Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. [PERSON] (далі по тексту позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 15.04.2007 року виконкомом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області, актовий запис № 6. Від їх шлюбу народилися дві доньки малолітня [PERSON] , [INFO] , та повнолітня [PERSON] , 2007 року народження. Причиною їх розлучення є те, що протягом останнього року сторони фактично проживають порізно один від одного, таким чином втрачено почуття любові, поваги та розуміння один одного. Зважаючи на те, що вони фактично не пов`язані спільним побутом та господарством, сімейні відносини не підтримують, а шлюб існує лише формально. У визначений судом строк відзиву на позов відповідач не подала. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 16.02.2026 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) осіб. З матеріалів справи вбачається, що поштове відправлення із процесуальними документами, копією позовної заяви із доданими до неї документами, направлені відповідачу за адресою її місцем проживання (перебування), зареєстрованою у встановленому законом порядку та отримані нею 23.02.2026. У строк, встановлений судом ухвалою від 16.02.2026, від відповідача відзив на позов не надійшов. Будь-які докази по справі, крім поданих позивачем разом із позовною заявою, від учасників справи на адресу суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.04.2015 року, на що вказує свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Подружжя має дітей, у тому числі неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , свідоцтво серії [NUMBER] (а.с. 7). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2026/000868372 від 19.01.2026, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Позивач не бажає примирення, подальше сумісне сімейне життя, збереження сім`ї вважає неможливим, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Відповідач своїх заперечень щодо розірвання шлюбу із позивачем до суду не подала. Відповідно до ст. 1 Сімейного кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Статтею 24 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно положень чч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] припинили сімейно-шлюбні відносини, позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, підстави для надання строку на примирення сторін відсутні, родина розпалась остаточно і у подальшому збережена бути не може. Враховуючи вище викладене, суд вважає неможливим надалі зберегти сім`ю позивача та відповідача, подальше перебування їх у шлюбі суперечить інтересам кожного та порушує засади добровільності шлюбу, а тому такий шлюб має бути розірваний. Розподіл судових витрат. Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні з позовом до суду, позивачем сплачено судовий збір згідно квитанції № 1.524933439.1 від 10.02.2026, який у зв`язку із задоволенням позову підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved