Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

ТОВ «Цикл фінанс» звернулось з позовом до [PERSON] в якому вказало, що 29.10.2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено договір №26203000447021 про встановлення кредитного ліміту на підставі якого відповідачеві було встановлено ліміт кредитної лінії у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії без забезпечення строком дії на 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту з можливістю продовження строку дії кредитної лінії та сплатою відсотків за користування кредитом. 28.05.2025 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл фінанс» було укладено договір факторингу №28/05/25, відповідно до якого ТОВ «Цикл фінанс» набуло права нового кредитора до відповідача за укладеним з [PERSON] договором про встановлення кредитного ліміту. Відповідач кредитними коштами скористалась, однак, зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати відсотків не виконує, тому станом на 27.10.2025 року існує заборгованість в сумі 70216,80 гривень, які просять стягнути разом з судовими витратами. Ухвалою суду від 17.12.2025 року відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 06.01.2026 року відповідач була ознайомлена з матеріалами справи, що підтверджується розпискою у відповідній заяві. 09.01.2026 року адвокат Зелена Р.В. направила до суду заяву про вступ у справу як представника відповідача. 22.01.2026 року представник відповідача направила до відзив на позовну заяву в якому просила відмовити у задоволенні позову. 27.01.2026 року представник позивача направила до суду відповідь на відзив та просила задовольнити позов у повному обсягу. В ході розгляду справи сторонами інші заяви чи клопотання не подавались. При дослідженні матеріалів справи встановлено наступне. 29.10.2019 року між АТ «Банк кредит Дніпро» та [PERSON] укладено договір №26203000447021 про встановлення кредитного ліміту, згідно з яким в порядку, передбаченому договором та УДБО, банк здійснює кредитне обслуговування поточного рахунку відповідача, відкритого в банку, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронного платіжного засобу, шляхом встановлення ліміту кредитної лінії у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії без забезпечення з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів клієнта на рахунку (п. 1.1. договору). Як передбачено п.п. 1.2.1. договору, ліміт кредитної лінії на дату укладання цього договору становить 51000 гривень та протягом дії цього договору може бути змінений банком в порядку, визначеному в УДБО, при йому максимальний ліміт кредитної лінії не може перевищувати 1000000 гривень. Строк дії кредитного ліміту 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту. Якщо не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії кредитного ліміту жодна із сторін в установленому в УДБО порядку не заявить про припинення строку дії кредитного ліміту, строк дії кредитного ліміту продовжується на той же строк і на тих же умовах, що визначені в цьому договорі. Продовження строку дії кредитного ліміту може здійснювати необмежену кількість разів (п.п. 1.2.2. договору). Підпунктом 1.2.3. договору визначено, що процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом: 48% річних, на прострочену заборгованість за кредитом: 56% річних. Пільговий період: до 67 днів. Розмір процентної ставки протягом пільгового періоду складає 0,01% річних. У відповідності до п. 2.1. договору про встановлення ліміту кредитної лінії про розмір доступного ліміту кредитної лінії та зміну доступного ліміту кредитної лінії банк повідомляє відповідача шляхом направлення SMS-повідомлення або в порядку, передбаченому УДБО. Згідно з п. 2.2. договору, банк нараховує проценти за користування кредитом у валюті кредиту на суму фактичної заборгованості за кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році, при цьому враховується перший і не враховується останній день користування кредитом. Базою для нарахування процентів є фактична заборгованість за кредитом станом на кінець кожного операційного дня банку. Ліміт кредитної лінії (або його частина) вважається використаним з дати відображення на рахунку суми яка була списана (повністю або частково) в межах кредитної лінії. У випадку виникнення простроченої суми заборгованості за кредитом банк продовжує нараховувати проценти за його користування у розмірі, визначеному в п.1.2.3. цього договору. Заборгованість за цим договором погашається клієнтом шляхом зарахування обов`язкового платежу на рахунок, визначений в п. 1.1. цього договору з 6 числа місяця, наступного за місяцем в якому був використаний кредит до 5 числа місяця, що йде через один місяць після місяця в якому був використаний кредит. Розмір обов`язкового платежу становить 2% від суми фактичної заборгованості за цим договором, визначеної відповідно до умов УДБО, та суми нарахованих процентів і комісій за користування кредитом станом на останній банківський день місяця, за який сплачується обов`язковий платіж. Про розмір обов`язкового платежу банк повідомляє відповідача шляхом направлення SMS-повідомлення на основний номер телефону відповідача. Сума обов`язкового платежу направляється на погашення заборгованості за цим договором у відповідній черговості погашення заборгованості встановленої в УДБО (п. 2.3. договору). У відповідності до положень п. 2.4. та 2.5. договору, для забезпечення своєчасного погашення заборгованості за обов`язковим платежем відповідач зобов`язана забезпечити надходження коштів в сумі обов`язкового платежу на рахунок не пізніше 21.00 години кінцевої дати платіжного періоду, що визначений в п. 2.3. цього договору. Кошти, зараховані на рахунок відповідача поза межами платіжного періоду та за умови відсутності простроченої заборгованості за цим договором, спрямовуються банком на погашення заборгованості за використаним кредитом. Як вказує п. 3.1. договору, відповідач доручає банку здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку, визначеного в п. 1.1. договору протягом платіжного періоду та з будь-яких інших рахунків, відкритих в банку на ім`я відповідача. Укладаючи з банком цей договір, відповідач приймає на себе всі обов`язки та набуває всіх прав, передбачених УДБО, згідно з п. 4.4. договору. До матеріалів справи долучено виписку по особовому рахунку [PERSON] за період з 29.10.2019 року по 27.05.2025 року. За розрахунком заборгованості по договору №26203000447021 про встановлення кредитного ліміту від 29.10.2019 року, станом на 27.05.2025 року загальна заборгованість складає 69305,36 гривень, з яких 17584,51 гривні залишок строкового кредиту, 1160,03 гривень залишок нарахованих строкових відсотків, 13919,11 гривень залишок простроченого кредиту, 36641,71 гривня залишок прострочених відсотків. 28.05.2025 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл фінанс» укладено договір факторингу №28/05/25 за умовами якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) відповідно до реєстру боржників згідно додатку 1 (п.п.1.1.). Внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами (п.п. 1.2.). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №28/05/25 від 28.05.2025 року, ТОВ «Цикл фінанс» набуло право вимоги за договором №26203000447021 про встановлення кредитного ліміту від 29.10.2019 року, укладеним з [PERSON] на загальну суму заборгованості в розмірі 70216,80 гривень. 28.05.2025 року ТОВ «Цикл фінанс» направило [PERSON] вимогу про погашення кредитної заборгованості, якою повідомила відповідача про наявну станом на 28.05.2025 року заборгованість за договором в сумі 70216,80 гривень та про необхідність сплати заборгованості на користь ТОВ «Цикл фінанс». 27.10.2025 року ТОВ «Цикл фінанс» склало довідку, в якій зазначило про наявність станом на 27.10.2025 року заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Цикл фінанс» за договором №26203000447021 від 29.10.2019 року в сумі 70216,80 гривень, з яких 31503,62 гривні заборгованості за тілом кредиту та 38713,18 гривень заборгованості по відсоткам за користування кредитом. При вирішенні спору суд керується наступними нормами. Можливість укладення договору шляхом фіксування його змісту в кількох документах визначена ст. 207 ЦК України. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Стаття 634 ЦК України надає визначення договору приєднання, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 639 ч. 2 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Як вказує ст. 640 ч. 1 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вказує ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов`язання неустойкою (штрафом, пенею). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вказує ст. 1084 ч. 1 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. За ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду від 17.04.2025 року по справі № 280/1099/19 провадження №61-14243св24 зазначено, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, передбачено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 06.11.2018 року у справі №910/1580/18, банківські виписки з рахунків є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Представником позивача до матеріалів справи долучено виписку по особовим банківським рахункам відповідача, що є первинними бухгалтерськими документами та підтверджують факт видачі кредитних коштів та наявності заборгованості. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.06.2021 по справі №910/12876/19 вказала таке: разом з тим за частиною третьою статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Приписами частин другої та третьої статті 6 та статті 627 ЦК України встановлено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Приписи частин другої та третьої статті 6 та статті 627 ЦК України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства і договором. Допустимість конкуренції між актами цивільного законодавства і договором випливає з того, що вказані норми передбачають ситуації, коли сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, і коли вони не вправі цього робити. Свобода договору, як одна з принципових засад цивільного законодавства, є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Водночас сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий в силу прямої вказівки акта законодавства, а також якщо відносини сторін регулюються імперативними нормами. Щодо тверджень представника відповідача про непропорційний розмір відсотків за користування кредитом, суд зауважує на тому, що сторони вільні у виборі контрагента та обранні кредитора, отже [PERSON] , акцептуючи оферту АТ «Банк кредит Дніпро» була ознайомлена з розміром плати за користування кредитними коштами та самостійно погодилась із запропонованими умовами договору та не була обмежена у виборі іншого кредитора. Окрім цього, представником позивача зазначено про нарахування 911,44 гривень після переходу прав вимоги від АТ «Банк кредит Дніпро» до ТОВ «Цикл фінанс», отже, станом на 28.05.2025 року, в межах строку дії договору, відповідачеві були нараховані 911,44 гривні заборгованості по відсоткам за користування кредитом та загальний розмір заборгованості становить 70216,80 гривень. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту та нарахованим відсоткам за користування кредитом на загальну суму 70216,80 гривень обґрунтовані, підтверджені наданими доказами та підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір. При вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Представником позивача в обґрунтування підстав для стягнення витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено копію договору №43453613/1 про надання правової допомоги від 25.03.2025 року, укладеного між ТОВ «Цикл фінанс» та адвокатом Дорошенко М.А., копію додаткової угоди №26203000447021 від 28.10.2025 року до договору №43453613/1 про надання правової допомоги від 28.10.2025 року, копію акту №26203000447021 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 28.10.2025 року на загальну суму 3000 гривень, з яких 500 гривень за правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Цикл фінанс», 2000 гривень за складання позовної заяви, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, позивач та 500 гривень за формування додатків до позовної заяви (письмові докази), копію детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Дорошенко М.А., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Цикл фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості від 28.10.2025 року, копію платіжної інструкції від 30.10.2025 року №78 про сплату ТОВ «Цикл фінанс» на користь [PERSON] 3000 гривень в якості оплати згідно договору про надання правової допомоги №43453613/1 від 25.03.2025 року, відповідно до Акту №26203000447021, копію ордеру на надання правничої допомоги серії АІ №1936156 від 23.07.2025 року. Відповідно до ст. 137 ч. 1-6 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, адже такі послуги були надані. Враховуючи, що відповідачем не подавалось клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, тож суд вбачає підстави для стягнення суми витрат в розмірі 3000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved