Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому просила: - стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 15.03.2024 року позивач та відповідач, уклали шлюб. Від спільного проживання однією сім?єю із Відповідачем, народився неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на утриманні Позивача. На даний час сторони разом не проживають, оскільки Позивач із сином тривалий час проживає за межами України. Сторони не досягли згоди щодо розміру аліментів, які Відповідач має сплачувати на утримання їхнього малолітнього сина. Добровільно Відповідач аліменти на даний час також не сплачує. Незважаючи на неодноразові звернення, Відповідач на даний час матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка сама не може забезпечити нормального життєвого існування та розвитку їхньої дитини. В даний час Відповідач проходить військову службу за мобілізацією. При стягненні аліментів з боржника Позивачка просить врахувати, що він є працездатною особою, не має на утриманні інших дітей. Ухвалою суду від 14.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не заперечували проти розгляду справи в спрощеному провадженні. 16.02.2026 надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідач [PERSON] адвокат Залокоцька В.Д. позовні вимоги позивача щодо стягнення аліментів у розмірі частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визнаються частково. 10 листопада 2024 року, під час виконання службових обов`язків відповідач отримав поранення, внаслідок чого на даний час перебуває на лікуванні та реабілітації. Через це дохід відповідача є нестабільним і мінімальним, що унеможливлює сплату аліментів у частці від заробітку, оскільки такий підхід може призвести до накопичення боргу або невизначеності в розмірі платежів. Відповідно до ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (для дітей до 6 років на 2026 рік 2817 грн, тобто мінімум 1408,50 грн). Однак, враховуючи поточний стан здоров`я та фінансове становище відповідача, прошу суд визначити аліменти не у частці від заробітку (доходу), а у твердій грошовій сумі 2000 грн щомісяця. Позивач надав відповідь на відзив у якому зазначає: зменшення розміру аліментів до 2000 грн., замість передбаченого ст. 183 СК України, розміру - 1\\4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % не відповідає принципу справедливості та розумності, оскільки це мінімальний та базовий рівень аліментів на одну дитину, необхідний на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що спільний син сторін [PERSON] , [INFO] проживає спільно з матір`ю позивачем та перебуває на її утриманні. З наданих представником позивача доказів, вбачається, що відповідач проходить лікування та перебуває на реабілітації у зв`язку із пораненням та виключений зі списків особового складу військової частини, що підтверджується витягом із наказу командира військової частини [NUMBER] від 13.02.2026 року, однак це не звільняє його від обов`язку утримувати дитину. Відповідач не має на утриманні інших дітей та сім`ї. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. А згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3512, 00 грн. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Доводи відповідача щодо необхідності визначення аліментів у твердій грошовій сумі суд відкидає, як необгрунтовані лише позивачеві належить право визначати в який спосіб (в частці від заробітку чи тревдій грошовій сумі) стягувати аліменти, а сам факт тимчасової непрацездатності не звільняє від обов`язку утримувати дитину Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога: стягнути з відповідача, аліменти на користь позивача, на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від заробітку (всіх його доходів), але не менше як 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову, тобто з 13.01.2026 і до досягнення дитиною повноліття, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Суд вважає, що такий розмір аліментів є загальноприйнятим та необтяжливим для відповідача і відповідає обов`язку батька забезпечити умови життя та розвитку його дитини. Суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується правилами Глави 8 ЦПК України. Ураховуючи те, що позов задоволено у повному обсязі, а при пред`явлені його до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, відтак суд дійшов висновку, що з відповідача слід присудити в дохід держави судовий збір в розмірі 1331 грн. 20 коп.

Outcome: approved