Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

27.02.2026 до Заставнівського районного суду Чернівецької області в порядку статті 31 ЦПК України надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», від імені якого діє представник Горна Вероніка Іванівна, до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (оферта) №20.12.2024-100001300 від 20.12.2024,за яким відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн на строк строком на 140 днів, зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в строк та на умовах визначених кредитним договором. Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором призвело до виникнення заборгованості за кредитом в розмірі 3000,00 грн, за процентами в розмірі 4200,00 грн, за комісією в розмірі 600,00 грн, за неустойкою в розмірі 1500,00 грн. Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 03.03.2026 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. Позивач та його представник у судові засідання не з`явилися, однак у позовній заяві клопотали про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр». У вказаній заяві позивач також повідомив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, проти задовлення заяви не заперечував, проте просив врахувати, що є військовослужбовцем. За таких обставин суд розглянув справу за відсутності сторін, при цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.12.2024 між ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №20.12.2024-100001300 шляхом підписання заявки (а.с.24), що є невід`ємною частиною даного Договору. Відповідно до умов договору та заявки від 20.12.2024, [PERSON] надано кредит у розмірі 3000,00 грн строком на 140 дні з кінцевим терміном повернення 08.05.2025 року. Умовами договору визначено, що [PERSON] зобов`язаний сплачувати проценти за користування кредитом з фіксованою процентною ставкою у розмірі 1,0% в день протягом всього строку кредитування, денною процентною ставкою 0,87%, сплатити комісію у розмірі 600,00 грн, неустойку у розмірі 30,00 грн за кожен день невиконання чи неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором (а.с.21-27). Згідно з п.2.3.2. пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), позичальник який має намір укласти електронний кредитний договір, ідентифікується (реєструється) в особистому кабінеті на вебсайті кредитодавця за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником в смс повідомлені на номер телефону вказаний позичальником при його ідентифікації в особистому кабінеті на вебсайті. Усі вищезазначені дії по акцептуванню договору відповідач учинив. Відповідно до електронного кредитного договору (оферти) позичальник підтвердив, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є заява до кредитного договору №20.12.2024-100001300 від 20.12.2024, з якими він попередньо уважно ознайомився, та приймає умови кредитного договору. Указана обставина підтверджується копією підтвердження кредитного договору (а.с.21-27). Договір був підписаний відповідачем електронним шляхом одноразовим ідентифікатором Е979 (а.с.27). 20.12.2024 у день укладення договору про надання споживчого кредиту ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» перерахувало грошові кошти у розмірі 3000,00 грн на банківський рахунок відповідача. Указана обставина підтверджується копією квитанції iPay.ua, у призначенні якої вказано: видача за договором №20.12.2024-100001300, сума 3000 грн, отримувач вказаний номер карти банківської карти [PERSON] (с.12). В порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та допустив заборгованість, яка згідно розрахунку, станом на 26.12.2025 становить 9300,00 грн, яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу - 3000,00 грн, за відсотками 4200,00 грн, комісією 600,00 грн, неустойкою 1500,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.13-17). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України). Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України). Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. При цьому, в ч.1 ст.207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. В п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч.7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.2 ст.639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Як вбачається з матеріалів справи, саме такий електронний договір №20.12.2024-100001300 від 20.12.2024 укладено між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , акцептований останнім шляхом підписання електронним підписом з цифровим ідентифікатором Е979. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом і боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань (ст.ст.525, 625 ЦК України). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Бржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 2. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.539 ЦК України). Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом (ч.2 ст.540 ЦК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Згідно наданого позивачем розрахунку у [PERSON] , виникла заборгованість перед Товариством за кредитом в розмірі 3000,00 грн, за процентами в розмірі 4200,00 грн, за комісією в розмірі 600,00 грн, за неустойкою в розмірі 1500,00 грн. В поданій до суду заяві відповідач зазначає що є військовослужбовцем, що підтверджується довідкою ВЧ [NUMBER] , згідно з якою [PERSON] проходить військову службу в [NUMBER] мобільному прикордонному загоні Державної прикордонної служби України з 03.07.2025 по теперішній час. Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а також військовозобов`язаним та резервістам з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, не нараховуються та не сплачуються штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань, а також проценти за користування кредитом. Зазначена норма є спеціальною нормою матеріального права, спрямованою на забезпечення соціального та правового захисту осіб, які проходять військову службу в умовах особливого періоду та виконують конституційний обов`язок із захисту незалежності та територіальної цілісності України. Така норма має імперативний характер та підлягає обов`язковому застосуванню судами незалежно від умов кредитного договору. Суд звертає увагу, що дія вказаної норми поширюється на відповідача з моменту його мобілізації, в даному випадку з 03.07.2025. Правовідносини ж між сторонами виникли з 20.12.2024 (дата укладення договору) і тривали до 08.05.2025 (строк кредитування), а отже, підстави для застосування до правовідносин положень пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відсутні. А отже, відповідач не звільняється від обов`язку сплатити проценти за користування кредитом, нараховані з 20.12.2024 до 08.05.2025. Проте, що стосується неустойки, то відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З урахуванням вищевикладеного, вимоги про стягнення з відповідач на користь позивача неустойки в розмірі 1500,00 грн не ґрунтуються на законі. Вказані вище обставини свідчать про порушення прав позивача, які підлягають судовому захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3000,00 грн, за процентами в розмірі 4200,00 грн, за комісією в розмірі 600,00 грн, а всього 7800,00 грн (7800*100%/9300=83,87%). У вимогах про стягнення неустойки в розмірі 1500,00 грн слід відмовити. Щодо розподілу судового збору, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернені до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі в розмірі 2622,40 грн, що відповідає ставкам судового збору, визначеним положеннями ЗУ «Про судовий збір» (а.с.9). Враховуючи, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають частковому стягненню (83,87%), відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача витрати по сплаті судового збору (2662,40*83,87%=2232,95 грн), тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial