Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 19 листопада 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00-10308229, на суму 8872 грн. 50 коп., яка була перерахована на банківську картку № [NUMBER] , яку відповідач зазначив при укладенні договору. Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор 02297 для підписання договору № 00-10308229від 19 листопада 2023 року та підтвердження ознайомлення з кредитним договором. 22 січня 2024 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «ФК «МАКС КРЕДИТ» було укладено договір факторингу № 22-01/2024у відповідності до умов якого ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» відступило право вимоги до відповідача за кредитним договором ТОВ«ФК «МАКС КРЕДИТ». 16 серпня 2024 року між ТОВ «ФК «МАКС КРЕДИТ» та позивачем було укладено договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙСу відповідності до умов якого ТОВ «ФК «МАКС КРЕДИТ» відступило право вимоги до відповідача за кредитним договором позивачу. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свої зобов`язання, не здійснював погашення заборгованості. Оскільки відповідач зобов`язання за кредитним договором № 00-10308229 від 19 листопада 2023 року в розмірі 8872 грн. 50 коп., з яких 8872 грн. 50 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, не виконав позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, згідно прохальної частини позовної заяви просив проводити розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував (а. с. 5 зворот, 98 зворот). Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився причини неявки суду не повідомив (а. с. 94, 96, 100). Суд постановив проводити заочний розгляд справи. Представником позивача заявлено клопотання про витребування доказів, судом відмовлено в задоволені вказаного клопотання, з підстав не відповідності змісту клопотання вимогам ст. 84 ЦПК України (а. с. 51-52). З`ясувавши обставини по справі, дослідивши докази, що маються у справі надані позивачем на підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов`язання є кредитний договір, який укладається між сторонами відповідно до вимог ст.ст. 1046-1050, 1054-10561 ЦК України та відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зі змісту ст. 1078 ЦК України випливає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України - боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що 19 листопада 2023 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ», як позикодавцем, та відповідачем, як позичальником, був укладений договір кредитної лінії № 00-10308229, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 8872 грн. 50 коп., строком на 240 днів, зобов`язавшись повернути кредит, а також виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором (а. с. 37 -41). Відповідно до інформаційної довідки №204/09 від 09 вересня 2024 року ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» перерахувало відповідачу кошти на банківську картку № [NUMBER] (а. с. 18-19). 22 січня 2024 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «ФК «МАКС КРЕДИТ» укладено договір факторингу №22-01/2024, за яким ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» відступило ТОВ «ФК «МАКС КРЕДИТ » право вимоги за кредитним договором № 00-10308229 (а. с. 8-17, 71). 16 серпня 2024 року між ТОВ «ФК «МАКС КРЕДИТ» та позивачем укладено договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС, за яким ТОВ «ФК «МАКС КРЕДИТ» відступило позивачу право вимоги за кредитним договором № 00-10308229 (62-69). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16 серпня 2024 року, переданих фактору клієнтом за договором вбачається, що за кредитним договором розмір заборгованості складає 8872 грн. 50 коп., з яких 8872 грн. 50 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, і право вимоги сплати заборгованості перейшло до ТОВ «ФК «ЕЙС» (а. с. 59-61). Судом встановлено, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість за спірним кредитним договором № 00-10308229 від 19 листопада 2023 року складає 8872 грн. 50 коп., з яких 8872 грн. 50 коп. сума заборгованості за тілом кредиту (а. с. 56-57). Таким чином, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача за кредитним договором № 00-10308229 від 19 листопада 2023 року заборгованості у загальній сумі 8872 грн. 50 коп., є обґрунтованими та у відповідності до ст.ст. 611, 615 ЦК України підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а. с. 7, 96). Що стосується вимог про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, то суд зауважує таке. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається із позовної заяви, позивач вказує, що він поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. 00 коп. На підтвердження понесених витрат позивач надав суду договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, укладений між позивачем та адвокатським бюро «СОЛОМКО ТА ПАРТНЕРИ», додаткову угоду № 25770756687 від 20 грудня 2025 року до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 25 грудня 2025 року (а. с. 49, 50, 53-54). Оцінивши надані позивачем докази на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи ціну позову, складність справи, яка є малозначною і незначної складності, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. 00 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 526-530, 533, 536, 598, 610-615, 624-626, 638-643, 1046-10561,1082 ЦК України;

Outcome: approved