Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

До Приморського районного суду м.Одеси 20.01.2026 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10.10.2019 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 10.12.2025 року Адміністрацією міської частини Прага 1, Чеська Республіка. Від спільного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Під час сімейного життя з`ясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя, несумісність характерів, подружжя має різні погляди на сімейне життя, виховання дітей та ведення спільного господарства, сім`я розпалася та існує формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Сторони тривалий час проживають окремо, сумісного господарства не ведуть, спільного побуту не мають, сімейних обов`язків один перед одним не виконують. Строк на примирення позивачка просила не надавати. У зв`язку з тим, що сім`я розпалася, [PERSON] змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Матеріали позову отримано суддею 21.01.2026 року. Відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь №2257843 від 21.01.2026 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 02.10.2019 року за адресою: [ADDRESS] . До суду 27.01.2026 року надійшла відповідь з ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області за №5188/2235 від 22.01.2026 року щодо місця реєстрації відповідача, в якій зазначено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрованим/знятим з реєстрації по м.Одесі та Одеській області не значиться. Ухвалою суду від 26.01.2026 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позову. Недоліки позову були усунуті 06.02.2026 року. Ухвалою суду від 13.02.2026 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 16.03.2026 року. 24.02.2026 року представник [PERSON] адвокат Іванова Г.С. через підсистему Електронний суд надала клопотання, яким просила долучити до матеріалів справи [PERSON] від 16.02.2026 року щодо розгляду справи без її участі, та заяву [PERSON] від 27.01.2026 року про згоду на розірвання шлюбу. У судове засідання призначене на 16.03.2026 року [PERSON] не з`явилася, 23.02.2026 року представник позивачки адвокат Іванова Г.С. через підсистему Електронний суд надала заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, розірвати шлюб між сторонами, справу розглядати за відсутністю сторони позивачки. [PERSON] у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява [PERSON] від 27.01.2026 року з нотаріально засвідченим перекладом українською мовою, в якій останній не заперечує проти розірвання шлюбу з [PERSON] , зазначивши, що подружні стосунки між ними припинилися, вони не проживають разом, подальше збереження шлюбу є неможливим. Справу просив розглядати за його відсутністю. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 23.03.2026 року. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 10.10.2019 року [PERSON] , [INFO] , громадянин Королівства Нідерландів, уродженець м.Грозний, Російська Федерація, та [PERSON] , [INFO] , громадянка України, зареєстрували шлюб у м.Прага 1 міська частина Старе Місто, про що у книзі реєстрації актів про шлюб РАЦС, у томі №1/62 за 2019 рік на сторінці/аркуші 204 за порядковим номером 372 зроблено запис про реєстрацію шлюбу, та 10.12.2025 року Адміністрацією міської частини Прага 1, Чеська Республіка видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8-9). Від спільного шлюбу у сторін є двоє малолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 11.06.2020 року Адміністрацією міської частини Прага 1, Чеська Республіка, та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження за реєстраційним номером B/DU/030148/2022, яке видане 14.11.2022 року Департаментом охорони здоров`я міста Дубай Відділ громадського здоров`я Сектор превентивної медицини (а.с.10-11, 1-13). Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Згідно зі ст.3 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» п. 1 Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Вищевикладене означає, що розірвання шлюбу в Україні не залежить від громадянства подружжя і буде здійснюватися на підставах і в порядку, передбачених Гл. 11 СК. Сторони тривалий час проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та сумісного господарства не ведуть. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. [PERSON] згоден з позовом, про що є його заява від 27.01.2026 року з нотаріально засвідченим перекладом українською мовою, в якій останній не заперечує проти розірвання шлюбу з [PERSON] , зазначивши, що подружні стосунки між ними припинилися, вони не проживають разом, подальше збереження шлюбу є неможливим. На час розгляду справи майнові вимоги будь кого з сторін суду не пред`явлені. На даний час діти проживають разом з матір`ю [PERSON] . Таким чином, примирення між позивачкою та відповідачем неможливе, спорів про поділ майна та місце проживання дітей та їх виховання між сторонами на час розгляду справи не існує. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв`язку з чим, є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З урахуванням викладеного, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved