Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що позивач є співвласником вказаної квартири. Іншим співвласником є чоловік позивачки [PERSON] . В період з 2015 по 2019 рік дочка позивачки [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] , який також проживав у зазначеній квартирі. Після розірвання шлюбу [PERSON] з липня 2018 року в квартирі позивачки не проживає, особисті речі забрав, інтерес до квартири не виявляє, його місце перебування не відоме. Засоби зв`язку з відповідачем відсутні. [PERSON] має пільги по сплаті комунальних послуг за вищевказаною адресою, однак їх реалізувати позивачка не має можливості через реєстрацію відповідача в цій квартирі, тому вона звернулася з позовом до суду. Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Звіздун А.М. до суду подав заяву, в якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розгляд справи проводити без участі позивача та його представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме: судовою повісткою за останнім відомим місцем проживання. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Третя особа [PERSON] подала до суду заяву, в якій зазначила, що підтверджує обставини, зазначені в позові, зокрема, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з липня 2018 року. Просить позов задовольнити та розглядати справу без її участі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Суд установив, що згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 09.12.1997 [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.7). Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є подружжям (а.с.10). Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру ветеранів війни № 20200905-00078447 від 05.09.2025 [PERSON] є учасником бойових дій (а.с.13 зв). З витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20250825-4343 від 25.08.2025 вбачається, що [PERSON] зник на території бойових дій (під час воєнних дій) (а.с.12). Відповідно до сповіщення сім`ї № 122 (№1/5655 від 06.10.2022 [PERSON] зник безвісти 29.09.2022 в районі населеного пункту Піски Покровського району Донецької області (а.с.11). Згідно із довідками адміністративного відділу «Центр надання адміністративних послуг» Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 14.4-12/2420 від 18.12.2025, № 14.4-12/2436 від 24.12.2025 в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровано чотири особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , зареєстрований але не проживає з липня 2018 року (а.с.16). З акта про непроживання особи за місцем реєстрації № 81 від 18.12.2025, вбачається, що комісія, до якої увійшли: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , встановила, що [PERSON] , [INFO] , не проживає за адресою: [ADDRESS] з липня 2018 року (а.с.14). Реєстрація відповідача за вищевказаною адресою також підтверджується відомостями, наданими на запити суду Соколівською сільською радою Кропивницького району Кіровоградської області, як органом реєстрації місця проживання (а.с.27). Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтями 12, 13, 89 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.47 Конституції України, якою гарантується право на житло і встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст.ст.319, 321, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі, що належить позивачу, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Зважаючи на позицію позивача судові витрати суд залишає по фактично понесеним. На підставі ст.ст.319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved