Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

В Острозький районний суд Рівненської області звернулася представник позивачки [PERSON] - адвокат Рудика С.Ю. з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер рідний брат позивачки - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина. Вказує, що причиною раптової смерті останнього стало отримання ним сповіщення про безвісти зниклого його сина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що позивачка після смерті свого брата не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки племінник відносився до першої черги спадкоємців, та на той момент не було жодних відомостей про його смерть. Вказала, що брат та її племінник проживали та були зареєстровані в одному помешканні в [ADDRESS] . Вказує, що в подальшому за результатами ДНК-експертизи, яка була проведена 18 серпня 2025 року, вдалося ідентифікувати тіло племінника та було встановлено, що [PERSON] , 1989 року народження, загинув [INFO] . 02.09.2025 року було видано свідоцтво про смерть племінника [PERSON] . Вказує, що строк для прийняття спадщини був пропущений позивачкою з поважних причин, оскільки вона не знала, що її племінник [PERSON] , як спадкоємець першої черги, загинув. Про вказаний факт їй стало відомо лише 18 серпня 2025 року. Після звернення позивачки до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Чумак Т.В. для оформлення спадкових прав після смерті брата [PERSON] , їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання такої заяви про прийняття спадщини, який завершився 25 лютого 2025 року. Посилається на те, що зазначений строк для прийняття спадщини був пропущений позивачкою з поважних причин, оскільки позивачка не знала про загибель племінника [PERSON] , як спадкоємця першої черги після смерті [PERSON] , та позивачка була позбавлена можливості своєчасно вчинити всі необхідні дії, з якими закон пов`язує прийняття спадщини. Вказує, що вищевказані обставини у своїх сукупності створили для позивачки об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті її рідного брата, що й спонукало її звернутися до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою суду від 04.02.2026 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання, сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи. Позивачка [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, водночас пояснила, що [PERSON] є її рідним братом, який помер [INFO] , після того як отримав звістку про зникнення безвісти свого сина [PERSON] . Після смерті брата відкрилась спадщина. Вказала, що вона не зверталася до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті брата, оскільки знала, що в нього є син, який є спадкоємцем першої черги. Згодом за результатами експертизи ДНК, яка була проведена 18.08.2025 року, було ідентифіковано тіло племінника та встановлено, що він загинув [INFO] . В подальшому 02.09.2025 року було видано свідоцтво про смерть племінника. Вказала, що приватний нотаріус їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею був пропущений шестимісячний термін для прийняття спадщини. Просила позовні вимоги задовольнити. Визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , тривалістю у три місяці. Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві просила проводити судове засідання у її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог та фактично визнала позов. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні, та з урахуванням того, що у правовідносинах, що виникли між сторонами відповідачка визнала позов і таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у підготовчому судовому засіданні виходячи з наступного. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Визнання позову відповідачкою [PERSON] не суперечить закону та не порушує прав та інтересів третіх осіб. В матеріалах справи відсутні відомості та судом не встановлено підстав ставити під сумнів достовірність визнаних відповідачкою обставин та добровільність їх визнання відповідачкою. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи у його відсутності. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.09.2024 р. (актовий запис № 106) (а.с.5). Згідно повторно виданого свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.09.2025р. [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Позивачка [PERSON] є рідною сестрою померлого [PERSON] (по материнській лінії), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.02.1958, згідно якого батьками позивачки є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , 07.11.1976 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб та позивачка змінила дівоче прізвище на « [PERSON] » (а.с.8). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00053978453 від 03.10.2025 року, [PERSON] народився [INFO] , та його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті № 00053978502 від 03.10.2025 року, [PERSON] помер [INFO] в с.Новопокровське Покровського району Донецької області (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 02.09.2024 року (а.с.15). Згідно довідок №604, №605, №606 від 17.09.2025р., виданих Городоцькою сільською радою Обарівського старостинського округу, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , був зареєстрований та проживав разом з сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] до дня смерті (а.с.16-17). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00053788340 від 24.09.2025 року, 23.07.1978 року виконавчим комітетом Висоцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області внесено відомості про актовий запис про шлюб №20, після реєстрації якого мати позивачки [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.9). Згідно повторно виданого свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.09.2025р., відповідачка [PERSON] народилася [INFO] , та її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 0054050765 від 08.10.2025 року, 14 жовтня 1989 року виконавчим комітетом Обарівської сільської ради Рівненського району Рівненської області внесено відомості про актовий запис про шлюб №15, укладений між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.12). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Обарівською сільською радою Рівненського району Рівненської області, [PERSON] (дружина [PERSON] ) померла [INFO] (а.с.13). З витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 22.09.2025 року вбачається, що відомості про відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] відсутні, що свідчить про те, що заяви про прийняття чи відмову від прийняття спадщини будь-ким не подавалися (а.с.20). Позивач [PERSON] зверталася до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Чумак Т.В. з приводу відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] , проте листом від 22.09.2025 року нотаріус повідомила, що з огляду на те, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився та позивачкою не було подано заяви про прийняття спадщини протягом встановленого строку, а відтак для оформлення своїх спадкових прав їй необхідно звернутися до суду з позовом про поновлення строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця (а.с.19). Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до загальних положень про спадкування, викладених у статтях 1220, 1222, 1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, початком перебігу якого є час її відкриття. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 12611265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За положеннями частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що строк для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] закінчився 25 лютого 2025р. та позивачка [PERSON] в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини у строк, визначений ст.1270 ЦК України не звернулася, таким чином пропустила строк для її прийняття. Статтею 1272 ЦК України визначені наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У відповідності до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі №487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі №450/1383/18 (провадження № 61-21447св19), від 26 березня 2020 року у справі №517/82/19 (провадження 61-1340св20). Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст.1269 ЦК України, та набути право на спадщину відповідно до ч.5 ст.1268, ст.ст.1296-1299 ЦК України. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Законом не визначено чіткого переліку обставин, які можуть бути поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Встановлення критерію поважності такої причини відповідно ч.3 ст.1272 ЦК України віднесено до дискреції суду, який при розгляді конкретної справи повинен врахувати усі обставини в їх сукупності, що не дали можливості або перешкодили спадкоємцеві прийняти спадщину у встановленому законом порядку та строки. Таким чином, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно з ч.1 ст1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ст.1262 ЦК України позивачка є спадкоємцем за законом другої черги. Інші спадкоємці до нотаріуса не зверталися, заяви про прийняття спадщини іншими особами подані не були, що підтверджується матеріалами справи. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки вона не знала, що спадкоємець першої черги син спадкодавця [PERSON] , загинув [INFO] , а про вказаний факт їй стало відомо лише після проведення експертизи ДНК 18 серпня 2025 року, відтак вона була позбавлена можливості своєчасно вчинити всі необхідні дії, з якими закон пов`язує прийняття спадщини. Зазначені обставини у своїх сукупності створили для позивачки об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для подачі заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті брата. Звернення [PERSON] з вищевказаним позовом суд розцінює як передбачений законом спосіб захисту своїх прав та інтересів з метою реалізації свого права на спадкування. З урахуванням встановлених судом обставин справи, суд вважає поважною причину пропуску [PERSON] строку, встановленого законом для прийняття спадщини, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, які містяться в матеріалах справи. Таким чином, право позивачки на прийняття спадщини підлягає захисту шляхом визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved