Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

03.02.2026 до Холодногірського районного суду м.Харкова звернувся позивач [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій він просить суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 05.09.2009 Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №347. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2026 справа надійшла в провадження судді Петрової Н.М. Ухвалою суду від 09.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.16). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про підтримання позовних вимог, просив проводити розгляд справи за його відсутності (а.с.15). Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, відповідно до вимог п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явилась, в порушення ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, своїм правом на подання відзиву не скористалась. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. 05.09.2009 в Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 347, між позивачем, [PERSON] , та відповідачем, [PERSON] було укладено шлюб (Свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] )(а.с.5). Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від шлюбу з відповідачем народився син - [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Позивач зазначає, що на теперішній час сімейні відносини погіршились, втрачено почуття любові, зникло взаєморозуміння. Відсутність спільних інтересів, порозуміння в сімейному житті, різні погляди на життя та сімейні цінності призвели до неможливості підтримання сімейних стосунків, ведення спільного побуту. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені та шлюб носить формальний характер. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки. Зазначене конституційне положення знайшло свій подальший розвиток у Сімейному кодексі України, відповідно до ст. 21 якого, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Вжите в цій правовій нормі слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ст.53 СК України). Відповідно до ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.110 СК України кожен із подружжя має право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, тобто припинення шлюбних правовідносин. При цьому подальше збереження шлюбу в будь-якому випадку можливе лише на паритетних засадах - на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Судом встановлено, що відносини між подружжям фактично вже вичерпані, відновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, категорично заперечують проти подальшого збереження сім`ї . За таких обставин позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. У відповідності до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Згідно з ч.8 ст.294 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації, що розривається. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, позивач змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », тому суд приходить до висновку, що вона має право після розірвання шлюбу й надалі іменуватися цим прізвищем. На підставі викладеного і

Outcome: approved