Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №103508000 від 21.07.2023 в сумі 55108,44 грн., мотивуючи тим, що 21.07.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір №103508000 відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 16000 грн., який підписано електронним підписом позичальника відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону. 28.02.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №105-МЛ/Т, за яким відбулося відступлення прав вимоги, зокрема і за кредитним договором №103508000 від 21.07.2023, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Сума та розрахунок за кредитним договором №103508000 від 21.07.2023 було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно договору відступлення прав вимоги №105-МЛ/Т від 28.02.2024 та становить 55108,44 грн., з яких: 12612 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 41376,44 грн прострочена заборгованість за сумою відсотків, 1120 грн. прострочена заборгованість за комісією. Відповідач не виконав зобов`язання перед банком. Заборгованість не погашена. Відзив на позовну заяву не надано. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Заперечення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача не надходило, відзив на позовну заяву не надано. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в силу вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився. Причини неявки не повідомив, відзив не надав. 23.03.2026 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 21.07.2023 [PERSON] звернулася з заявою-анкетою до ТОВ «Мілоан» з проханням надати кредит (а.с.13). Відповідно до договору про споживчий кредит №103508000 від 21.07.2023, укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , який підписаний електронними підписами сторін, одноразовим ідентифікатором, останній надано ліміт (сума) кредиту 16000 грн. на 105 днів з 21.07.2023. Загальні витрати позичальника за пільговий період складає 3640 грн. в грошовому виразі та 14562 відсотків річних у процентному значенні, загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складає 46840 грн. в грошовому виразі та 11521 відсотків річних у процентному значенні. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 19640 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (за весь строк кредитування) складає 62840 грн. Комісія за надання кредиту: 1120 грн, яка нараховується з ставкою 7%. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 2520 грн, які нараховуються за ставкою 1,05% від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом (а.с.8-9). З додатку №1 до договору про споживчий кредит №103508000 від 21.07.2023 вбачається графік платежів, згідно якого відповідач 21.07.2023 отримав кредит в сумі 16000 грн. 1120 грн. комісія за користування кредитом; 45720 грн - проценти за користування кредитом (а.с.10). Згідно додатку №2 до договору [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту (а.с.10 на звороті - 11). Як вбачається з додатку №4 до договору про споживчий кредит №103508000 від 21.07.2023 [PERSON] використовує телефони: [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] (а.с12). Відповідно до додатку №3 [PERSON] 21.07.2023 надала заяву на отримання кредиту №103508000 (а.с.11 на звороті). Як вбачається з довідки про ідентифікацію [PERSON] , [INFO] , з якою укладено договір №103508000 від 21.07.2023 ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): S88162 (а.с.12 на звороті). ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало, а саме перерахувало відповідачу, як вбачається з квитанції №68884356 від 21.07.2023, кошти в сумі 16000 грн (а.с.14). Згідно інформаційної довідки ТОВ «Мілоан» прийняло рішення по заяві [PERSON] 21.07.2023 про надання коштів в сумі 16000 грн. строком на15 днів, комісія за надання 7% одноразово, ставка процентів 1,05% за кожен день користування по заяві №103508000 (а.с.13 на звороті) ТОВ «Мілоан» надано відомості про щоденні нарахування та погашення [PERSON] за кредитним договором №103508000 від 21.07.2023 (а.с.14 на звороті 15) Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №103508000 від 21.07.2023 заборгованість становить 55108,44 грн, з яких: 12612 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 41376,44 грн.- прострочені відсотки, 1120 грн. - комісія, (а.с.17 на звороті) 28.02.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ "ФК «Кредит-Капітал»" укладено договір відступлення прав вимоги №105-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан», як первісний кредитор, відступило ТОВ "ФК «Кредит-Капітал»" за плату право грошової вимоги до боржників ТОВ «Мілоан», а ТОВ "ФК «Кредит-Капітал»" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Мілоан» (а.с.16-17), сплатило кошти за відступлення права вимоги (а.с. 21 на звороті). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №105-МЛ/Т від 28.02.2024 ТОВ "ФК «Кредит-Капітал»" набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в розмірі 55108,44 грн (а.с.22). 29 грудня 2025 року на адресу [PERSON] надіслано досудову вимогу щодо сплати боргу в сумі 55108,44 грн. (а.с. 22 на звороті). Згідно довідки АТ «Державного ощадного банку України» від 06.03.2026 на ім`я [PERSON] відкрито банківський рахунок № [NUMBER] (980), який обслуговується за допомогою банківської платіжної картки № [NUMBER] , також на даний рахунок зараховано 16000 грн. (а..с44,45,48,49) IV. Норми права. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, яка в силу ч.2 ст.1054 ЦК України застосовується до правовідносин у сфері кредитування, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в ст. 530ЦК вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п.1) ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. V. Оцінка суду. Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо вважає, що існують підстави для задоволення позову. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк грошові кошти не повернула. З часу отримання позивачем права вимоги до договору №103508000 від 21.07.2023 заборгованість не сплачувалася. Розмір суми заборгованості підтверджується умовами укладеного договору. За таких обставин, з [PERSON] підлягає стягненню 55108,44 грн. заборгованості за кредитним договором на користь позивача, який отримав право вимоги за кредитним договором. Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29). VІ. Процесуальні витрати. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» при зверненні до суду був сплачений судовий збір в розмірі 2662,40 грн (а.с. 5). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК з відповідача слід стягнути на користь позивача 2662,40 грн. судового збору Згідно із ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Ч.2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем наданий договір про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025, укладений між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет», відповідно до якого вартість наданих послуг за одну справу складає 8000 грн, акт №Д/14581 наданих послуг від 05.01.2026, згідно якого підтверджується, що об`єднанням «Апологет» надало ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» наступні послуги: по боржнику [PERSON] , а саме: усна консультація 30 хв., ознайомлення з матеріалами кредитної справи 2 год., погодження правової позиції клієнта у справі 30 хв., складання позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта 3 год 30 хв., подання заяви до суду від імені клієнта 1 шт. Усього годин 6 год. 30 хв. (а.с.23,24, 24 на звороті, 25) Враховуючи незначну складність справи, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, та обсяг необхідних адвокатом послуг, час, витрачений адвокатом на надання послуг, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3000 грн. витрат на правничу допомогу, що відповідатиме критерію розумності їхнього розміру, виходячи з обставин цієї справи.

Outcome: approved