Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 21708,76 грн. та судових витрат у виді судового збору у сумі 2422,40 грн.. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.01.2025 року між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] було укладено електронний кредитний договір №5271539. Сума кредиту складала 6000 грн. строком на 360 днів зі стандартною процентною ставкою 0,95 % за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 1.5. орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредитування 2 356,8100% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 1 475,6391% річних. 25.09.2025 р. між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №25092025, відповідно до умов якого право право грошової вимоги за зазначеним вище кредитним договором перейшло до позивача. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21708,76 грн., з яких: 5999,99 грн. - заборгованість за основним боргом, 12708,77 грн. - заборгованість за відсотками та 3000,00 грн. - заборгованість за штрафами. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №5271539 від 26.01.2025 р. в сумі 21708,76 грн.. У зв`язку з чим ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення богів" був змушений звернутись до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитом. Ухвалою суду від 12.01.2026 р. відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в позовній заяві просив про розгляд справи без участі сторони позивача, не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 23.03.2026 р. через канцелярію суду надав заяву, в якій просить не стягувати з нього суму заборгованості за штрафом в розмірі 3000,00 грн. через необгрунтованість, а розгляд справи просить провести без його участі. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.01.2025 року між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] було укладено кредитний договір №5271539. Сума кредиту складала 6000 грн. строком на 360 днів зі стандартною процентною ставкою 0,95 % за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 1.5. орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредитування 2 356,8100% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 1 475,6391% річних. Зазначений кредитний договір укладений між сторонами за допомогою електронного ідентифікатора відповідача 11518. Згідно листа директора ТОВ "ПЕЙТЕК" Макарчук О. за вих. № 20250930 від 30.09.2025 р. вбачається успішне перерахування коштів на платіжну картку відповідача від ТОВ "ЛІНЕУРА" на суму 6000, 00 грн.. Згідно розрахунку заборгованості за договором №5271539 станом на 25.09.2025 р. заборгованість відповідача складає 21708,76 грн., з яких: 5999,99 грн. - основний борг, 12708,77 грн. - проценти та 3000,00 грн. - штраф.. 25.09.2025 р. між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №25092025, відповідно до умов якого право право грошової вимоги за зазначеним вище кредитним договором перейшло до позивача. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21708,76 грн., з яких: 5999,99 грн. - заборгованість за основним боргом, 12708,77 грн. - заборгованість за відсотками та 3000,00 грн. - заборгованість за штрафами. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст. 3Закону України «Про електронну комерцію»). Договір про надання коштів на умовах спожмвчого кредиту №5271539 від 26.01.2025 р. підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Відтак, підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання. Таким чином, стороною позивача доведено, укладення кредитного договору між сторонами, що також не заперечується самим відповідачем. Однак, в порушення умов договору позики, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту у розмірі та на умовах, визначених укладеним правочином, презумція правомірності якого не спростована, на час розгляду справи відповідних доказів сплати боргу не подано, тому є підстави для стягнення з [PERSON] основного боргу в розмірі 5999,99 грн. Разом з тим, частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, з відповідача на користь позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" також необхідно стягнути 12708,77 грн. процентів.. Крім того, позивач прохав стягнути з відповідача штраф за зазначеним кредитним договором в розмірі 3000,00 грн.. Але суд приходить до висновку, що такі вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК. а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Таким чином, з урахуванням положень Закону № 2120-1X, яким доповнено розділ IV «Прикінцеві та перехідних положень п. 6-1 Закону Україні «Про споживче кредитування», не підлягає стягненню неустойка, а тому вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 2 087 грн. 62 коп. (18708,76 х 100 : 21708,76 = 86,18 %, 2422,40 х 86,18 % = 2087 грн. 62 коп.).

Outcome: partial