Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №844045 від 23.06.2023 в розмірі 39 445,05 грн, а також понесені судові витрати (а.с.1-5). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.06.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено електронний кредитний договір №844045, за умовами якого відповідачу був наданий кредит в сумі 7 000,00 грн за умовами якого споживач зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування ним та виконати інші зобов`язання. Товариством зобов`язання за договором виконано, тоді як відповідачем умови кредитного договору своєчасно не виконані, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 39 445,05 грн. 21.06.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір факторингу №21062024, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором №844045 від 23.06.2023. Відповідачу направлено письмову претензію про погашення кредитної заборгованості, яка до цього часу не сплачена. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 06.02.2026 відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не прибув, про день, час та місце судового засідання повідомлений, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, одночасно зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач позов визнала частково, не заперечувала щодо стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту, однак заперечувала проти стягнення відсотків у заявленому розмірі, вважаючи їх надмірними. Також просила відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу. Суд, відповідно до положень ч.1 ст. 244 ЦПК України, 13.03.2026 оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, відклав ухвалення та проголошення судового рішення, оголосив дату та час його проголошення 18.03.2026 о 13 год 55 хв. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 23.06.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено договір №844045 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», відповідно до якого, остання отримала кредит у розмірі 7 000,00 грн строком на 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі стандартної процентної ставки - 2,2 % в день. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів (а.с.10-20). Договір підписано шляхом використання електронного підпису позичальника одноразовим ідентифікатором «С746» (а.с.21). Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з Правилами, які розміщені на вебсайті, повністю їх розуміє і приймає (п. 9.8 договору). У паспорті споживчого кредиту, який також підписала відповідач, вказана вся необхідна інформація, яка надавалася споживачу до укладення договору про споживчий кредит, а саме: основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту та додаткова інформація (а.с.21зв-22). Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що клієнт [PERSON] , з якою укладено договір №844045 від 23.06.2023 ідентифікована ТОВ «Селфі кредит». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): С746, час відправки ідентифікатора позичальнику: 23.06.2023, номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор: 380933548885 (а.с.23зв). Згідно договору про організацію переказу грошових коштів №03052022-1 від 03.05.2022 ТОВ «Пейтек» 23.06.2023 о 10.33 год перерахувало на платіжну карту № [NUMBER] грошові кошти в сумі 7 000,00 грн (а.с.24зв). Відповідно інформації АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] належить емітована банківська платіжна картка № [NUMBER] , на яку 23.06.2023 надійшли грошові кошти в сумі 7 000,00 грн (а.с.75). Зарахування коштів на карту № [NUMBER] , емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк», у розмірі 7 000,00 грн підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 23.06.2023 до 23.07.2023 (а.с.76зв-77). 21.06.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №21062024, згідно якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статус нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників (а.с.32-36). Згідно акту приймання-передачі та витягу з реєстру боржників за договором факторингу №21062024 від 21.06.2024 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників, зокрема за кредитним договором №844045 від 23.06.2023, де боржником є [PERSON] на загальну суму 39 445,05 грн, з яких: 6 604,99 залишок по тілу кредиту, 32 840,06 грн залишок по відсотках (а.с.37,38). Відповідно до розрахунку заборгованості відповідач сплатила 395,01 грн у рахунок погашення тіла кредиту та 17 745,06 грн - у рахунок сплати відсотків за користування кредитом. Разом з тим станом на 21.06.2024 утворилася заборгованість у розмірі 39 445,05 грн, яка складається з: 6 604,99 залишку за тілом кредиту та 32 840,06 грн заборгованості за відсотками (а.с.25-31). Позивачем вжито заходи досудового врегулювання спору, а саме 12.01.2026 надіслано відповідачу претензію про погашення заборгованості (а.с.39зв). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Як зазначено в ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кредитний договір №844045 від 23.06.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] був укладений в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів» та не суперечить приписам ч. 1 ст. 205, ст. 6, 207, 627-628, ч. 2 ст. 639 ЦК України. При цьому на виконання вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, у зв`язку з чим він в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Факт перерахування коштів за спірним договором підтверджується інформацією АТ КБ «ПриватБанк» по особовому рахунку [PERSON] . Дана обставина не заперечується стороною відповідача. Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З позовом про визнання недійсним кредитного договору №844045 від 23.06.2023 відповідач не звертався. Зазначений вище договір факторингу є чинним, його дійсність ніким не оспорений, а тому підлягає виконанню. Відповідачем не надано доказів на підтвердження погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з того, що тіло кредиту у розмірі 6 604,99 грн підлягає стягненню з відповідача, оскільки з розрахунку заборгованості станом на 21.06.2024 вбачається, що з усієї суми заборгованості в розмірі 7 000,00 грн, відповідач здійснив оплату за тілом кредиту лише в сумі 395,01 грн (7 000,00-395,01=6 604,99). Водночас суд не може погодитися із заявленим розміром заборгованості за вищевказаним кредитним договором у частині нарахованих процентів з огляду на наступне. Відповідно до п.1.4, 1.5, 1.5.1, 1.7.1 договору строк кредиту 360 днів, а періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів; тип процентної ставки фіксований; стандартна процентна ставка 2,2% в день, що застосовується у межах всього строку кредиту; знижена процентна ставка становить 0,01% в день та застосовуються до 23.07.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, якщо позичальник сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу; орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою - 47541,10%; за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 62 440,00 грн. 24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІХ, яким статтю восьму Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, яка визначає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Разом з цим, частиною 4 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що надавачам фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3 цього розділу, та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом слід привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону. Також суд враховує, що пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5%. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Договір №844045 про надання споживчого кредиту укладено 23.06.2023, зі строком дії 360 днів, тобто до 17.06.2024. Отже, строк дії договору продовжується після набрання чинності Закону № 3498-IX від 22 листопада 2023 року. Із наданого позивачем детального розрахунку заборгованості вбачається, що для визначення розміру заборгованості за відсотками позивачем застосовано ставку 0,01 % в день за період з 23.06.2023 до 05.07.2023, надалі з 06.07.2023 до 17.06.2024 ставку 2,2 % в день користування кредитними коштами, з чим суд не може погодитися. Відповідно до вимог наведених вище приписів законодавства відсотки за користування кредитними коштами мають нараховуватися таким чином: - за період з 23.06.2023 до 23.07.2023 за ставкою 0,01 %, що становить 9,10 грн (7000х0,01%х13дн), які сплачено відповідачем 05.07.2023; - за період з 06.07.2023 до 04.08.2023 за ставкою 2,2 %, що становить 4 362,00 грн відповідно розрахунку (6 609,1 х 2,2% х 30), які сплачені відповідачем 04.08.2023; - за період з 05.08.2023 до 03.09.2023 за ставкою 2,2 %, що становить 4 362,00 грн відповідно розрахунку (6609,09 х 2,2% х 30), які сплачені відповідачем 03.09.2023; - за період з 04.09.2023 до 03.10.2023 за ставкою 2,2 %, що становить 4 361,33 грн відповідно розрахунку (6608,08 х 2,2% х 30), які сплачені відповідачем 03.10.2023; - за період з 04.10.2023 до 04.11.2023 за ставкою 2,2 %, що становить 4 650,63 грн відповідно розрахунку (6606,00 х 2,2% х 32), які сплачені відповідачем 04.11.2023; - за період з 05.11.2023 до 22.04.2024 за ставкою 2,2 %, що становить 24 702,66 грн відповідно розрахунку (6604,99 х 2,2% х 170); - за період з 23.04.2024 до 17.06.2024 за ставкою 1 %, що становить 5 449,12 грн відповідно розрахунку (6604,99 х 1,5% х 55). Таким чином, заборгованість за відсотками за період з 23.06.2023 до 17.06.2024, з урахуванням сплачених, становить 30 151,78 грн. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №844045 від 23.06.2023 в сумі 36 756,77 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 6 604,99 грн та нарахованих відсотків в сумі 30 151,78 грн. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 662,40 грн (а.с.54). Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог в сумі 2 480,95 грн (36 756,77х2662,40/39445,05). Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до положень п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Верховний Суд у справах № 905/1795/18 і № 922/2685/19 вказував на те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial