ст. 1046-1049 ЦК України. Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Суд зазначає, що письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Договір позики за своєю юридичною природою є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надано письмовий договір або інший документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання. Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15. За своєю суттю договір та касові ордери про отримання в борг грошових коштів є документами, які складаються при видачі коштів кредитором боржнику за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Таким чином, договір позики і ордери як документи, що підтверджують боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі наведених доказів суд встановив і це не заперечується сторонами, що відповідач отримав від позивача позику але у строк визначений договором не повернув чим порушив права позивача. Після відкриття провадження у справі відповідач частину позики повернув, але на час ухвалення рішення сума боргу становить 217 789,00 грн. За положеннями п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України судовим способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути примусове виконання обов`язку в натурі. Тобто заявлена сума боргу може бути стягнута за рішенням суду. З наведених положень закону та встановлених обставин вбачається, що відповідач отримав від позивача у позику кошти, але не повернув їх належним чином та у строк. Відтак суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому необхідно стягнути заявлену суму заборгованості за договором. Рішення про розподіл судових витрат Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд повністю задовольнив позов то з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3 990 грн. На підставі зазначеного і

Outcome: approved