Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Короткий виклад обставин у процесуальних заявах по суті. У грудні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного «Державний ощадний банк України», в якому просив: -визнати протиправними дії відповідача у створенні перешкод в користуванні та розпорядженні грошовими коштами шляхом блокування його поточного рахунку № [NUMBER] , відкритого для зарахування щомісячних пенсійних та інших соціальних виплат у ТВБВ № 10012/020 ОПЧ Сєвєродонецьк Філія-Луганське обласне управління АТ «ОЩАДБАНК»; -зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні грошовими коштами [PERSON] шляхом негайного розблокування його поточного рахунку № [NUMBER] , відкритого для зарахування щомісячних пенсійних та інших соціальних виплат у ТВБВ № 10012/020 ОПЧ Сєвєродонецьк Філія-Луганське обласне управління АТ «ОЩАДБАНК» та зняття (скасування), встановлених для [PERSON] обмежень права на вільне користування та розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на зазначеному поточному рахунку; -стягнути з АТ «Державний ощадний банк України» на користь [PERSON] інфляційні витрати в розмірі 67530,33 грн. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 23126,00 грн. за прострочення виконання зобов`язання. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] зазначає, що він є клієнтом банку та має поточний рахунок № [NUMBER] у ТВБВ № 10012/020 ОПЧ Сєвєродонецьк Філія-Луганське обласне управління АТ «ОЩАДБАНК», який був відкритий ним для зарахування щомісячних пенсійних та інших соціальних виплат від Пенсійного фонду України. З січня 2022 року вищевказаний рахунок був заблокований АТ «ОЩАДБАНК», у зв`язку із чим всі пенсійні та інші соціальні виплати, що більше двох років надходять [PERSON] на даний рахунок та належать йому на праві власності, не можуть бути ним використані. Позивач неодноразово звертався до АТ «ОЩАДБАНК» із запитами та скаргами щодо надання інформації та роз`яснень відносно причин блокування його поточного рахунку для соціальних виплат: дзвонив та залишав запити на «гарячу лінію» АТ «ОЩАДБАНК», звертався засобами електронного поштового зв`язку. Проте всі перелічені дії не дали результату, оскільки АТ «ОЩАДБАНК» не надав жодної змістовної відповіді на чисельні звернення Позивача та не обґрунтував жодним чином свої протиправні дії. В березні 2024 року позивач вкотре звернувся на «гарячу лінію» АТ «ОЩАДБАНК», де йому повідомили, що він має особисто прибути до будь-якого відділення банку та пройти ідентифікацію. Також Позивачу було повідомлено, що від Пенсійного фонду України до АТ «ОЩАДБАНК» в січні 2022 року надійшла інформація, що Позивач є померлою особою, у зв`язку із чим Відповідачем було здійснено блокування рахунку Позивача. Разом з тим 08.02.2022 року позивач особисто в приміщенні Сєвєродонецької Філії-Луганське обласне управління АТ «ОЩАДБАНК» подав заяву про виплату пенсії або грошової допомоги на вищезазначений поточний рахунок № [NUMBER] . Далі, 26.04.2024 року позивач зареєструвався на сайті АТ «ОЩАДБАНК» задля проходження фізичної ідентифікації засобами відеозв`язку, яка була призначена на 02.05.2024 року на 17 год. 40 хв. Проте напередодні зазначеного часу 30.04.2024 року АТ «ОЩАДБАНК» в односторонньому порядку без зазначення причин скасував проходження Позивачем ідентифікації 02.05.2024 року. У зв`язку із цим 30.04.2024 року позивачем було направлено на електронну пошту Відповідача чергове звернення з вимогою надати пояснення стосовно вказаних дій та розблокувати рахунок, на який продовжують поступати соціальні виплати Позивача. 09.05.2024 року від банку на електронну пошту позивача надійшла відповідь, в якій було зазначено, що для розблокування рахунку йому необхідно особисто звернутися до найближчого відділення Банку. 27.05.2024 року Позивач в черговий раз звернувся зі скаргою до АТ «ОЩАДБАНК» засобами електронного поштового зв`язку, зазначивши, що він є пенсіонером, внутрішньо перемішеною особою та отримує пенсію на рахунок, що був відкритий в АТ «ОЩАДБАНК» за № [NUMBER] . Пенсія є єдиним джерелом його доходу, на даний він знаходиться на тимчасово окупованій території, через похилий вік та активні бойові дії не може виїхати на територію, підконтрольну Україні, Позивач також не може особисто змінити спосіб отримання пенсії або відкрити рахунок в іншому банку. 28.05.2024 року від відповідача на електронну пошту позивача надійшла відповідь, аналогічна попередній, в якій знов було зазначено, що задля розблокування рахунку Позивачу необхідно особисто звернутися до найближчого відділення Банку. Крім того, на адресу Відповідача, представником позивача - адвокатом Денисенко О.В. був направлений адвокатський запит, в якому остання просила Банк надати пояснення із зазначенням причин та наявних правових підстав довготривалого блокування відповідачем поточного рахунку № [NUMBER] , що належить [PERSON] та був відкритий ним у ТВБВ № 10012/020 ОПЧ Сєвєродонецьк Філія-Луганське обласне управління АТ «ОЩАДБАНК» для зарахування щомісячних пенсійних та соціальних виплат. Станом на момент пред`явлення позову відповіді на адвокатський запит від відповідача не надходило. Разом з тим, позивач наполягає на тому, що ще 08 лютого 2022 року особисто в приміщенні Сєвєродонецької Філії-Луганське обласне управління АТ «ОЩАДБАНК» подав заяву про виплату йому пенсії або грошової допомоги на вищезазначений поточний рахунок № [NUMBER] та таким чином пройшов ідентифікацію особи в АТ «ОЩАДБАНК», на проходженні якої весь час безпідставно продовжує наполягати Відповідач. Окрім того, Позивач зазначає, що сумлінно у встановленому законом порядку та строки системно проходить фізичну ідентифікацію в органах Пенсійного фонду України, у зв`язку із чим йому щомісяця здійснюються нарахування та виплата пенсії та страхових (регресних) виплат. Всі вищевказані виплати Пенсійний фонд України зараховує на поточний рахунок № [NUMBER] в АТ «ОЩАДБАНК», який з січня 2022 року був безпідставно заблокований Відповідачем. Не дивлячись на всі вищевказані обставини, Відповідач продовжує порушувати права Позивача на отримання, вільне володіння та розпорядження власними коштами (соціальними виплатами), протиправно позбавляючи Позивача його єдиного джерела існування. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду саме в порядку захисту прав споживача. У відзиві на позов відповідач просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що [PERSON] дійсно відкрито банківський рахунок у філії Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк». 16.10.2018 року Філліповим підписано заяву про приєднання № 551154813 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) в установі банку ТВБВ № 10012/020 філії - Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк», в якій зазначене місце реєстрації позивача: [ADDRESS] , адреса фактичного проживання або тимчасового перебування: [ADDRESS] . Відповідно до п.3.1 Заяви про приєднання № 551154813 від 16.10.2018 року шляхом підписання цієї заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) клієнт беззастережно приєднується до Договору в редакції, яка діяла на день підписання цієї Заяви про приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oschadbank.ua та укладено з Банком договір, складовою частино. Якого є умови договору банківського рахунку. На виконання умов зазначеного договору Банк відкрив [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] (за стандартом IBAN [NUMBER] ) в гривні України на умовах тарифного пакету «Моя країна», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та на офіційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку, а також надав платіжну картку.20.01.2022 року на підставі листа Пенсійного фонду України № 1200-0501-8/3490 від 19.01.2022 року «АТ «Ощадбанк» встановлено блокування рахунку [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] , в зв`язку з отриманням інформації про смерть Клієнта. 21.01.2022 року банк здійснив часткове повернення коштів з рахунку [PERSON] в сумі 14205,32 грн., на рахунок Пенсійного фонду. Призупинення здійснення видаткових операцій за картковим рахунком, блокування платіжної картки, припинення здійснення переказу коштів було здійснено на виконання пункту 7.10 Розділу ДКБО ХХ «Умови договору банківського рахунку», у відповідності до якого сторони домовилися, що при надходженні відомостей про смерть власника карткового рахунку банк має право вчинити такі дії. Представник відповідача спростовує справжність поданого позивачем доказу, а саме скан-копії заяви про виплату пенсії або грошової допомоги від визначений поточний рахунок [NUMBER] від 08.02.2022 року, оформленої в приміщенні Сєвєродонецької Філії Луганське обласне управління «Ощадбанк», оскільки з червня 2022 року місто Сєвєродонецьк знаходиться під окупацією, внаслідок чого АТ «Ощадбанк» не може підтвердити справжність поданого документу. Представник відповідача у відзиві наполягає на тому, що позивачеві для розблокування рахунку необхідно особисто з`явитися до установи банку для проходження ідентифікації, оскільки ідентифікація в ПФУ не скасовує такого обов`язку Клієнта. Враховуючи відсутність ідентифікації особи [PERSON] в установі АТ «Ощадбанк», введення блокування рахунку [PERSON] . Пенсійним фондом України, повернення суми пенсії Пенсійному фонду відповідає, на думку представника відповідача, нормам діючого законодавства. Крім того, у відзиві на позов представник відповідача зазначає про те, що Банк здійснює обслуговування карткових рахунків, які відкриваються внутрішньо-переміщеними особами у Банку для зарахування пенсій і соціальних виплат з урахуванням положень законодавства, в тому числі постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо-переміщеним особам від 05 листопада 2014 року № 637, Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо-переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання, перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2015 року, Порядку емісії платіжних карток, які одночасно є пенсійним посвідченням, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 08.04.2016 року, Порядку виплати пенсії та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1596 від 30.08.1996 року. Наразі на рахунку клієнта [PERSON] діє ліміт на видаткові операції по поточних рахунках з електронними платіжними засобами клієнтів-фізичних осіб, що відкриті у всіх філіях, в тому числі Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», по яких протягом року не здійснювалися видаткові операції, у розмірі 1000 грн. (в еквіваленті) на добу на кожен рахунок з випуском ЕПЗ. Представник відповідача у відзиві не спростовує того факту, що позивач звертався до банку із заявами про проходження відеоідентифікації, однак здебільшого такі відеоідентифікації не відбулися з причин поганої якості інтернет - з`єднання, його вимоги про розблокування карткового рахунку за допомогою відеоідентифікації не можливі, тому позивачеві неодноразово рекомендувалося з`явитися до відділення банку. Відповідач зауважує на безпідставність заявлених позовних вимог про застосування міри відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 625 ЦК України, зазначаючи, що [PERSON] не втратив право власності на грошові кошти та продовжує ними користуватися, а тому ними не порушено жодного зобов`язання по зарахуванню на рахунок позивача грошових надходжень у вигляді пенсійних виплат та збереження їх на рахунку. Також представник відповідача вважає не допустимими доказами всі матеріали, подані представником позивача на підтвердження наявності укладеного між сторонами договору про надання правничої допомоги, а також на підтвердження понесених саме позивачем судових витрат. (т.1, а.с. 91-100). Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області у своїх письмових пояснення на позов зазначає, що [PERSON] , в зв`язку з переїздом до міста Сєвєродонецька Луганської області у жовтні 2018 року звернувся із заявою про взяття на облік Управлінням Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьку Луганської області, що і було здійснено з 01.11.2018 року. 10.01.2022 року Головним управлінням зареєстровано лист Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях, з якого було встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , внаслідок чого, з метою запобігання безпідставних виплат за рахунок державного бюджету України, Головним управлінням ПФУ в Луганській області до філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» 19.01.2022 року було направлено листа про припинення виплати пенсії [PERSON] та повернення грошових коштів за період з 01.02.2021 року по 31.01.2022 року у сумі 144768,86 грн. 08.02.2022 року [PERSON] особисто звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області із заявою про поновлення пенсійних виплат на банківський рахунок, виплату поновлено з 01.02.2021 року (т.1, а.с. 229-234). Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 30 грудня 2024 року відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (т.1, а.с. 41). Ухвалою суду від 13 лютого 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (т.1, а.с. 59-60) Ухвалою суду від 08 жовтня 2025 року залучено до участі у розгляду справи Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (т.1, а.с. 227). В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просить задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав з підстав, визначених у відзиві. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, його неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши підстави позову, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ; фактичне місце проживання: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 16.10.2018 року №0000633566 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (т.2, а.с. 38). Згідно з відомостями, внесеними до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо-переміщених осіб, станом на 22.04.2025 року, відсутня інформація щодо [PERSON] , [INFO] (т.1, а.с. 78), відомості щодо перетину кордону України [PERSON] , а так само лінії розмежування з тимчасово окупованою територією за період 01.01.2018 року по 26.03.2025 року в Базі даних Державної прикордонної служби, - відсутні (т.1, а.с. 66). [PERSON] є пенсіонером, відповідне підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] , виданим Пенсійним фондом України, являється клієнтом банку та має поточний рахунок № [NUMBER] у ТВБВ № 10012/020 ОПЧ Сєвєродонецьк Філія-Луганське обласне управління АТ «ОЩАДБАНК», який був відкритий ним для зарахування щомісячних пенсійних та інших соціальних виплат від Пенсійного фонду України З матеріалів справи вбачається, що 16.10.2018 року [PERSON] підписано заяву про приєднання № 551154813 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) в установі банку ТВБВ № 10012/020 філії - Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк», в якій зазначене місце реєстрації позивача: [ADDRESS] , адреса фактичного проживання або тимчасового перебування: [ADDRESS] . Відповідно до п.3.1 Заяви про приєднання № 551154813 від 16.10.2018 року шляхом підписання цієї заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) клієнт беззастережно приєднується до Договору в редакції, яка діяла на день підписання цієї Заяви про приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oschadbank.ua та укладено з Банком договір, складовою частино. Якого є умови договору банківського рахунку. На виконання умов зазначеного договору Банк відкрив [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] (за стандартом IBAN [NUMBER] ) в гривні України на умовах тарифного пакету «Моя країна», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та на офіційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку, а також надав платіжну картку. Отже, між позивачем та відповідачем виникли договірні правовідносини як між Клієнтом та Банком, в частині відкриття рахунку з використанням електронного платіжного засобу платіжної картки на підставі договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), зміст якого є публічною інформацією, що перебуває у вільному доступі на сайті Банку www.oschadbank.ua, та є оголошеною банком публічною пропозицією на укладення даного ДКБО. Судом встановлено, не спростовано сторонами, що 20.01.2022 року на підставі листа Пенсійного фонду України № 1200-0501-8/3490 від 19.01.2022 року «АТ «Ощадбанк» встановлено блокування рахунку [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] , в зв`язку з отриманням інформації про смерть Клієнта, про що свідчать матеріали, подані ГУ ПФУ в Луганській області (т.2, а.с. 33,34)та АТ «Ощадбанк». 08.02.2022 року [PERSON] особисто в приміщенні Сєвєродонецької Філії-Луганське обласне управління АТ «ОЩАДБАНК» подав заяву про виплату пенсії або грошової допомоги на вищезазначений поточний рахунок № [NUMBER] (т.2, а.с. 31-32). 01.01.2025 року [PERSON] пройшов ідентифікацію за допомогою відеоконференцзв`язку, відповідно до Порядку встановлення територіальними органом Пенсійного фонду України особи одержувача пенсії, щомісячного грошового утримання судді у відставці, інших соціальних виплат шляхом відеоконференцзв`язку, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 20.11.2023 року № 49-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.12.2023 року за № 2111/41167. За результатами проведеного відеоконференцзв`язку особу встановлено (т.1, а.с. 79). Рішення про встановлення особи [PERSON] за результатами проведеного відеоконференцзв`язку приймалися пенсійним фондом 12.03.2024 року, 08.08.2024 року, 06.01.2024 року (т.2, а.с. 22-28). 26.04.2024 року позивач зареєструвався на сайті АТ «ОЩАДБАНК» задля проходження фізичної ідентифікації засобами відеозв`язку, яка була призначена на 02.05.2024 року на 17 год. 40 хв. Проте напередодні зазначеного часу 30.04.2024 року АТ «ОЩАДБАНК» в односторонньому порядку без зазначення причин скасував проходження Позивачем ідентифікації 02.05.2024 року. У зв`язку із цим 30.04.2024 року позивачем було направлено на електронну пошту Відповідача чергове звернення з вимогою надати пояснення стосовно вказаних дій та розблокувати рахунок, на який продовжують поступати соціальні виплати Позивача. 09.05.2024 року від банку на електронну пошту позивача надійшла відповідь, в якій було зазначено, що для розблокування рахунку йому необхідно особисто звернутися до найближчого відділення Банку (т.1, а.с. 20-26). Про численні спроби налагодити проведення відеоконференцзв`язку з [PERSON] свідчить інформація, викладена і відповідачем у відзиві на позов, однак через погане інтернет - з`єднання, відео ідентифікація особи не відбулася. Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону. Статтею ст.46 Конституції України визначено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Відповідно до ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Право на отримання пенсії є об`єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа ЄСПЛ «Мюллер проти Австрії», 1975 рік) та пов`язане з правом мирно володіти своїм майном. Разом з тим, в статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також вказано, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїй практиці виходить із того, що положення ст.1 Першого протоколу містить три правила: (а) перше правило має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; (б) друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у право на мирне володіння майном правомірним; (в) третє визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Зазначені правила не застосовуються окремо, вони мають тлумачитися у світлі загального принципу першого правила, але друге та третє правило стосуються трьох найважливіших суверенних повноважень держави: права вилучати власність у суспільних інтересах, регулювати використання власності та встановлювати систему оподаткування. У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Згідно зі ст.14 Закону України від 20 березня 2003 року «Про боротьбу з тероризмом» у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян. На підставі ч.1 ст.55 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-III "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договорів, виборі контрагента та визначенні умов договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. У частині першій статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із статтями 525, 526, 629 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; договір є обов`язковим для виконання сторонами; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з частинами першою-третьою статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Положенням частини першої статті 1068 Цивільного кодексу України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку. Відповідно до статті 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Таким чином, дії АТ «Ощадбанк» щодо зупинення фінансових операцій за рахунком клієнта мають, зокрема, відповідати усім вимогам Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (далі - Закон № 361-IX). Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону № 361-IX банки є суб`єктами первинного фінансового моніторингу. Згідно з частинами першою-третьою, дев`ятою, дванадцятою статті 23 Закону № 361-IX суб`єкт первинного фінансового моніторингу, що здійснює або забезпечує здійснення фінансових операцій, має право зупинити здійснення таких операцій, якщо вони є підозрілими, та зобов`язаний зупинити такі фінансові операції у разі виникнення підозри, що вони містять ознаки вчинення кримінального правопорушення, визначеного Кримінальним кодексом України. У день зупинення фінансової операції суб`єкт первинного фінансового моніторингу повідомляє спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку фінансову операцію, її учасників та про залишок коштів на рахунку клієнта, відкритому суб`єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової операції, та у разі зарахування коштів на транзитний рахунок суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на такому рахунку в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється без попереднього повідомлення клієнта на два робочі дні з дня зупинення включно. Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансових операцій, здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до семи робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкта первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронні органи, уповноважені приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. Спеціально уповноважений орган у разі виникнення підозр може прийняти рішення про зупинення видаткових фінансових операцій на строк до семи робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. У такому разі суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний в день отримання, але не пізніше 11 години наступного робочого дня після отримання відповідного рішення, повідомити спеціально уповноваженому органу про залишок коштів на рахунку клієнта, фінансові операції (кошти) за яким були зупинені, та у разі зупинення фінансових операцій на транзитних рахунках суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках у межах зарахованих сум. У разі прийняття рішення відповідно до частин другої і третьої цієї статті спеціально уповноважений орган протягом строку подальшого зупинення відповідних фінансових операцій або зупинення видаткових фінансових операцій проводить аналітичну роботу, збирає необхідну додаткову інформацію, обробляє, перевіряє, аналізує її та у разі, якщо за результатами перевірки: -є ознаки легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, або вчинення іншого кримінального правопорушення, не підтверджуються, спеціально уповноважений орган зобов`язаний негайно, але не пізніше наступного робочого дня, скасувати своє рішення про подальше зупинення відповідних фінансових операцій або зупинення видаткових фінансових операцій та повідомити про це суб`єкта первинного фінансового моніторингу; -є мотивовані підозри, - спеціально уповноважений орган приймає рішення про продовження зупинення відповідних фінансових операцій (видаткових фінансових операцій), готує і подає відповідний узагальнений матеріал або додатковий узагальнений матеріал правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, та в день прийняття такого рішення інформує відповідного суб`єкта первинного фінансового моніторингу про дату закінчення строку зупинення відповідних фінансових операцій. Строк зупинення відповідних фінансових операцій продовжується спеціально уповноваженим органом з наступного робочого дня після подання відповідного узагальненого матеріалу або додаткового узагальненого матеріалу за умови, що загальний строк такого зупинення не перевищуватиме 30 робочих днів. Правоохоронні органи протягом строку продовження зупинення відповідних фінансових операцій (видаткових фінансових операцій) здійснюють досудове розслідування та у разі, якщо: -встановлено відсутність події кримінального правопорушення або відсутність у діянні складу кримінального правопорушення, - негайно інформують про це спеціально уповноважений орган; -наявні обґрунтовані підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та накладено арешт на відповідні рахунки у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, - інформують про це спеціально уповноважений орган протягом двох робочих днів з дня винесення судом ухвали про арешт майна із зазначенням її номера та дати. Спеціально уповноважений орган у день отримання від правоохоронного органу інформації, передбаченої абзацами п`ятим і шостим цієї частини, зобов`язаний скасувати своє рішення про продовження зупинення відповідних фінансових операцій (видаткових фінансових операцій) та повідомити про це суб`єкта первинного фінансового моніторингу. У разі накладення у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, арешту на рахунки клієнта, операції по яких зупинено відповідно до частин першої - третьої або дев`ятої цієї статті, суб`єкт первинного фінансового моніторингу інформує про це спеціально уповноважений орган у день надходження для виконання ухвали суду про арешт майна із зазначенням її номера та дати. Строки зупинення фінансових операцій суб`єктами первинного фінансового моніторингу та спеціально уповноваженим органом, зазначені у частинах першій - третій та дев`ятій цієї статті, є остаточними та продовженню не підлягають. Відповідно до пункту 91 постанови Правління Національного банку України від 26 червня 2015 року № 417 «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу» банк зобов`язаний інформувати визначені законодавством України правоохоронні органи за місцем розташування банку про фінансові операції, стосовно яких є підстави підозрювати, що вони пов`язані, стосуються або призначені для фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, та їх учасників у день виявлення, але не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації таких фінансових операцій. На дотримання вказаної умови звертає увагу Верховний Суд у постанові від 1 серпня 2018 року по справі №201/15998/15. Банк наділений правом відмовитися від подальших ділових відносин з клієнтом та розірвати відповідний договір в односторонньому порядку у випадку встановлення клієнту неприйнятно високого ризику внаслідок проведення внутрішньої перевірки. Однак, право банку відмовитися від договірних відносин шляхом розірвання договору банківського рахунка з підстав встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику не є абсолютним, а умовним, таким, що залежить від настання певних визначених законом обставин, тобто лише за умови встановлення клієнту неприйнятно високого ризику внаслідок проведення внутрішньої перевірки. Право банку як суб`єкта первинного фінансового моніторингу відмовитися від договірних відносин шляхом розірвання договору не є необмеженим, судам необхідно в кожному випадку, виходячи з встановлених обставин справи, досліджувати підстави та обґрунтованість встановлення клієнту такої категорії ризику. Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду № 910/18504/20 від 20 січня 2022 року. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Банком свої зобов`язання за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) виконані в повному обсязі. Відповідно до частини шостої ст. 64 Закону України «Про платіжні послуги» порядок відкриття рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунку та особливості його обслуговування зазначаються в договорі, укладеному між надавачем платіжних послуг з обслуговування рахунку та користувачем - власником рахунку. Відповідно до пункту 7.1.2. статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Згідно зі статтею 14.13 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» право використовувати електронний платіжний засіб може бути призупинене або припинене емітентом відповідно до умов договору в разі порушення користувачем умов використання електронного платіжного засобу. Призупинення або припинення права користувача використовувати електронний платіжний засіб не припиняє зобов`язань користувача й емітента, що виникли до часу призупинення або припинення зазначеного права. Відповідно до пункту 12 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» постанови Національного банку України від 5 листопада 2014 року №705 емітент має право прийняти рішення про зупинення здійснення операцій з використанням певного електронного платіжного засобу, а також про вилучення електронного платіжного засобу за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне використання електронного платіжного засобу та/або його реквізитів, значно збільшеного ризику неспроможності платника виконати своє зобов`язання щодо сплати кредиту та процентів за ним, в інших випадках, установлених договором. Емітент зобов`язаний інформувати користувача про зупинення права використовувати електронний платіжний засіб та причини такого зупинення в спосіб, установлений договором, у разі можливості перед тим, як право використовувати електронний платіжний засіб буде зупинено, і негайно після цього, якщо надання такої інформації не скомпрометує об`єктивно виправданих заходів з безпеки або якщо це не заборонено законодавством України. За змістом пунктів 1, 2, 6 статті 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов`язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов`язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) часників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб`єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно). Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до п`яти робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. Строки зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій) суб`єктами первинного фінансового моніторингу та спеціально уповноваженим органом, зазначені у частинах першій - п`ятій цієї статті, є остаточними та продовженню не підлягають. Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року у справі № 761/40546/16-ц, провадження № 61-37090св18. Разом з тим, суду не надано доказів того, що банк вживав заходи для такої ідентифікації: вимагав у клієнта надати інформацію та документи стосовно ідентифікації, верифікації, або надання відомостей у межах перевірки фінансового моніторингу, змісту діяльності та фінансового стану клієнта. Судом не встановлено, що банк доводив до відома клієнта причини блокування його доступу до застосунку, будь-яким можливим засобом комунікації пропонував/вимагав надати докази його ідентифікації, для вирішення питання щодо спірної операції і можливого поновлення доступу. Натомість, ідентифікація особи [PERSON] пройдена в Пенсійному Фонді України, а тому після встановлення особи позивача у відділенні банку в м.Сєвєродонецьку 08.02.2022 року у відповідача не було жодних підстав для блокування поточного рахунку позивача, відкритого для отримання пенсії. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов в частині визнання дій відповідача неправомірними та усунення перешкодв користуванні та розпорядженні грошовими коштами [PERSON] шляхом негайного розблокування його поточного рахунку № [NUMBER] , відкритого для зарахування щомісячних пенсійних та інших соціальних виплат у ТВБВ № 10012/020 ОПЧ Сєвєродонецьк Філія-Луганське обласне управління АТ «ОЩАДБАНК» та зняття (скасування), є обґрунтованим і підлягають задоволенню. Вирішуючи позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат та 3% річних, суд звертає увагу на наступне. Спірні правовідносини виникли на підставі укладеного між сторонами 16 жовтня 2018 року договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного банківського рахунку з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому боржник зобов`язаний вчинити на користь кредитора певну дію, зокрема, передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно зі статтею 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц та від 16 травня 2018 року у справі 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) викладено висновок, що за змістом статей 509, 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Зобов`язання із перерахування грошових коштів не може вважатися грошовим, адже воно полягає не в сплаті грошових коштів, а в наданні банком послуг щодо їх переказу, що врегульовано Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 569/8539/17 (провадження № 61-13186св20). Спеціальним законом, який визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів та встановлює відповідальність суб`єктів переказу, є Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», що вказано у його преамбулі. Переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою (пункт 1.24 частини першої статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»). Відповідно до пункту 5 частини першої статі 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Споживач фінансових послуг - це фізична особа, яка отримує або має намір отримати фінансову послугу для задоволення особистих потреб, не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю (пункт 7-1 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Отже, положення пункту 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» з наступними змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між учасником ринку фінансових послуг (надавачем фінансових послуг) та споживачем фінансових послуг (споживачем) за договором про надання фінансових послуг. Стягнення і нарахування інфляційних втрат та 3% річних обґрунтовувалось позивачем загальними умовами виконання зобов`язання. В свою чергу, ст. 10 Закону України «Про захист прав споживача» встановлено, що у разі, коли виконавець прострочує виконання роботи (надання послуги) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Проте за змістом цієї норми вона підлягає застосуванню за умови, якщо інше не передбачено законодавством. У даному випадку питання відповідальності банку за невиконання ним розпорядження клієнта про переказ коштів у правовідносинах за договором банківського рахунку врегульовано Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», який є спеціальним у таких правовідносинах. Пунктами 32.1 та 32.2 статті 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що банк, що обслуговує платника (отримувача), несе перед ним відповідальність, пов`язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. У разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ, цей банк зобов`язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 % суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 % суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. З урахуванням наведених норм, якими передбачено правовий механізм та вид відповідальності у разі порушень прав контрагента за договором банківського рахунку, суд враховуючи зміст допущеного порушення банком, яка полягає у безпідставному блокуванні рахунку позивача, приходить до переконання, що за установленими у цій справі обставинами відповідальність відповідача за обмеження прав позивача щодо розпорядження коштами має застосовуватись згідно з Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та з урахуванням умов укладеного між сторонами договору. За таких обставин, виходячи з положень ст. 13 ЦК України, суд приходить до переконання про відмову у задоволенні позову в цій частині. Питання щодо судових витрат, належить вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу). Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України). За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України. За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis § 268 рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції", заява № 31107/96, (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6 672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови). З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Аналіз матеріалів свідчить про те, що захист інтересів позивача здійснюється адвокатом Денисенко О.В. (т.1, а.с. 28, зворот). До позовної заяви долучено: копію договору про надання правової допомоги від 08 серпня 2024 року № 08/08-2024, укладеного між адвокатом Денисенко О.В. та [PERSON] (т.1, а.с. 11); копію додаткової угоди № 1 від 01.10.2024 року до договору про надання правової допомоги від 08.08.2024 року (т.1, а.с. 13); копію ордера про надання правової допомоги від 16.08.2024 року серії АХ № 120536; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, виданого на ім`я Денисенко О.В., платіжну інструкцію про отримання Денисенко О.В. від [PERSON] грошової суми у розмірі 27600 гр. за послуги з надання правничої допомоги (т.1, а.с. 14). Під час розгляду справи, адвокат Денисенко О.В. пояснила, що витрати на правничу допомогу у розмірі 27600 грн. вона дійсно отримала від дочки [PERSON] [PERSON] , оскільки картковий рахунок самого [PERSON] безпідставно заблокований банком. За таких обставин, суду доведено належними та допустимими доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 27600 гривень, однак стягненню підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 20000 грн. Оскільки позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору, на підставі Закону України «Про захист прав споживача, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий з бір у розмірі 3328 грн.

Outcome: partial