Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

До Заводського районного суду міста Кам`янського звернулось Акціонерне товариство «Сенс Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 16.02.2022 року між Акціонерним товариством «Альфа - Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір в електронній формі. За умовами договору відповідач отримав кошти у сумі 16 000 грн у формі встановлення кредитної лінії зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 35,99 % річних строком на 12 місяців з правом пролонгації.Оскільки відповідач зобов`язання за договором не виконав, станом на 16.06.2025 виникла заборгованість у сумі 50 070,33 грн, що складається з: суми заборгованості по простроченому тілу кредиту - 5 904,65 грн; суми заборгованості по процентах - 18 489,66 грн., тіло кредиту - 25 676,02 гривень. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2025 року головуючою суддею визначено суддю Подкопаєву І.А.. Ухвалою від 06.01.2026 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Учасникам справи встановлені строки для подання заяв по суті справи, а також заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. В судові засідання, призначені на 09.02.2026, 12.03.2026, учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи та/або заяв про оголошення перерви на адресу суду не надходило, про причини неявки суд не повідомили. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заяв чи клопотань від нього на адресу суду не надходило. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач не з`явився на судовий розгляд справи, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Ухвалою, внесеною до протоколу судового засідання 12.03.2026, суд постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, перейти до стадії ухвалення рішення, призначив проголошення на 23.03.2026 о 08:30 годині. В судове засідання, призначене на 23.03.2026, учасники справи не з`явилися. Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини, що виникли між сторонами. 16.02.2022 року [PERSON] ідентифікувався в АТ «Альфа - Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», ініціював процес активації картки із використанням системи «Інтернет - сервісу» «My Alfa-bank» та отримав від Банку ОТП - пароль - аналог ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора (комбінація цифр у вигляді смс-коду) на номер телефону [NUMBER]. Підписання угоди № 632337143 про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», позичальником здійснено ОТП - паролем - аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора, що підтверджується Довідкою про ідентифікацію (а.с. 15). Угода № 632337143 про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, інформація про значення (комбінацію цифр) одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер телефону, про належність номеру телефону [PERSON] в матеріалах справи відсутні. 16.02.2022 року [PERSON] , використовуючи одноразовий ідентифікатор 8448 підписав Паспорт споживчого кредиту в АТ «Альфа - Банк», відповідно до якого визначені основні умови кредитування: сума кредиту - 16 000,00 гривень, строк кредитування: 12 з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання Клієнтом умов Договору, розрахунковий період - один місяць, процентна ставка - 35,99 % річних, фіксована. Відповідно до п. 7 Паспорту споживчого кредиту умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо (а.с. 7 - 8). В матеріалах справи міститься Акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії між АТ «Альфа - Банк» та [PERSON] , яка не містить дати, а також не містять ані власноручного, ані електронного цифрового підпису відповідача, а також відсутнє посилання на підписання вказаного Акцепту одноразовим ідентифікатором (а.с. 8). Відповідно до п. 2 Акцепту Клієнту відкрито поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні (далі - Рахунок). Реквізити Рахунку будуть повідомлені Клієнту окремо. Для Клієнта випущена міжнародна платіжна картка строком на 5 (п`ять) років з моменту випуску. Сума встановленої Кредитної лінії складає 16 000,00 гривень, максимальний ліміт Кредиту складає 200 000,00 гривень. Процентну ставку за користування Кредитною лінією для торгових операцій та/або операцій зняття готівки пропоную встановити у розмірі 35,99 %, тип процентної ставки - фіксована. В матеріалах справи відсутня Заявка відповідача на отримання кредиту, сформована Клієнтом, індивідуальна оферта, яка містить істотні умови договору, погоджена Товариством заявка на кредит, оферта Товариства і її акцептування Клієнтом. Також в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують факт видачі платіжної картки відповідачу із зазначенням строку її дії. Відповідно до наданої позивачем виписки з рахунка приватного клієнта № 639287-2025/0729 [PERSON] користувався банківською карткою, сума витрат по картці становила 14 976,00 гривень (а.с. 10, зворотній бік - 11). Також за період з 16.02.2022 по 01.07.2025 кредитний ліміт неодноразово збільшувався, відсотки за користування кредитними коштами за цей період нараховувались та стягувались за рахунок збільшення кредитного ліміту, сума нарахованих відсотків становить 15 831,11 гривень (а.с. 9 - 10). Всього витрати за весь період - 30 807,11 гривень; кінцевий залишок - 31 580,67 гривень; кінцева заборгованість зі сплати комісійних відсотків: 18 489,66 гривень (а.с. 11). З наданого позивачем Детального розрахунку заборгованості за Договором вбачається, що [PERSON] має заборгованість за кредитним договором за період з 16.02.2022 по 16.06.2025 у сумі 50 070,33 грн, яка складається з: -заборгованості за простроченим тілом кредитом - 5 904,65 грн, з урахуванням сплаченої суми - 10 098,38 грн; -заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 18 489,66 грн, з урахуванням сплаченої суми - 23 511,78 грн; -заборгованості по тілу кредиту - 25 676,02 грн; з урахуванням сплаченої суми - 42 469,13 грн (а.с. 11а). Акціонерне товариство «Альфа - Банк» змінило найменування на Акціонерне товариство «Сенс Банк», що підтверджується протоколом № 2/2022 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа - Банк» (а.с. 24, зворотній бік - 26), Витягом з Статуту АТ «Сенс Банк» (а.с. 21 - 23). Аналіз фактичних обставин справи свідчить, що між сторонами виник спір щодо неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором, а тому до спірних відносин застосуванню підлягають норми матеріального права, зокрема Розділу І, ІІ та Глава 71 Підрозділу 1 Розділу ІІІ Книги п`ятої ЦК України. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України). Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15.11.2016 року та Закон України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII від 12.05.1991 року (в частині, що не суперечить Закону України № 1734-VIII). Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. На відносини, які виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів, поширюється дія Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Згідно зі ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Фактично, оскільки законодавство не вимагає, щоб електронні договори підписувалися тими видами підпису, які забезпечують незмінюваність їхнього змісту (КЕП або УЕП), питання щодо дотримання письмової форми при їх вчиненні зводиться до того, чи можна вважати зміст цих договорів зафіксованим (вимога ч. 1 ст. 207 ЦК України). Однак відсутність матеріально-правових вимог до фіксації змісту електронного договору не означає, що це питання може ігноруватися в ході судового розгляду. Можливість перевірки судом достовірності, цілісності й незмінюваності електронного документа, залежить насамперед від виду підпису, за допомогою якого він підписаний. Якщо електронний документ підписаний за допомогою КЕП чи УЕП, суд може перевірити достовірність, цілісність і незмінність даних, які в ньому містяться, за допомогою спеціальних програмних засобів або з використанням спеціальних онлайн-сервісів. Які саме це мають бути дії, залежить від способу надання відповідного процесуального документа до суду (паперова копія, електронний примірник тощо), формату, в якому цей документ зберігається, особливостей електронного підпису, за допомогою якого він підписаний, тощо. При цьому характер цих процесуальних дій визначається особливостями дослідження електронних доказів, що передбачені процесуальним законодавством. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 4 лютого 2026 року у справі № 758/14925/23 (провадження 61-4523св25) Згідно з вимогами частини другої статті 1054 ЦК України відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частина друга статті 1046 ЦК України). Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Факт укладення кредитного договору (позики) не може бути встановлено судом без встановлення факту перерахування грошових коштів позичальнику. Встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту перерахування коштів на рахунок боржника слугує додатковим підтвердженням факту укладення кредитного договору. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 09 серпня 2023 року у справі № 755/16831/19 (провадження № 61-17567св21). Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до вимог частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Суд встановив і це підтверджується матеріалами справи, що відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 7000,00 гривень на свою банківську картку, відтак в нього виник обов`язок з повернення отриманих коштів у розмірі та на умовах встановлених договором. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В обґрунтування своїх вимог про стягнення заборгованості АТ «Сенс Банк» посилалося на те, що Паспорт споживчого кредиту від 16.02.2022, Акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, Довідка про ідентифікацію клієнта та виписка по рахунку складають договір про надання кредиту, підтверджуються факт отримання кредитних коштів, а тому відповідач зобов`язується виконувати його умови, в тому числі в частині повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними. Оцінюючи доводи позивача, суд виходить із наступного. За своєю правовою природою Паспорт споживчого кредиту є публічним договором приєднання. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Відтак, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України слідує, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Наявні у матеріалах справи Паспорт споживчого кредиту, Акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії не містять ані власноручного, ані електронного цифрового підпису відповідача, в Акцепті також відсутнє посилання на підписання документу одноразовим ідентифікатором. Також в матеріалах справи відсутня Угода № 632337143 про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, інформація про значення (комбінацію цифр) одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер телефону відповідача, про належність номеру телефону [PERSON] .. В матеріалах справи відсутня Заявка відповідача на отримання кредиту, сформована Клієнтом, індивідуальна оферта, яка містить істотні умови договору, погоджена Товариством заявка на кредит, оферта Товариства і її акцептування Клієнтом. Також в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують факт видачі відповідачу платіжної картки із зазначенням строку її дії. Крім того, наявні в матеріалах справи детальний розрахунок заборгованості та виписка по особовому рахунку містять суттєві розбіжності в сумах нарахованих та сплачених сум по тілу кредиту та відсотках за користування кредитними коштами. Так, у наданому позивачем розрахунку заборгованості зазначено, що в рахунок погашення тіла кредиту відповідач сплатив 10 098,38 гривень, сума заборгованості за простроченим тілом кредиту становить 5 904,65 гривень; в рахунок погашення тіла кредиту відповідач сплатив 42 469,13 гривень, сума заборгованості становить 25 676,02 гривень; в рахунок погашення відсотків за користування кредитними коштами відповідач сплатив 23 511,78 гривень, сума заборгованості за відсотками становить 18 489,66 гривень (а.с. 11а). При цьому, у наданій виписці по особовому рахунку сума заборгованості за нарахованими відсотками складає 15 831,11 гривень, витрати кредитних коштів - 14 976,00 гривень, кінцевий залишок - 31 580,67 гривень, заборгованість зі сплати комісійних відсотків - 18 489,66 гривень. Сплачені Відповідачем суми взагалі не знайшли свого відображення у документі. З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні в матеріалах справи документи Паспорт споживчого кредиту, Акцепт, Довідка про ідентифікацію клієнта, які не містять ані власноручного, ані електронного цифрового підпису відповідача, а також відсутнє посилання на підписання вказаних документів одноразовим ідентифікатором, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами. Відсутність інших документів, на які містяться посилання в матеріалах справи, а також суттєві розбіжності в розрахунках заборгованості позбавляють суд можливості достовірно встановити характер та зміст спірних правовідносин між сторонами, не дозволяє визначити істотні умови договору, що були погоджені між сторонами, перевірити здійснений позивачем розрахунок заборгованості з точки зору її законності та обґрунтованості. Відповідно до частин першої, третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, шоста статті 81 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, встановивши фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами, визначивши спірні правовідносини та норми права, що підлягають застосуванню до них, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed