Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 03 серпня 2022 року між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №98708678000 відповідно до умов якого АТ «Укрсиббанк» зобов`язалося надати позичальнику кредит на споживчі потреби у розмірі 60 678,78 грн., а відповідач взяв на себе зобов`язання щомісячно частинами повертати кредит, повернувши його в повному обсязі до 03.08.2026, сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,00001% річних від суми залишку заборгованості за кредитом (за користування кредитом понад встановлений строк кредитування 7,00001% річних), а також комісію. АТ «Укрсиббанк» виконав умови кредитного договору та видав кредит, в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 09.12.2024 загальний розмір заборгованості становить 39 632,60 грн., яка складається з тілу кредиту в розмірі 30 409,40 грн. та заборгованість по комісії в розмірі 9 223,20 грн. 09 грудня 2024 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором №98708678000 від 03.08.2022. Тому, позивач і звернувся до суду та просить стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу за кредитним договором та судові витрати по справі, які складаються з судового збору та судових витрат понесених на професійну правничу допомогу в розмірі 9 200 грн. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 30 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 17 березня 2026 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити за відсутності представника ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». Позовну заяву підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Проти заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання також не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Крім того, про судове засідання, яке призначено на 17.03.2026 [PERSON] повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Своїм правом на надання пояснень у судовому засіданні не скористався, про причини неявки не повідомляв. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У зв`язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 03 серпня 2022 року між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №98708678000. Вказаний кредитний договір підписаній відповідачем [PERSON] електронним підписом. Сторонами було погоджено, що кредит надається позичальнику на наступних умовах: сума кредиту 60 678,78 грн. на споживчі цілі шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника [NUMBER] ; строк кредиту до 03.08.2026; тип процентної ставки фіксована; річні проценти за користування кредитом - 0,00001%; проценти за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін, а також у разі прострочення суми платежу 7,00001%; щомісячна комісія за управляння кредитом - 1,9% від суми кредиту (включається до суми ануїтетного платежу починаючи з 04.02.2023). Відповідно до п.3.3 кредитного договору сторони передбачили, що кредит надається позичальнику для особистих потреб, а саме в сумі 60 678,78 грн. на споживчі цілі шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника [NUMBER] , відкритий у Банку, до якого випущено платіжну картку. Проте, в процесі судового розгляду встановлено, що [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість, яка на теперішній час не повернута. Згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №98708678000 від 03.08.2022 заборгованість [PERSON] станом на 09.12.2024 складає 39 632,60 грн., з яких: 30 409,40 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 9 223,20 грн. - заборгованість по комісії. 09 грудня 2024 року АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» уклали договір факторингу №284, за умовами якого АТ «Укрсиббанк» відступило ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» прийняло належні АТ «Укрсиббанк» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №284 від 09 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №98708678000 від 03.08.2022, загальний розмір заборгованості по якому становить 39 632,60 грн. Таким чином, АТ «Укрсиббанк» виконало свої зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору, однак [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, кредитні кошти не повертає. Відповідно до ч.1 ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Як свідчить зміст ч.3, 5, 6, 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту)другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом пере направлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом пере направлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України). В абзаці 2 частини 2 статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України,за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ст.1055 Цивільного кодексу України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Зі змісту ч.ч.1,2 ст. 207 Цивільного кодексу України вбачається, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, а також якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюються печаткою. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України,позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). В силу ч.1 ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги, що відповідач [PERSON] не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором №98708678000, який був укладений 03.08.2022 між ним та АТ «Укрсиббанк», в обумовлені договором строки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» підлягають задоволенню та з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість по тілу кредиту за вказаним договором у розмірі 30 409,40 грн. Згідно п.4 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч.2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, нарахування 9 223,20 грн. комісії не суперечить закону та підлягає стягненню із боржника. Враховуючи, що АТ «Укрсиббанк» відступило ТОВ «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» право вимоги за кредитним договором №98708678000 від 03.08.2022, а заборгованість за даним договором боржником [PERSON] добровільного не погашена, то суд дійшов висновку, що дану заборгованість, слід стягнути на користь позивача в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 3 028 грн. в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1. п.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно п.1,2 ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання професійної правничої допомоги, представником позивача надано: копію договору про надання правничої допомоги №03-07/24 від 03.07.2024, укладений між ТОВ «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» та адвокатом Литвиненко Оксаною Ігорівною; копію Акта приймання-передачі наданих послуг №4 від 02.06.2025, згідно якого позивач отримав від адвоката Литвиненко О.І. послуги вартістю 9 200 грн.; копію платіжної інструкції №2711 від 10.06.2025 на суму 9 200 грн., призначення платежу: оплата згідно договору №03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024 (а.с.24-27). Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи викладене, зважаючи на що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено судом у повному обсязі, характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, та відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають відшкодуванню в повному обсязі.

Outcome: approved