Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Обґрунтування позовних вимог та стислий виклад позицій сторін. 23.02.2026 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дитини. Позов мотивований тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який 22.05.2015 року розірваний рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Син з дитинства має першу групу інвалідності безтерміново, потребує постійного стороннього догляду. Стан здоров`я дитини складний, часто загострюються хвороби, він систематично перебуває на стаціонарному лікуванні з діагнозом ДЦП, форма Літтля, глибокий центральний тетрапарез, вторинний сколіоз. Вона змушена постійно звертатись до лікарів отоларинголога, ендокринолога, дерматолога, невролога, здійснювати постійний клінічний контроль за різними показниками стану здоров`я, більшість лабораторних досліджень та медичних консультацій є платними. Крім того, синові необхідна домашня реабілітація та стоматологічне лікування, яке з урахуванням його фізичного стану можливо проводити лише під загальною анестезією. Син перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Хмельницькій області як одержувач державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та отримує біля 8000 грн пенсії щомісячно. Її доходи складаються виключно з пенсії за віком в розмірі 3323 грн щомісячно, оскільки догляд за сином унеможливлює їй влаштуватись на роботу для отримання додаткового доходу. Однак, отримуваних ними доходів не вистачає на забезпечення найнеобхідніших потреб сина. До досягнення сином повноліття, з відповідача стягувались аліменти на його утримання у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку. Спочатку відповідач запевняв, що буде сам сплачувати кошти на утримання сина, але так їх і не надавав та участі у всіх витратах на утримання сина не приймає, хоча має таку можливість, оскільки є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] та отримує грошове забезпечення. За наведених обставин, просить стягувати аліменти з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, протягом всього часу її проживання з сином та опікування ним. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, не заперечила проти постановлення заочного рішення. Позиція відповідача. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідач вважається повідомленим про дату судового засідання, в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 23.02.2026 позивачка звернулася до суду з цим позовом. 24.02.2026 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрив спрощене провадження в справі та призначив її до судового розгляду на 24.03.2026. 24.03.2026 сторони в судове засідання не з`явились. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, без оформлення окремого документа. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. Між сторонами виникли правовідносини щодо утримання повнолітньої непрацездатної дитини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СК України). Суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у них народився син [PERSON] , [INFO] , відповідач записаний його батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.07.2015. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22.05.2015, яке набрало законної сили 15.06.2015, шлюб між сторонами розірваний. Позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає разом з сином [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію місця проживання за №2024/008110606 від 09.07.2024. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08.04.2010 року стягнуті аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини зі всі видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.03.2010 року і до його повноліття. На виконання рішення суду 12.04.2010 виданий виконавчий лист. [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю, має першу групу інвалідності, потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК №915548 від 27.06.2024. Позивачка [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та за період з 01.08.2025 по 31.01.2026 отримала пенсію в розмірі 19938 грн. Повнолітній [PERSON] також перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області як одержувач державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю. За період з 01.09.2025 по 28.02.2026 його доходи становлять 49859,80 грн. Вказане підтверджується довідками від 09.02.2026 та 17.02.2026, що видані відділом обслуговування громадян №13 Управлінням обслуговування громадян ГУ ПФУ в Хмельницькій області. [PERSON] має основні діагнози: ДЦП, форма Літтля, глибокий центральний тетрапарез та супутні захворювання: сколіоз, гастроезофагеальний рефлекс без езофагіту, розбіжна співдружня косоокість, баланопостит, верхньощелепний синусит, себорейний дитячий дерматит, порушення ходи, рухливості, мови та координації. Для лікування та систематичного нагляду за станом здоров`я, він отримує лікарські консультації та проходить медичні обстеження, що підтверджується медичною документацією, наявною в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 13.08.2025, що підтверджується довідкою №1679 від 10.09.2025. Застосовані норми права. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 198 СК України, Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 201 СК України, до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дітей застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197 цього Кодексу. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Особа з інвалідністю - це повнолітня особа зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність; інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист; втрата здоров`я - наявність хвороб і фізичних дефектів, які призводять до фізичного, душевного і соціального неблагополуччя (стаття 1 Закону України Закон України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні»). Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки за станом здоров`я вона не може мати самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Аналіз змісту ст. 198 СК України дає підстави для висновку, що для виникнення обов`язку батька (матері) утримувати свого повнолітнього сина (дочку) необхідні наявність трьох умов: син (дочка) є непрацездатними (зокрема, але не виключно, тобто особами з інвалідністю І, ІІ чи ІІІ групи); син (дочка) потребує матеріальної допомоги (під якою розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги, пенсії та допомоги у зв`язку з інвалідністю); батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати сина (дочку) (тобто їхній заробіток (доходи) дозволяють їм здійснювати таке утримання). Тлумачення статті 198, 200 СК України свідчить, що при встановленні тієї обставини, чи повнолітні непрацездатні дочка чи син потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання повнолітнім непрацездатним сином, дочкою, доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що вони не потребують матеріальної допомоги (постанова Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі № 459/1381/18). Повнолітньою непрацездатною дитиною у розумінні статті 198 СК України є повнолітні син або дочка, визнані в установленому порядку особами з інвалідністю (таке ж тлумачення указаного поняття здійснено Конституційним Судом України у рішенні від 11 лютого 2014 року N 1-рп/2014). Суд встановив, що повнолітній син сторін [PERSON] є інвалідом першої групи з дитинства, проживає з матір`ю, оскільки за станом свого здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Мінімальний розмір призначеної державою допомоги за інвалідністю є об`єктивно недостатнім для забезпечення належних умов проживання, харчування, лікування [PERSON] та з розрахунку на один день складає 266 грн (8000грн:30днів). Позивачка не має змоги забезпечити утримання дитини з інвалідністю першої групи, оскільки отримує мінімальну пенсію за віком, не може працевлаштуватися у зв`язку з необхідністю постійного догляду за сином, отримуваних нею коштів (пенсії), розмір якої з розрахунку на один день складає 110 грн (3323грн:30днів) не вистачає на утримання дорослого сина з особливими потребами. Відповідач не надав суду доказів на підтвердження власної неспроможності сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина з інвалідністю першої групи, який потребує стороннього догляду, всі турботи по його утриманню переклав на позивачку. Також не надав суду відомостей про наявність у нього інших утриманців. Оскільки в діючому СК України не конкретизовано, до якого саме часу батьки зобов`язані утримувати повнолітню доньку, сина з інвалідністю, суд, відповідно до ч. 1 ст. 10 СК України, вважає за доцільне застосувати в цій частині правовідносин норму ст. 79 СК України, відповідно до якої: якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. Відповідач є особою працездатного віку і не має обмежень за станом здоров`я, оскільки проходить військову службу, а тому на думку суду має можливість надавати грошову допомогу сину, оскільки він потребує такої допомоги, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на повнолітню непрацездатну дитину в заявленому позивачкою розмірі. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що судовий збір у сумі 1331,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст. 182, 191, 199-201 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved