Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що шлюб між нею та відповідачем було укладено 14 лютого 2014 року та зареєстровано виконкомом Ганичівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, України, за актовим записом N9, та 18 липня 2016 року рішенням Тячівського районного суду даний шлюб розірвано. Позивачка вказує, що від даного шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Рішенням Тячівського районного суду від 18 липня 2016 року з відповідача присуджено стягувати аліменти на її користь на утримання - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1000 гривень щомісячно, починаючи з 25 червня 2016 року, і до його повноліття. Зазначає, що на сьогоднішній день розмір аліментів, який був визначений рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 липня 2016 року, менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та є недостатнім для належного утримання сина, придбання одягу, взуття, продуктів харчування, шкільного приладді. Відповідач не піклується про дитину, не цікавиться його здоров`ям, духовним та моральним розвитком, а всі питання щодо виховання та утримання дитини вирішується лише позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Відповідач є працездатною і здоровою людиною, працює, має на утриманні двох малолітніх дітей від другого шлюбу, живе в своє задоволення, має постійний заробіток і має можливість сплачувати аліменти на утримання сина в більшому розмірі. Розмір аліментів, які стягуються з відповідача, в умовах стрімкого збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатній для матеріального утримання сина. Вказані обставини, ставлять позивачку у скрутне матеріальне становище та позбавляють дитину гідного розвитку та навчання та погіршили її матеріальний стан. Вказує, що ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що в свою чергу тягне постійне зростання витрат, зокрема з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного огляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказуванню. Внаслідок таких змін збільшуються витрати матері на утримання сина, що в свою чергу свідчить про погіршення її майнового стану. Позивачка вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в більшому розмірі, оскільки він виїжджає за кордон, де отримує хороші заробітки, і оскільки він працює не офіційно, то надати суду офіційну інформацію про його доходи вона не має можливості, а сам він приховує від неї їх розмір. Стан здоров`я відповідача задовільний, він молодий за віком, має утриманні двох малолітніх дітей від другого шлюбу, а тому, вважає, що він спроможний і зобов`язаний, оплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі по 6000 (шість) гривень, щомісячно, до досягнення ним повноліття. На підставі викладеного, просить суд збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 липня 2016 року по справі №307/1787/16-ц та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 23.02.2026 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивачка будучи, відповідно до положень п. 1 ч .8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрих кодовими ідентифікаторами за №R067115698963, в судове засідання не з`явилася. У позовній заяві вказує, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її відсутності. Відповідач, будучи відповідно до положень п. 1 ч.8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрих кодовими ідентифікаторами за №R067114313570, в судове засідання не з`явився та про причини неявки, суду не повідомив. У зв`язку з неявкою у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних в ній письмових доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, що надані позивачкою до позовної заяви, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. З свідоцтва про народження дитини, вбачається, що сторони являються батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11.08.2014 року виконкомом Калинівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області (а.с.8). Судом встановлено, що дитина перебуває на утриманні матері, що стверджується та актом обстеження матеріально-пбутових умов від 10.02.2026 року, складеного депутатом Дубівської селищної ради виборчого округу №1 Я.М. Негевський та засвідченим головою Дубівської селищної ради Д.Каганець (а.с.10). З вказаних акту обстеження вбачається, що зі слів [PERSON] її колишній чоловік [PERSON] з 2017 року сплачував аліменти на утримання сина [PERSON] з постійною заборгованістю. З довідки №199 від 10.02.2026 виданої старостою с. Калини В.Метелешко вбачається, що позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] разом з сином [PERSON] , 2014 р.н. та донькою [PERSON] , 2018 р.н. (а.с.9). Як вбачається з рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 липня 2016 року (справа № 307/1787/16-ц), яке набрало законної сили, з [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі по 1000 грн. щомісячно, починаючи з 25 червня 2016 року і до його повноліття (а.с. 6). Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 липня 2016 року (справа №307/1748/16-ц) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.7). Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. За приписами ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, спільна дитина сторін перебуває на утриманні позивачки та розмір присуджених до стягнення з відповідача аліментів не забезпечує достатній рівень життя малолітньої дитини. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» установлено у 2026 році прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 3512 гривень. На момент ухвалення рішення суду від 18 липня 2016 року про стягнення аліментів на утримання спільної дитини сторін згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» було установлено у 2016 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року 1167 гривень. При визначенні розміру аліментів на утримання спільної дитини суд враховує майновий стан позивачки, яка веде догляд за малолітньою дитиною, вік малолітнього [PERSON] , майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, відсутність у нього постійного місця роботи та стабільного джерела доходу, наявність у нього на утриманні інших утриманців, обставини щодо перебування сім`ї позивачки в скрутному матеріальному становищі, а також вимоги щодо розміру аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Разом із тим, судом береться до уваги та обставина, що з моменту ухвалення рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 липня 2016 року, за яким були враховані існуючі на той час обставини, передбачені ст. 182 СК України, істотно зріс рівень споживчих цін та відповідно до цього та з урахуванням вікових особливостей дітей, зросли витрати на їх утримання, що вплинуло на матеріальний стан позивачки у сторону його погіршення. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили. Зважаючи на рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей та з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково і збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 липня 2016 року в справі №307/1787/16-ц та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами ст. ст. 13, 76, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказів того, що відповідач [PERSON] має можливість сплачувати аліменти у розмірі 6000 грн. щомісячно на утримання дитини, позивачка суду не надала, а відтак, суд вважає, що у решті позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 1331, 20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) судового збору.

Outcome: partial