Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Представник відповідача [PERSON] адвокат Семків М.Н., 02.03.2026 звернувся в суд з заявою, яка сформована в системі «Електронний суд» 27.02.2026, про ухвалення додаткового рішення, в якій просить: винести додаткове рішення про стягнення з позивачки судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу в розмірі 20000 грн (т.2 а.с. 12). 03.03.2026 представник позивачки [PERSON] адвокат Креховецька Н.М. звернулася до суду із заявою, яка сформована в системі «Електронний суд» 02.03.2026, про ухвалення додаткового рішення. У поданій заяві представник позивачки Пуняк В.В. просить ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 343/1826/25 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 100 (сім тисяч сто) гривень 00 копійок. Заява мотивована тим, що на розгляді в Долинському районному суді Івано-Франківської області знаходиться цивільна справа № 343/1826/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання малолітньої дитини. 14 липня 2025 року [PERSON] уклала договір про надання правничої допомоги №105 від 14 липня 2025 року з адвокаткою Креховецькою Надією Миколаївною. Відтак, відповідно до цього договору про надання правничої допомоги адвокаткою Креховецькою Н.М. надається правнича допомога у справі № 343/1826/25. Її повноваження, як представниці Пуняк В.В., підтверджуються ордером, який наявний у матеріалах справи та додається до цього клопотання. 24.02.2026 судом ухвалене рішення по суті справи. Судові витрати, які понесла позивачка, у зв`язку із розглядом цієї справи, складаються із витрат у розмірі 7 100 (сім тисяч сто) гривень 00 копійок за надану професійну правничу допомогу [PERSON] у справі № 343/1826/25 адвокаткою Креховецькою Н.М., відповідно до Договору про надання правової допомоги № 105 від 14 липня 2025 року. При цьому, при розгляді судом цієї заяви та ухваленні судом додаткового рішення, звертає увагу суду на те, що акт приймання-передачі (робіт) послуг, про який зазначено в пункті 4.5 розділу 4 Договору про надання правової допомоги № 105 від 14 липня 2025 року, укладеного між [PERSON] та адвокаткою Креховецькою Надією Миколаївною, є завершальним етапом співпраці клієнтки та адвокатки, тобто буде свідчити про розірвання цього ж Договору, однак станом на сьогодні послуги [PERSON] ще надаються, тому відповідно цей акт не може бути виданий, що підтверджується пунктом 7.3 розділу 7 цього ж Договору. Також, додатково просить суд врахувати, що професійна правнича допомога за Договором про надання правової допомоги № 105 від 14 липня 2025 року надається адвокаткою Креховецькою Н.М. [PERSON] за фіксованими цінами. Відповідно до статті 246, пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України це є підставою для ухвалення додаткового рішення (т.2 а.с.7-8). 06.03.2026 представник відповідача [PERSON] - адвокат Семків М.Н., через систему «Електронний суд», подав клопотання про зменшення витрат на правову допомогу за результатами розгляду заяви представника Н.Креховецької, згідно якого просив під час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення зменшити розмір стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу понесену [PERSON] , в тому числі з врахуванням часткового задоволення позову в розмірі 1/5 частки від заявленої суми. У поданому клопотанні зазначено, що 24.02.2026 Долинський районний суд виніс судове рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини. По справі було встановлено, що представник позивачки [PERSON] адвокат Креховецька Н.М. звернулась 18.09.2025 в Долинський районний суд Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання малолітньої дитини, та просила ухвалити рішення, яким: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] у зв`язку з лікуванням та оплатою закладу дошкільної освіти у розмірі 51 137 (п`ятдесят одна тисяча сто тридцять сім) гривень 30 (тридцять) копійок. До витрат понесених Позивачкою зазначено, що 21 550 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок (лікування) та 40 770 (сорок тисяч сімсот сімдесят) чеських крон (відвідування садочка), що по еквіваленту до гривні за офіційним курсом гривні до чеської крони станом на 14.09.2025 за курсом НБУ (1 грн= 1,98) складає 80 724 (вісімдесят тисяч сімсот двадцять чотири) гривні 60 (шістдесят) копійок. З заявлених до стягнення 51137 грн позов задоволено частково, а саме: в розмірі 10775 грн, тобто 1/5 частку від заявлених позовних вимог. 02.03.2026 представник позивача звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення та стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 7100 грн. Заява про стягнення витрат понесених під час розгляду справи не відповідає принципам визначених вимогами ст.141 ЦПК України, а саме: судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, рішенням Долинського районного суду позов задоволено частково, з заявленої до стягнення суми позов задоволено частково в розмірі 1/5 частки від суми позову, що вже тільки за цих обставин витрати на правову допомогу підлягають пропорційному зменшенню, а саме до : 7100 х 1/5= 1420 грн (т.2 а.с.17-19). 17.03.2026 представник позивачки [PERSON] - адвокат Креховецька Н.М., через систему «Електронний суд», подала заперечення на заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення та клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. У поданих запереченнях адвокат Креховецька Н.М. просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення повністю. У разі якщо суд дійде висновку про наявність підстав щодо стягнення судових витрат з [PERSON] на користь [PERSON] - зменшити їх розмір до розумного та співмірного, а саме: до 100 гривень. Обґрунтовуючи свою позицію, адвокат Креховецька Н.М. зазначила, що 24.02.2026 судом ухвалене рішення по суті справи. Після ухвалення судом рішення у зазначеній справі представником відповідача [PERSON] адвокатом Семківим М.Н. подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить стягнути з позивачки витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн. Вважають зазначену заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне: Відсутність належного підтвердження обсягу наданих правничих послуг: Поданий представником відповідача розрахунок витрат містить лише загальний перелік процесуальних дій без будь-якої деталізації виконаних робіт, без зазначення часу, витраченого адвокатом на їх виконання, а також без конкретизації фактичного обсягу наданої правничої допомоги. Поданий розрахунок не дає можливості суду оцінити співмірність заявленої суми. Формальний характер розрахунку витрат на правничу допомогу: До заяви представником відповідача долучено розрахунок витрат, у якому зазначено вартість окремих процесуальних дій, а саме ознайомлення з матеріалами позову 4000 грн; складання відзиву 4000 грн; участь у судових засіданнях 2000 грн за одне судове засідання; складання клопотання 4000 грн. Зі змісту зазначеного розрахунку вбачається, що вартість участі адвоката у судових засіданнях визначена у розмірі 2000 грн за одне засідання та помножена на чотири судові засідання. Разом з тим поданий розрахунок не містить жодних відомостей щодо фактичного часу, витраченого адвокатом на участь у кожному із судових засідань, їх тривалості, а також не містить деталізованого опису виконаних робіт у межах кожної процесуальної дії. До того ж, представником відповідача не подавалось інших клопотань, окрім клопотань про відкладення розгляду справи. Відповідно до постанови Верховного Суду від 17.01.2022 по справі 756/8241/20, ознайомлення адвоката з матеріалами справи у Верховному Суді, його зустріч з клієнтом, погодження заперечень на касаційну скаргу, мають організаційний характер та за своєю природою не можуть бути віднесені до правової допомоги як окрема послуга, тому такі витрати не підлягають відшкодуванню. Однак, представник [PERSON] всупереч цій правовій позиції Верховного Суду заявляє про стягнення судових витрат за ознайомлення з матеріалами позову в розмірі 4000,00 грн. Відповідно ці витрати однозначно не підлягають задоволенню, як такі. За таких обставин наведений розрахунок має формальний характер, складений всупереч усталеній практиці Верховного Суду і не може вважатися належним доказом обґрунтованості заявленої до відшкодування суми витрат на правничудопомогу. Неналежне оформлення договору про надання правничої допомоги: Наданий представником відповідача договір №01 про надання юридичних послуг адвокатом від 15.10.2025 містить ознаки шаблонного та неналежного оформлення з третьою особою, котра не є стороною по справі. Зокрема у графі щодо довірителя зазначено: «Назва Пуняк Роман Васильович», що свідчить про те, на їх думку, що договір укладений із Клієнтом - Назва [PERSON] , котрий є третьою особою та не має жодного відношення до цієї справи. Таке оформлення договору ставить під сумнів належне індивідуалізоване оформлення договору саме для клієнта [PERSON] . Крім того умови зазначеного договору не дають можливості чітко встановити структуру гонорару, обсяг послуг, що входять до заявленої суми, а також співвідношення між заявленою сумою гонорару та фактично виконаними роботами. Договір №01, на який посилається представник відповідача, має той самий номер, що й договір, який використовувався адвокатом Семківим М.Н. в іншій судовій справі № 343/1558/25 за участю тих самих сторін. Хоча такі договори можуть відрізнятися за змістом, сама обставина використання договорів з ідентичним номером у різних справах ускладнює встановлення того, який саме обсяг правничої допомоги був наданий у межах цієї конкретної справи. За таких умов подані документи не дають можливості однозначно встановити, що заявлена до відшкодування сума витрат на правничу допомогу пов`язана виключно з розглядом цієї справи. Щодо належності ордера адвоката: Представником відповідача долучено ордер на надання правничої допомоги. Разом з тим форма наданого ордера викликає сумніви щодо його актуальності, оскільки з 2024 року ордери в електронному кабінеті адвоката формуються за оновленим зразком, який не містить відомостей про посвідчення адвоката. Натомість наданий до суду ордер містить такі відомості, що характерно для ордерів попереднього зразка, який жодним чином не міг бути згенерованим через Електронний кабінет адвоката 15.10.2025. Таким чином повноваження представника відповідача - адвоката Семківа М.Н. не підтверджені належним чином. Неспівмірність заявлених витрат зі складністю справи: Заявлена представником відповідача сума витрат у розмірі 20000 грн є явно завищеною та неспівмірною зі складністю даної справи. Справу про стягнення додаткових витрат на утримання дитини не можна віднести до категорії складних справ, вона, як малозначна не потребувала значного обсягу процесуальних дій, вишукування судової практики чи значних витрат часу адвоката. Також, цей спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Таким чином заявлена сума витрат не відповідає критеріям розумності,обґрунтованості та співмірності. Відтак, вважають, що підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу відсутні. Однак, у разі, якщо суд дійде висновку про можливість стягнення витрат на правничу допомогу з [PERSON] , просять їх розмір зменшити до обгрунтованої та пропорційної суми, а саме до 100 гривень, з огляду на обсяг справи та реальні витрати сторін. Звертають увагу суду на те, що повністю на утриманні [PERSON] перебуває її малолітня донька - [PERSON] . Відповідач повинен би сплачувати аліменти, однак не сплачує їх у визначеному судом розмірі і має значнузаборгованість як зі сплати аліментних зобов`язань, так і зі сплати за рішенням суду про розподіл спільного сумісного майна. Натомість дитина проживає на території Чеської Республіки (навчається в освітньому закладі, відвідує різні додаткові заняття, оскільки дівчинка надзвичайно здібна),часто хворіє й потребує значних коштів й увесь цей фінансовий тягар несе виключно [PERSON] самостійно (т.2 а.с.23-26). Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки не повідомив, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений судом. Представника відповідача [PERSON] адвокат Семків М.Н. (ордер серії АТ №1087771 т.2 а.с.3) в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце його проведення був належним чином повідомлений судом. В Долинський районний суд 17.03.2026 поступила заява, сформована в системі "Електронний суд", відповідно до якої представник відповідача [PERSON] - адвокат Семків М.Н. просить судове засідання призначене на 17.03.2026 о 15.00 год. проводити без відповідача та його представника (т.2 а.с.31). Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Креховецька Н.М. (ордер серії АТ №1107193 т.2 а.с.9) в судове засідання не з`явилися, хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені судом. В Долинський районний суд 17.03.2026 поступила заява, сформована в системі "Електронний суд", згідно якої представник позивачки [PERSON] - адвокат Креховецька Н.М. вказує, що судове засідання по даній справі призначене на 17.03.2026 о 15.00 год., однак ні позивачка, ні її представник цього дня не можуть з`явитись до суду для участі в судовому засіданні. Вимоги, викладені в заяві про ухвалення додаткового рішення, подані представником [PERSON] - адвокатом Креховецькою Н.М. підтримують в повному обсязі та просять їх задоволити. У задоволення вимог, викладених у заяві про ухвалення додаткового рішення представника [PERSON] - адвоката Семківа М.Н, просять відмовити в повному обсязі з урахуванням заперечень [PERSON] , надісланих суду 16.03.2026 ( т.2 а.с.29). У відповідності до вимог ч.4 ст. 270 ЦПК України - у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Семківа М.Н. про ухвалення додаткового рішення, заяву представника позивачки [PERSON] адвоката Креховецької Н.М. про ухвалення додаткового рішення, клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Семківа М.Н. про зменшення витрат на правову допомогу за результатами розгляду заяви представника [PERSON] , заперечення на заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення та клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, подані представником позивачки [PERSON] - адвокатом Креховецькою Н.М. дослідивши письмові докази, які надані на їх обґрунтування, дійшов наступного висновку. Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з п. 3 ч. 1, ч.2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 246 ЦПК України. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області у справі № 343/1826/25 від 24.02.2026 ухвалено: Позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання малолітньої дитини - задоволити частково. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею додаткові витрати на утримання малолітньої доньки , [PERSON] , [INFO] у зв`язку з лікуванням у розмірі 10775 (десять тисяч сімсот сімдесят п`ять) гривень 00коп. Стягнути з [PERSON] на користь держави 280 (двісті вісімдесят) гривень 48 коп. судового збору. В решті позовних вимог відмовити. (т.1 а.с. 234-239). При цьому, представниками сторін по справі адвокатами Семківим М.Н. та Креховецькою Н.М. перед закінченням розгляду справи заявлено про намір скористатися правом на подачу доказів про понесені судові витрати протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області в даній справі ухвалено 24 лютого 2026 року. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Семківим М.Н. заяву про ухвалення додаткового рішення сформовано в системі «Електронний суд» 27 лютого 2026 року, представником позивачки [PERSON] - адвокатом Креховецькою Н.М. заяву про ухвалення додаткового рішення сформовано в системі «Електронний суд» 02 березня 2026 року, тобто обидві заяви про ухвалення додаткового рішення подані у межах строку, визначеного ч.8 ст. 141 ЦПК України, а тому підлягають розгляду судом по суті. До заяви додано докази її надсилання іншим учасникам справи та докази понесених витрат на правничу допомогу. Згідно з ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту першого частини третьої зазначеної статті, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема: витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який, в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Зокрема, ст. 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом рішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до положень п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Аналіз зазначених процесуальних норм дає підстави для висновку, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право подати відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Отже, підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №810/795/18 зазначено про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При вирішенні заяви представника відповідача [PERSON] адвоката Семківа М.Н. суд виходить з наступного. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до заяви про ухвалення додаткового рішення представником відповідача [PERSON] адвокатом Семківим М.Н. подано такі документи: договір № 01 про надання юридичних послуг адвокатом від 15 жовтня 2025 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Семківим М.Н., відповідно до пункту 2.2 якого вартість правничої допомоги визначається згідно з розрахунком, складеним адвокатом. Розмір винагороди адвоката встановлено у сумі 20 000 грн, однак може бути змінений за згодою сторін у разі тривалості процесу та збільшення обсягу наданих послуг (т. 2 а.с. 4); розрахунок судових витрат на правничу допомогу у цивільній справі № 343/1826/25, відповідно до якого витрати на професійну правничу допомогу становлять 20 000,00 грн, зокрема: 4 000,00 грн за ознайомлення з матеріалами позову та вивчення правового обґрунтування (4 год); 4 000,00 грн за складання відзиву на позовну заяву (4 год); 8 000,00 грн за участь адвоката у судових засіданнях (по 2 000,00 грн за одне судове засідання, кількість засідань 4); 4 000,00 грн за складання клопотання про недопустимість та неналежність доказів (4 год) (т. 2 а.с. 4 зв. стор.); квитанцію до прибуткового касового ордера № 01 від 15.10.2025, відповідно до якої [PERSON] сплатив адвокату Семківу М.Н. 20 000 грн за договором про надання правничої допомоги № 01 від 15.10.2025 (т. 2 а.с. 4 зв. стор.). На переконання суду, представником відповідача [PERSON] адвокатом Семківим М.Н. на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу подано належні та допустимі докази, які відповідають вимогам ЦПК України. Надані послуги передбачені умовами відповідного договору. Разом з тим, заперечення представника позивачки на заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення та клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, не містять достатніх обґрунтувань та відповідних доказів завищення витрат на послуги адвоката, неспівмірності їх зі складністю справи та надмірністю таких витрат. Доводи представника позивачки [PERSON] адвоката Креховецької Н.М. щодо відсутності підстав для стягнення витрат на правничу допомогу суд оцінює критично з огляду на таке. Щодо тверджень про відсутність належного підтвердження обсягу наданих правничих послуг. Судом встановлено, що представником відповідача подано договір про надання правничої допомоги, розрахунок витрат із зазначенням видів виконаних робіт, а також документ, що підтверджує їх оплату. Вказаний розрахунок містить конкретний перелік процесуальних дій (ознайомлення з матеріалами, складання відзиву, участь у судових засіданнях, підготовка клопотання), що дає можливість суду встановити характер та обсяг наданої правничої допомоги. ЦПК України не містить вимоги щодо обов`язкового погодинного обліку часу адвоката або надмірної деталізації кожної процесуальної дії, а тому відсутність помінутного розрахунку не є підставою для відмови у відшкодуванні витрат. Щодо тверджень про формальний характер розрахунку витрат. Сам по собі факт визначення вартості окремих процесуальних дій (складання процесуальних документів, участь у судових засіданнях) відповідає усталеній практиці визначення гонорару адвоката та не свідчить про його формальність. Участь адвоката у чотирьох судових засіданнях підтверджується матеріалами справи, а тому витрати у цій частині є реальними та пов`язаними з розглядом справи. Щодо посилання на практику Верховного Суду. Посилання представника позивачки на постанову Верховного Суду від 17.01.2022 у справі № 756/8241/20 не може бути підставою для повної відмови у стягненні витрат, оскільки наведена правова позиція стосується оцінки окремих видів послуг у конкретних обставинах справи. Разом з тим у даній справі заявлені витрати включають не лише організаційні дії, але й підготовку процесуальних документів та участь у судових засіданнях, що безумовно є правничою допомогою та підлягають компенсації. Щодо доводів про неналежне оформлення договору. Формальні неточності у викладенні реквізитів договору (зокрема використання слова «Назва») не спростовують факту укладення договору між конкретними сторонами та його виконання, що підтверджується також платіжним документом. Сам по собі номер договору або можливе використання подібних шаблонів у діяльності адвоката не є доказом недійсності договору чи відсутності наданих послуг. Щодо доводів про неналежність ордера. Суд враховує, що ордери на надання правничої допомоги формуються в електронному кабінеті адвоката відповідно до встановленого зразка, чинного на момент їх видачі. Водночас саме по собі посилання на можливу невідповідність форми ордера оновленому зразку не є належним доказом відсутності у адвоката повноважень на представництво. Матеріалами справи підтверджується, що адвокат Семків М.Н. фактично здійснював представництво інтересів відповідача у суді, зокрема подавав процесуальні документи та брав участь у судових засіданнях, що не заперечується сторонами. Верховний Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що формальні недоліки документів, які підтверджують повноваження представника, за відсутності спору щодо самого факту представництва, не можуть бути безумовною підставою для невизнання таких повноважень. Крім того, ордер є документом, що підтверджує повноваження адвоката, однак у сукупності з іншими доказами (договором про надання правничої допомоги, фактичними діями представника у справі) підтверджує реальність надання правничої допомоги. За таких обставин доводи представника позивачки про неналежність ордера є формальними, не підтверджені належними доказами та не спростовують факту надання відповідачу професійної правничої допомоги. Щодо неспівмірності витрат. Оцінюючи розмір заявлених витрат, суд враховує характер спору, кількість судових засідань, обсяг підготовлених процесуальних документів та фактичну участь адвоката у справі. Заявлена сума витрат не є очевидно надмірною з огляду на обсяг виконаної роботи, а тому підлягає врахуванню з урахуванням принципу пропорційності, передбаченого статтею 141 ЦПК України. Щодо доводів про складне матеріальне становище позивачки та наявність дитини. Обставини, пов`язані з матеріальним становищем сторони, наявністю дитини чи невиконанням іншою стороною аліментних зобов`язань, не впливають на розподіл судових витрат, який здійснюється виключно відповідно до вимог процесуального закону та принципу пропорційності залежно від результатів розгляду справи. Отже, наведені представником позивачки доводи не спростовують факту понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, їх реальності та зв`язку з розглядом справи, а тому не є підставою для відмови у їх відшкодуванні. У той же час, як зазначалося вище,відповідно до вимог статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з рішенням Долинського районного суду від 24.02.2026 позовні вимоги позивачки [PERSON] задоволено частково на 21,07 %, що визначено з такого розрахунку: 10 775,00 грн (сума задоволених позовних вимог) ? 100 % : 51 137,30 грн (сума заявлених позовних вимог) = 21,07 %. Враховуючи викладене та принцип пропорційності розподілу судових витрат, з огляду на часткове задоволення позову, з позивачки на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, а саме 78,93 %, що становить 15 786,00 грн (20 000,00 грн ? 78,93 %). За таких обставин суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення. При вирішенні заяви представника позивачки [PERSON] адвоката Креховецької Н.М. суд виходить з наступного. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивачки подано такі документи: договір № 105 про надання правничої допомоги від 14.07.2025, укладений між [PERSON] та адвокатом Креховецькою Н.М. Відповідно до пунктів 4.1, 4.5 договору гонорар є винагородою адвоката за здійснення захисту та представництва інтересів клієнта. Клієнт зобов`язаний протягом трьох днів з моменту підписання договору сплатити передплату у розмірі 3 000,00 грн, а решту гонорару відповідно до акта приймання-передачі наданих послуг (т.2 а.с.1012); детальний опис робіт (послуг), наданих за договором №105 від 14.07.2025, відповідно до якого станом на 02.03.2026 надано послуг на загальну суму 7 100,00 грн (т.2 а.с.15); платіжну інструкцію №1.218494901.1 від 15.07.2025, відповідно до якої [PERSON] сплачено адвокату Креховецькій Н.М. 3 000 грн передплати за договором №105 від 14.07.2025 (т.2 а.с.14); ордер серії АТ №1107193 від 15.07.2025 (т.2 а.с.9). Представник відповідача Пуняка Р.В. подав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, посилаючись на часткове задоволення позову. Оцінюючи подані докази та заперечення представника відповідача, суд враховує конкретні обставини справи, її складність, обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, а також принцип пропорційності розподілу судових витрат. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено на 21,07 %, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 1 495,97 грн (21,07 % від 7 100,00 грн). З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви представника відповідача [PERSON] адвоката Семківа М.Н. та часткового задоволення заяви представника позивачки [PERSON] адвоката Креховецької Н.М. про ухвалення додаткового рішення. При цьому, суд ухвалюючи дане додаткове рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. На підставі викладеного,

Outcome: approved