Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Голова правління Кредитної спілки «Союз-Дніпро» звернувся до Тернівського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованість за Договором споживчого кредиту №1459/20 від 21.10.2020 у розмірі 66101,87 грн., та судовий збір у сумі 3028,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 21.10.2020 між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту № 1459/20 про надання кредиту у сумі 37000,00 грн строком на 24 місяців, починаючи з 21.10.2020 по 20.10.2022 зі сплатою процентів за користування кредитом. Відповідно до умов договору, [PERSON] зобов`язався погашати кредит з 20 по 30 число кожного місяця згідно з графіком. Кредит повинен був повернутий [PERSON] до 20.10.2022 у сумі 37000,00 грн. (сума кредиту та проценти), при своєчасному внесенні платежів. [PERSON] неналежним чином виконував кредитні зобов`язання. На дату смерті позичальника [PERSON] ( [INFO] ) залишок за кредитом складає 34400,24 грн. та проценти, які нараховані за користування кредитом 31701,63 грн., а разом 66101,87 грн. У випадку смерті боржника за кредитним договором, його права й обов`язки за договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину (ч. 1 ст. 1282 ЦК України). В процесі розгляду цивільної справи № 194/1969/24 встановлено, що боржник [PERSON] помер та його спадкоємцем став його батько [PERSON] , його матір [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини у строки визначені законом. Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором, між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було укладено договір поруки № 1459/20 від 21.10.2020. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є поручителями за зобов`язаннями померлого [PERSON] та є солідарними боржниками. За умовами договору поруки (п.2.1.) відповідальність відповідачів (поручителів) наступає у разі коли [PERSON] позичальник не виконує або неналежним чином виконує свої зобов`язання за Договором з будь-яких причин, в тому числі смерті. Оскільки Позичальник помер, то зобов`язання по погашенню заборгованості за Договором споживчого кредиту переходить до спадкоємця позичальника [PERSON] , а також до поручителя [PERSON] . У зв`язку із чим позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму заборгованості за договором споживчого кредиту у розмірі 66101,87 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд цивільної справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи, однак надала суду заяву, в якій вона просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги не визнає, просить відмовити у позові в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Як убачається з матеріалів справи, 21.10.2020 між Кредитна спілка «Союз-Дніпро» та [PERSON] укладено Договір споживчого кредиту №1459/20, згідно умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 37000,00 грн, строком на 24 місяці, з 21.10.2020 по 20.10.2022, процентна ставка за договором 60,84% річних, реальна процентна ставка 37,55 % річних, розмір процентів за користування кредитом 0,5% на день від суми залишку за кредитом за кожен день прострочення заборгованості за кредитом до повного її погашення, загальна вартість кредит 64787,03 грн. (8-10). Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється щомісяця згідно з графіком платежів з 20 по 30 кожного місяця. Відповідно до п.4.2 Договору, якщо на дату закінчення строку, вказаного в п. 4.1. Договору неповернений залишок кредиту і кредитодавець до закінчення цього строку не звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за Договором, строк дії цього договору автоматично продовжується на 24 місяці, тобто до 20.10.2024 року, з урахуванням п.4.3 цього Договору. З метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором споживчого кредиту №1459/20 від 21.10.2020 року між Кредитна спілка «Союз-Дніпро» та [PERSON] , [PERSON] укладено договір поруки № 1459/20 (а.с. 11-12). Згідно п.2.2 Договору поруки, Поручитель і Позичальник несуть солідарну відповідальність перед Кредитодавцем. Позивач належним чином виконав свій обов`язок та надав [PERSON] кредит у розмірі 37000,00 грн, що підтверджується видатковим касовим ордером №309 від 21.10.2020 року (а.с. 12). Однак, позичальник своїх зобов`язань за Договором споживчого кредиту №1459/20 від 21.10.2020 року належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості станом на 20.10.2024 року становить 66101,87 грн. (а.с. 7). Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). З копії спадкової справи № 89/2024 убачається, що [INFO] позичальник [PERSON] помер. Спадкова справа відкрита 29.08.2024 приватним нотаріусом Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Молодих С.І. 29.08.2024 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса з заявою про відмову від спадщини після смерті сина [PERSON] на користь [PERSON] . 05.10.2024 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті сина [PERSON] . 05.10.2024 року [PERSON] було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , яке складається з: залишку коштів на рахунку у сумі 20170,09 грн відкритому у відділенні АТ «Укрсиббанк» (а.с. 13-18). Як було встановлено судом, позичальник за основним зобов`язанням [PERSON] помер та спадкоємцем після його смерті є його батько [PERSON] . Батьки померлого [PERSON] та [PERSON] є поручителями за договором поруки. У договорі поруки №1459/20 від 21.10.2020 року, наявна умова, що поручитель несе солідарну відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань позичальника. Як зазначає позивач, про смерть позичальника він дізнався в ході розгляду цивільної справи № 194/1969/24 Тернівським міським судом Дніпропетровської області за позовом КС «Союз-Дніпро» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З Єдиного державного реєстру судових рішень (повний доступ) убачається, що ухвалою суду від 19.12.2024 було відкрито провадження у справі № 194/1969/24. Перший відповідач боржник [PERSON] помер [INFO] , тобто ще й до відкриття провадження і до подачі позовної заяви до суду. Провадження у справі за позовною заявою Кредитної спілки «Союз-Дніпро» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про стягнення боргу за договором споживчого кредиту в частині стягнення боргу за договором споживчого кредиту до [PERSON] закрито, у зв`язку із смертю останнього (ухвала суду від 17.03.2025). Тобто, позивачу достеменно стало відомо про смерть боржника не пізніше 17.03.2025. 18.09.2025 рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області у цій справі в задоволенні позову Кредитної спілки «Союз-Дніпро» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором споживчого кредиту відмовлено з підстав необґрунтованих вимог позивача до поручителів, які несуть солідарну відповідальність за виконання зобов`язань боржника, без пред`явлення вимоги до основного боржника. Велика Палата Верховного суду у постанові від 09.10.2024 у справі № 638/1046/14-ц (14-12цс24) зробила правовий висновок щодо пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців боржника, які прийняли спадщину та виснувала наступне: Відповідно до приписів статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явлення свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Встановлені статтею 1281 ЦК України строки є строками, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Наявність встановлених законом строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців забезпечує юридичну визначеність та стабільність цивільного обороту. Встановлення темпоральних обмежень як для подання заяви про прийняття чи відмову від спадщини, так і для пред`явлення вимоги кредитором до спадкоємців боржника збалансовує інтереси учасників спадкових відносин та унеможливлює продовження стану невизначеності у цивільних відносинах, які зазнають змін у зв`язку зі смертю одного з їх учасників. Велика Палата Верховного Суду вже зазначала, що оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців позичальника регламентуються приписами статті 1281 ЦК України. Тобто стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених порукою (іпотекою). Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язанням, а також припинення таких зобов`язань (див.: пункти 55-62 постанови від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц, пункт 69.5 постанови від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц, пункт 39 постанови від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17, пункт 99 постанови від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17). Приписи статті 1281 ЦК України не містять особливих застережень щодо порядку задоволення вимог кредитора у разі, якщо смерть боржника настала після пред`явлення позову до нього під час розгляду судової справи. Отже, якщо смерть позичальника настала під час розгляду судової справи за позовом кредитора до позичальника про стягнення заборгованості, до таких правовідносин застосовується правила про загальний порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, визначені у статті 1281 ЦК України, а спадкоємці, які прийняли спадщину, підлягають залученню до участі у справі як правонаступники відповідного учасника справи на підставі статті 55 ЦПК України. Водночас потрібно пам`ятати, що підставою процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному праві, яке настало після відкриття провадження у справі. З огляду на наведене, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав та обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір. Під час вирішення спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника (у тому числі, якщо смерть боржника настала під час розгляду справи у суді) суди для правильного вирішення справи першочергово повинні встановити, чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, тобто чи вчинив кредитор потрібні дії у матеріальних відносинах. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, зокрема, претензії кредиторів. За змістом наведених положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України подана кредитором претензія є однією з підстав заведення нотаріусом спадкової справи. Кредитор, скеровуючи претензію до нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені особи спадкоємців взагалі. Відповідно до пункту 3.11.17 розділу 3 «Правила вчинення окремих видів нотаріальних дій» Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року № 142/5/310, консул за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, консул повідомляє спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту. Отже кредитор у матеріальних відносинах може пред`явити вимогу до спадкоємців боржника відповідно до вимог статті 1281 ЦК України в один із таких способів: безпосередньо спадкоємцю (спадкоємцям); опосередковано - через нотаріуса за місцем відкриття спадщини (за межами України - через консульські установи). Вибір конкретного способу пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд. Водночас кредитор, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою і третьою статті 1281 ЦК України, позбавляється права вимоги (частина четверта цієї статті). Зі спливом строків, визначених статтею 1281 ЦК України, і непред`явленням кредитором вимог до спадкоємців боржника, такий кредитор позбавляється права вимоги, тобто відповідне цивільне право припиняється, а кредитор втрачає можливість вимагати в суді захисту відповідного права. Судом встановлено, що Кредитна Спілка «Союз-Дніпро» у строки встановлені статтею 1281 ЦК України не пред`явили вимогу до спадкоємця боржника, а ні безпосередньо до [PERSON] , а ні до нотаріуса. Щодо вимоги позивача про стягнення з [PERSON] як з поручителя за основним зобов`язанням, то суд керується правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2024 у справі № 638/1046/14-ц (14-12цс24), відповідно до якого Верховний Суд роз`яснив таке. Розрізняють основні зобов`язання та додаткові (акцесорні) зобов`язання. Основні зобов`язання можуть існувати самостійно без додаткового (акцесорного) зобов`язання, тоді як додаткові (акцесорні) зобов`язання виникають лише за наявності основного зобов`язання та нерозривно пов`язані з ним. У законодавстві не наведено визначення акцесорних зобов`язань. Водночас у статті 266 ЦК України йдеться саме про основну та додаткову вимоги, тобто фактично про основне та акцесорне зобов`язання. Частиною першою статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі (частини перша, друга статті 553 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У наведених нормах права чітко простежується акцесорність поруки та її додатковий характер, який проявляється у неможливості існування поруки окремо від основного зобов`язання. Вимоги до поручителя можуть бути пред`явлені лише у разі чинності основного зобов`язання та (якщо в договорі не передбачено інше) лише у тому обсязі, що й до основного боржника. Як зазначено вище, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором строків пред`явлення вимог до спадкоємців боржника, які прийняли спадщину, позбавлення права вимоги такого кредитора за зобов`язаннями, які існували у померлого божника. Аналіз правил частини першої статті 559 ЦК України, частин другої, четвертої статті 1281 ЦК України дає підстави для висновку, що у разі пропуску кредитором строків пред`явлення вимог до спадкоємців боржника, які прийняли спадщину, кредитор позбавляється прав вимоги як за основним зобов`язанням, так і за додатковим зобов`язанням (порукою), які не можуть існувати окремо від основного зобов`язання. Отже, приписи частини першої статті 559 ЦК України щодо припинення поруки з припиненням забезпеченого нею зобов`язанням не передбачають жодного винятку, тому сплив строків, визначених частинами другою, третьою статті 1281 ЦК України, який має наслідком припинення права вимоги кредитора за основним зобов`язанням, одночасно має своїм наслідком позбавлення кредитора права вимоги за додатковими зобов`язаннями (порукою) незалежно від того, хто є спадкоємцями померлого боржника - цей самий поручитель чи інші особи. Таким чином, враховуючи пропуск позивачем шестимісячного строку (ч. 3 ст. 1281 ЦК України) для пред`явлення вимог до спадкоємців боржника, які прийняли спадщину, враховуючи відсутність доказів, що [PERSON] , [PERSON] надали згоду бути новими поручителями у нового боржника(спадкоємця),суд, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2024 у справі № 638/1046/14-ц (14-12цс24), вважає, що кредитор КС «Союз-Дніпро» втратив можливість вимагати в суді захисту відповідного права, а відтак в задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи відмову у позові відсутні підстави для стягнення на користь позивача з відповідачів в порядку ст.141 ЦПК України сплаченої позивачем суми судових витрат, які складаються із судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: dismissed