Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи. Доводи позову позивача. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина, та просить: - стягнути в якості компенсації за завдану їй смертю сина [PERSON] , яка сталася [INFO] , моральну шкоду в розмірі 4 000 000 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що вона [PERSON] являється матір`ю [PERSON] , [INFO] . 22 березня 2016 року приблизно о 01.50 год. водій [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем «VolvoS80» ЗНГ, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , рухався по вул. Миколаївська дорога, 197, зі сторони вул. Лиманна в напрямку 7-ї Пересипської в м. Одесі, наближаючись до розташованої праворуч залізобетонної опори, не впорався з керуванням автомобіля, виїхав за межі проїзної частини на правий тротуар, де скоїв наїзд на стіну будівлі № 199 по вул. Миколаївська дорога у м. Одесі та залізобетонну опору ЛЕМ, в результаті чого сталося падіння електричного кабелю на автомобіль, що привело до його загоряння. Внаслідок цієї ДТП, її син [PERSON] , [INFO] , який знаходився в цьому автомобілі, отримав тілесні ушкодження та загинув на місті пригоди. Зазначена обставина підтверджується довідкою про причину смерті № 915, видану Комунальною установою «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» 22.03.2022, свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції 22.03.2016 на підставі актового запису № 3124. Автомобіль «VolvoS80», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , належить на праві власності гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , який був ним переданий [PERSON] разом з цим свідоцтвом для користування. 22 березня 2016 року відомості за фактом ДТП були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016160000000174 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, розпочато досудове розслідування, яке по цей час ще триває, що підтверджується витягом з зазначеного провадження. На підставі доказів, що зібрані під час досудового розслідування, можливо встановити обставини ДТП та факт заподіяння шкоди. До трагічної загибелі син вони мешкали разом, що підтверджується довідкою про зняття з реєстрації місця поживання. Для позивач загиблий був не тільки сином, але і другом, і помічником у побуті, втіхою. З ним позивач пов`язувала свою надію на тиху, мирну старість та допомогу. У них був взаємний тісний емоційний та духовний зв`язок, спільні інтереси. Вони багато часу проводили вдвох. Вона дуже любила сина і його загибель завдала її непоправної моральної шкоди, яка полягає у тривалих глибоких та тяжких душевних стражданнях, у порушенні емоційного та психологічного стану, зокрема, у постійному хвилюванні, пригніченості, розпачу, неспокою, оскільки будь-яка згадка про сина і по цей час викликає у неї біль та сльози, та розуміння не відновлювальної втрати близької людини. Смерть сина вплинула і на її звичний спосіб життя та втрату соціальних зв`язків. До загибелі сина, вона здійснювала підприємницьку діяльність з роздрібної торгівлі косметичних товарів та туалетними приналежностями в спеціалізованих магазинах, приймала участь та організовувала виставки товарів. Після втрати сина у неї виникли складнощі у спілкуванні з партнерами та клієнтами, обумовленні непереборним бажанням побути на самоті, у зв`язку з чим вона робила тривалі перерви у своїй діяльності. Через півроку такі перерви вже мали наслідки, а саме, втрата контактів з постачальниками та виробниками товару. Вже через півроку також не змогла приступити до праці, оскільки втратила здатність працювати, а стан її хвилювань та переживань вплинув на можливість бути уважною, внаслідок чого 09.06.2017 вона припинила свою підприємницьку діяльність. Також погіршився стан її нервової системи що вплинуло на її пам`ять. Станом на сьогодні вона потребую постійного приймання заспокійливих засобів, а у зв`язку з порушенням нервової системи та психічним станом її призначені спеціальні лікарські засоби для усунення негативних наслідків для здоров`я. Внаслідок погіршення здоров`я вона перебувала під наглядом невропатолога, мала дві спроби вчинити самогубство, серед інших неврологічних захворювань має генералізований тривожний синдром, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого від 22.12.2022. У зв`язку з цим захворюванням її було встановлено ІІ групу інвалідності безстроково, що підтверджується Довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 451039. Також доказом завдання моральних страждань (заподіяння моральної шкоди) є висновок експерта № 15/22 від 22 жовтня 2022 року в області психології. Після ДТП відповідач не намагався усунути наслідки цієї події, не вважав себе винним у заподіянні смерті, зазначав про її випадковість, не вважав за можливе навіть вибачитися. До цього часу ухиляється від органів досудового слідства, що підтверджується протоколом допиту [PERSON] як свідка, яка доводиться матір`ю відповідачу, рапортом слідчого від 19.04.2016, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29.04.2016 про надання дозволу на затримання відповідача. Крім того, відповідач здійснив відчуження квартири, яка належала йому на праві власності, на користь своєї матері, у зв`язку з чим з 2016 року по 2020 рік судами всіх інстанції розглядалася справа за її позовом про визнання цієї угоди фіктивною, і її позов був задоволений, що підтверджується рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16.04.2018 та постановою ВС від 08.04.2020 (цивільна справа № /8272/16-ц). Позивач зазначає, що внаслідок смерті її сина [PERSON] , їй було завдано моральної шкоди, яку вони оцінює в розмірі 4 000 0000 (чотири мільйона) грн, та просить стягнути з відповідача на її користь, а також понесені судові витрати сплачені за проведення експертного дослідження у розмірі 10000 (десять тисяч) грн., та витрати сплачені за надану правничу допомогу у розмірі 6700 (шість тисяч сімсот) грн. Доводи відзиву на позов, заперечень та письмових пояснень відповідача. 27.10.2023 року представник відповідача адвокат Вовк О.Є. надав суду відзив на позов, яким позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Обґрунтовано відзив наступним: [PERSON] не є належним відповідачем по справі, оскільки транспортний засіб «Volvo S80», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , відповідно до лист Регіонального сервісного центру №5142 не зареєстрований за [PERSON] , а належить гр. [PERSON] . Позивач у позовній заяві не вказав на підставі якого речового права Відповідач керував автомобілем, що покладає відповідальність на останнього за відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. Розмір моральної шкоди є завищеним та не доведений належним чином, а Висновок за результатами проведення судово-психологічної експертизи від 22.10.2022 р. №15/22 в цій частині є необґрунтованим. Висновок складено виключно зі слів Позивача, які експертом не перевірялись та були прийняті як правдиві, а тому початкові для дослідження умови (дані) є суб`єктивними. В основу Висновку покладена Виписка із медичної карти амбулаторного хворого від 02.03.2019 р., надана «Оdrex». Вказана виписка складена ще в 2019 році, а тому на момент складення Висновку (2022 рік) та подання позову (2023 рік) могла втратити свою актуальність. Вказані у виписці хвороби Позивача могли бути спричинені різними причинами, а не бути наслідком переживань через смерть сина, особливо враховуючи вік Позивача (70 років) та смерть її чоловіка у 2021 році. Оскільки неможливо однозначно встановити причини вказаних у виписці від 02.03.2019 р. захворювань, така виписка не має доказового значення. У Висновку грошовий еквівалент моральних страждань може складати 4 000 000 грн., однак вказана сума є лише сумою заявленою до відшкодування. Експерт не зазначив жодного розрахунку, формули, підходу тощо, які б вказували на те, яким чином Експерт дійшов такого висновку. Також у Висновку експерт з посиланням на Методику 14.1.75 зазначає, що «досліджувана ситуація відповідає категорії «Спричинення смерті близькому родичу», що у середньому компенсується в розмірі 108 мінімальних заробітних плат». 108 мінімальних заробітних плат (6700 грн.) становить 723 600 грн. Яким чином, розмір відшкодування збільшився з 723.600 грн. до 4.000.000 грн. експерт також не пояснює. Крім того, вказаний Висновок скріпний печаткою [PERSON] , який діє як ФОП, а не як судовий експерт. 29.03.2024 року представником відповідача також надано до суду заперечення щодо використання у якості доказів Висновку судово-психологічної експертизи від 22.10.2022 року № 15/22 та додатку до нього виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 28.12.2022 року. 04.06.2025 року представником відповідача надано додаткові пояснення в яким він зазначив про те, що з аркушу 4 Висновку, експертом було використано таке інформаційне джерело як - « [PERSON] Моральный вред и компенсация за страдания» / А.М. Эрделевский // Научно-практическое пособие. - М.: Издательство БЕК, 1997 - 88с». Верховний Суд України неодноразово висловлювався з проводу використання методики російського професора [PERSON] . Так, в постанові Верховного Суду від 26.02.2020 р. по справі №372/4399/15-ц вказується, що «29 січня 2016 року рішенням Координаційної ради з проблем судової експертизи при Міністерстві юстиції України методика О.М. Ерделевського про визначення розміру відшкодування моральної шкоди була виключена з Реєстру методик проведення судових експертиз та внесена до Переліку рекомендованої науково-технічної та довідкової літератури». Також в методиці № 14.1.75, яку використав експерт Савостін О.П. зазначено, що «висновок психологічного дослідження за цією Методикою має орієнтовний (ймовірний) характер». Це означає, що означена методика -Уз 14.1.75 не несе в собі конкретики і точності визначення. Таким чином, ані Методика Ерделевського О.М., ані створена на її основі методика 14.1.75, які презюмують наявність моральної шкоди, не можуть застосовуватись судовими експертами при визначенні факту заподіяння та розміру моральної шкоди. Наявність моральної шкоди має встановити суд, а не «презюмувати» судовий експерт, враховуючи і те, що Висновок ґрунтується на методиках [PERSON] , дія яких є припиненою на території України, та основаній на ній методиці №14.1.75, і такий Засновок не повинен прийматись судом до уваги як доказ. 23.09.2025 року представником відповідача знов надано додаткові пояснення в яких він зазначив про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджувати або обґрунтовували розмір заявлених вимог. Як вказується з Висновку судово-психологічної експертизи судового експерта [PERSON] розмір шкоди у 4000000 грн. був визначений самостійно позивачем без будь-якого обґрунтування. При розгляді справи по суті просив суд прийняти до відому ті розміри моральної шкоди, які визначають та стягують районними судами м. Одеси у відповідній категорії справ, у яких має місце смерть фізичної особи внаслідок ДТП. ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді від 27.06.2023 р. було відкрито провадження у справі, в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді від 19.09.2023 р. клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Склярової Л.Ю. задоволено частково, зобов`язано адвоката Вовк О.Є. надати договір про надання правової допомоги від 18 вересня 2023 року, укладений між ним та [PERSON] , на який міститься посилання у ордері № 1201568, для дослідження у судовому засіданні. Ухвалою суду від 23.05.2024р. було закрито підготовче провадження з призначенням розгляду справи по суті за участю сторін. Ухвалою суду від 26.02.2025р., за клопотанням представника позивача, витребувано у старшого слідчого відділу поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУМП в Одеській області Поцелуєва О. або іншого слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження № 12016160000000174 належним чином засвідчені копії наступних документів: -протоколу огляду місця ДТП зі схемою ДТП від 22.03.2016; -протоколу огляду транспортного засобу від 22.03.2016; -протоколу огляду трупу від 22.03.2016; -пояснень [PERSON] від 22.03.2016; -протоколу допиту свідка [PERSON] від 23.03.2016; -протоколу допиту свідка [PERSON] від 22.03.2016; -протоколу допиту свідка [PERSON] від 22.03.2016; -протоколу допиту свідка [PERSON] від 14.04.2016; -протоколу допиту свідка [PERSON] від 14.04.2016; -акту судово-медичного дослідження (обстеження) № 915 від 20.04.2016; -висновку № 1366 судової автотехнічної експертизи по дослідженню обставин виїзду з межі проїзної частини автомобіля «Volvo S80 ЗНГ» від 04.08.2016; висновку № 1373/1374 судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 16.05.2016; -довідки КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» від 25.03.2016 про стан алкогольного сп`яніння [PERSON] ; -протоколу допиту свідка [PERSON] від 19.04.2016; -рапорту слідчого від 19.04.2016. Ухвалою суду від 09.06.2025 р. витребувано з Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області, належним чином засвідчені копії документів кримінального провадження № 12016160000000174: -протоколу огляду місця ДТП зі схемою ДТП від 22.03.2016; -протоколу огляду транспортного засобу від 22.03.2016; -протоколу огляду трупу від 22.03.2016; -пояснень [PERSON] від 22.03.2016; -протоколу допиту свідка [PERSON] від 23.03.2016; -протоколу допиту свідка [PERSON] від 22.03.2016; -протоколу допиту свідка [PERSON] від 22.03.2016; -протоколу допиту свідка [PERSON] від 14.04.2016; -протоколу допиту свідка [PERSON] від 14.04.2016; -акту судово-медичного дослідження (обстеження) № 915 від 20.04.2016; -висновку № 1366 судової автотехнічної експертизи по дослідженню обставин виїзду з межі проїзної частини автомобіля «Volvo S80 ЗНГ» від 04.08.2016; висновку № 1373/1374 судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 16.05.2016; -довідки КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» від 25.03.2016 про стан алкогольного сп`яніння [PERSON] ; -протоколу допиту свідка [PERSON] від 19.04.2016; -рапорту слідчого від 19.04.2016. ІІІ. Позиції сторін, покази свідків. Позивач [PERSON] , з`явившись до судового засідання, підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Додатково зазначила, що вона 10 років чекала дитину, пів року знаходилась на зберіганні, її син [PERSON] був довгоочікуваний, вимолений. Загиблий син був для неї втіхою та відрадою. Він допомагав їй в усьому, морально, фізично, матеріально. Коли її син загинув, то для неї це було як кінець світу, вона жити не хотіла. Після смерті сина, вони з чоловіком розлучились, оскільки не змогли спільно пережити горе. Вона не пам`ятає поховання сина, оскільки перебувала у несвідомому стані, вона випала повністю із життя тижня на три, не пам`ятає цей період взагалі. В той день, коли її син загинув, вона прокинулась о першій другій годині ночі, сина дома не було, на телефон він не відповів, він був поза зоною. Зранку їй зателефонувала невістка, попросила приїхати, і позивачка поїхала, біля під`їзду стояла швидка, також в квартирі невістки була подруга позивачки. Подруга повідомила про загибель сина. Позивачку просто вимкнуло. Їй дуже боляче від того, що відповідач не поніс покарання за смерть її сина, він навіть не вибачився, та зазначив в бік позивачки: «А хто вона така, я її знати не знаю», втік за кордон, а пізніше взагалі переписав свою квартиру на мати, з приводу чого позивачка була вимушена звертатися до суду. Позивачка так і не змогла прийти до тями після смерті сина, вона майже кожен день ходить на кладовище, вона втратила сенс свого життя, жодний спеціаліст не зміг їй допомогти, у неї були спроби самогубства. Представник позивача [PERSON] адвокат Склярова Л.Ю., з`явившись до судового засідання, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просили позов задовольнити, надала пояснення аналогічні зазначеним у позові. Пояснила, що 22 березня 2016 року приблизно о 01.50 год. відповідач [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем «Volvo S80», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , рухався по вул. Миколаївська дорога, 197, зі сторони вул. Лиманна в напрямку 7-ї Пересипської в м. Одесі, наближаючись до розташованої праворуч залізобетонної опори, не впорався з керуванням автомобіля, виїхав за межу проїзної частини на правий тротуар, де скоїв наїзд на стіну будівлі № 199 по вул. Миколаївська дорога у м. Одесі та залізобетонну опору ЛЕМ, в результаті чого сталося падіння електричного кабелю на автомобіль, що привело до його загоряння. Внаслідок цієї ДТП син позивачки [PERSON] , [INFO] , який знаходився в цьому автомобілі, отримав тілесні ушкодження та загинув на місті пригоди. 22 березня 2016 року відомості за фактом ДТП були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016160000000174 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, розпочато досудове розслідування, яке по цей час ще триває. Відповідач [PERSON] зник, та уникає відповідальності за скоєння вказаного ДТП. Смерть сина позивачки вплинула на її життя та здоров`я в цілому, вона постійно переживає душевні страждання, погіршився стан її нервової системи, що вплинуло на її пам`ять. Станом на сьогодні, вона потребую постійного приймання заспокійливих засобів, а у зв`язку з порушенням нервової системи та психічним станом їй призначені спеціальні лікарські засоби для усунення негативних наслідків для здоров`я. Внаслідок погіршення здоров`я, вона перебувала під наглядом невропатолога, мала дві спроби вчинити самогубство, серед інших неврологічних захворювань має генералізований тривожний синдром, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого від 22.12.2022. У зв`язку з цим захворюванням їй було встановлено ІІ групу інвалідності безстроково, що підтверджується Довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 451039. На підтвердження завдання моральних страждань (заподіяння моральної шкоди) представник також посилалася на висновок експерта № 15/22 від 22 жовтня 2022 року в області психології. Представник позивача відхилила доводи сторони відповідача, щодо того, що [PERSON] не є належним відповідачем по справі, оскільки автомобілем керував саме відповідач, транспортний засіб перебував в його фактичному володінні. Представник позивача просила врахувати судову практику з розгляду аналогічних спорів постанова ВП Верховного Суду від 09.11.2022 у справі № 372/1652/18, постанова ВПС ВС у справі № 214/7462/20, згідно практики Верховного Суду, з аналогічних обставин, сума моральної шкоди варіюється від 5 млн. до 15 млн. гривень. В свою чергу, ті справи на які посилається сторона відповідача, не є тотожними даним обставинам справи, оскільки по тим справам при визначенні розміру моральної шкоди було враховано вину потерпілого, у даному випадку вини не має. При визначенні розміру моральної шкоди, представник позивача просила врахувати: поведінку [PERSON] , який перебуває у розшуку, та навіть не вибачився перед позивачкою; перебування його у стані алкогольного сп`яніння, станом на момент ДТП; обставини того, що смерть сина для позивачки, є непоправною втратою, яка вплинула на її життя так, що позивачка навіть мала намір самогубства; позивачка внаслідок смерті сина не змогла продовжити підприємницьку діяльність. Після загибелі сина, прогресували всі захворювання позивачки, вона постійно консультується із психіатром. Представник відповідача адвокат Вовк О.Є. з`явившись до судового засідання, заперечував проти задоволення позову у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов, запереченнях та письмових поясненнях, також зазначив, що [PERSON] та [PERSON] були друзями. У день, коли трапилось ДТП, 22.03.2016 р., вони разом їхали в автомобілі від вул. Сахарова у бік центра міста Одеси. На доводи позивача про те, що [PERSON] був у стані алкогольного сп`яніння, зазначив що в крові загиблого пасажира [PERSON] виявили також 2,6% алкоголю, що дорівнює сильному сп`янінню, або ж половині смертельної дози. Твердження Позивача про те, що Відповідач керував автомобілем в стані сп`яніння, не мають значення для даної справи, оскільки зараз не розглядається питання про притягнення Відповідача до кримінальної відповідальності, де вказана обставина може стати обтяжуючою. Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] разом перебували в автомобілі, навряд чи можна стверджувати, що ДТП вчинене за наявності умислу [PERSON] (відповідача), зі слів [PERSON] , ДТП сталось внаслідок того, що під-час руху транспортного засобу [PERSON] різко крутнув кермо автомобіля, а [PERSON] вже не зміг вирівняти авто. Те, що загинув саме [PERSON] , є прикрою випадковістю, про яку ані [PERSON] , ані [PERSON] не думали. Крім того, [PERSON] не є належним відповідачем по справі, оскільки автомобіль «Volvo S80 ЗНГ», р/н [NUMBER] , належить на праві приватної власності [PERSON] , а тому саме власник автомобілю як джерело підвищеної небезпеки, має відповідати за спричинену моральну шкоду. Висновок експерта [PERSON] суперечить принципам повноти та об`єктивності, та спростовується Консультативним висновком наданим стороною відповідача. Позивачка перебільшує свій стан. Їй через два роки 70 років, а тому її хвороби можуть бути викликані різними причинами. Це припущення, що стан її здоров`я погіршився саме внаслідок смерті сина. У Висновку експерта не має мотивування для стягнення суми моральної шкоди саме у розмірі 4 млн. грн. Експерт у Висновку посилався на методику російського професора, яка не є актуальною. Хвороби відповідача не можуть ставитися у вину відповідача. Від відповідача позивачу, були пропозиції, тому не відповідають дійсності обставини того, що відповідач не вчиняв жодних дій. У відповідача не має майна, крім квартири, в котрій проживає його мати. Хвороби позивача не являються наслідком ДТП та загибелі сина. Розмір моральної шкоди не доведений. Свідок [PERSON] , будучи допитаною у судовому засіданні в якості свідка, пояснила що являється сусідкою, знайомою як позивача, так і відповідача, вони жили в одній парадній. У 1995 році свідок в`їхала до буд по [ADDRESS] . З [PERSON] у свідка дружні відносини. Загиблого [PERSON] свідок добре знала з 6-ти років. [PERSON] був віддушиною в сім`ї. У позивачки з сином [PERSON] були близькі та духовні відносини, вони розмовляли на будь-які теми, [PERSON] був ковтком повітря. Близькість була між позивачкою та загиблим сином на духовному рівні. 21.03 вона була на день народженні, а вранці 22.03 свідку повідомили, що [PERSON] загинув. В цей же день свідок приїхала, та побачила [PERSON] , це була не людина, вона не розуміла що відбувається біля неї, де вона, як їй жити, вона втратила свою душу. В такому стані вона була і на похованні. Позивачка трималась на ліках, на уколах, вона не вживала їжу, її могли лише покормити, таке було відчуття, що вона втратила себе. Вона спочатку кожен день ходила на кладовище, потім один раз на тиждень. У неї була спроба піти з життя розповіла подруга. Навіть коли у неї народився онук, від старшого сина, це не змінило ситуацію. Позивачка не може адекватно на це реагувати. [PERSON] був непоганим хлопцем, свідку його шкода. [PERSON] до сих пір не відпустила сина. Позивачка була приватним підприємцем, вона не могла працювати, після трагедії. [PERSON] їздила до знайомої в Ізраїль, після поїздки хоча би з`явились проблиски у стані. [PERSON] намагалась біль заглушити в собі. Після трагедії, вони розлучились з чоловіком, оскільки підтримки у переживанні горя від нього не було. Чоловік позивачки жив своїм життям, не працював, вона його утримувала. [PERSON] відвідувала лікарів, жила на уколах. Перед тим як їй повідомити про смерть сина, викликали швидку допомогу. Одразу, вона перестала бути нормальною людиною, її водили під руки. Вона заглибилась в себе, намагалась піти від усіх людей. До трагедії, вона була цікавою жінкою, любила життя, наразі у неї проблеми з серцем, та інші проблеми зі здоров`ям. З часом, позивачка навчилась тримати себе в руках, хоч якось. Позивачка періодично проходить медичні дослідження. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 22 березня 2016 року приблизно о 01.50 год. водій [PERSON] , керуючи автомобілем «VOLVO S80 ЗНГ», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , рухався в м. Одеса по вул. Миколаївська дорога, зі сторони вул. Лиманна в напрямку вул. 7-а Пересипська, та наближаючись до розташованого за ходом руху будинку [ADDRESS] дорога, не впорався з керуванням автомобіля, виїхав за межі проїзної частини на правий тротуар, де скоїв наїзд на залізобетонну опору, в результаті чого сталося падіння електричного кабелю на автомобіль, що привело до його загоряння. Внаслідок пригоди, яка відбулась 22 березня 2016 року приблизно о 01:50 год., пасажир автомобіля «VOLVO S80 ЗНГ», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , який залишився у автомобілі, загинув на місті пригоди. Зазначена обставина підтверджується довідкою про причину смерті № 915, виданою Комунальною установою «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 22.03.2016, свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції 22.03.2016, актовий запис №3124. Відповідно до листа Територіального сервісного центру № 5142, автомобіль «VolvoS80», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , належить на праві власності гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] . 22 березня 2016 року відомості за фактом ДТП були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016160000000174 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, розпочато досудове розслідування. 29 квітня 2016 складено та узгоджено з прокуратурою Одеської області повідомлення про підозру [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси Федулеєвої Ю.О. від 29.04.2016 у справі № 520/4975/16-к: надано дозвіл на затримання підозрюваного [PERSON] , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Постановою старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУ НП в Одеській області Супруненко О.П., погодженою Прокурором відділу прокуратури Одеської області Русу А.Л. від 24 травня 2016 року: оголошено розшук підозрюваного [PERSON] , здійснення якого доручено СКР Пересипського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області. Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12016160000000174, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.03.2016 за підозрою [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, зупинене на підставі п.2 ч.1 ст. 280 КПК України (за розшуком підозрюваного). Відомості про зупинення досудового розслідування, у зв`язку із переховуванням підозрюваного та оголошення розшуку останнього, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2018 року у справі № 523/8272/16-ц, залишеним в силі постановою Верховного суду від 08 квітня 2020 року: задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним, як фіктивного. Визнано договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON] передав майно квартиру [ADDRESS] , у власність [PERSON] , а [PERSON] прийняла майно квартиру [ADDRESS] , і сплатила грошову суму у розмірі 149 000 грн., який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луб І.В., у реєстрі № 165 від 12.04.2016 року недійсним, як фіктивний правочин. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно положень ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням і зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Суд констатує, що за обставин даної справи, протиправність діяння відповідача [PERSON] , причинний зв`язок між шкодою і його протиправним діянням, яке призвело до смерті [PERSON] , [INFO] , підтверджуються наданими на виконання ухвали суду копіями матеріалів кримінального провадження № 12016160000000174 від 22.03.2016 року, зокрема: - протоколом огляду місця ДТП зі схемою ДТП від 22.03.2016; - протоколом огляду транспортного засобу від 22.03.2016; - протоколом огляду трупу від 22.03.2016; - поясненнями [PERSON] від 22.03.2016; - протоколом допиту свідка [PERSON] від 22.03.2016; - протоколом допиту свідка [PERSON] від 22.03.2016; - протоколом допиту свідка [PERSON] від 23.03.2016; - протоколом допиту свідка [PERSON] від 14.04.2016; - протоколом допиту свідка [PERSON] від 14.04.2016; - Актом судово медичного дослідження (обстеження) № 915 від 22.03.2016 року, згідно якого смерть [PERSON] знаходиться в прямому причинному зв`язку з прижиттєвими опіками полум`ям III IV ступеня голови, шиї, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, що підтверджують морфологічні дані, виявлені при судово-медичному дослідженні трупа: шкірні покрови та м`які тканини голови, шиї, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок ущільнені, обвуглені, чорного кольору, на дотик легко кришаться, а також морфологічні дані, виявлені при судово-гістологічному дослідженні: у м`яких тканинах голови, грудної клітки, верхніх та нижніх кінцівок шкіра у вигляді чорної маси обвуглювання, ніздрюватої дерми з порожнинами базофільного забарвлення та повнокров`ям судин. Безпосередньою причиною смерті [PERSON] з`явився опіковий шок, що підтверджують морфологічні дані, виявлені при судово-гістологічному дослідженні: нерівномірне кровонаповнення органів, порушення гемодинаміки, мікроциркулярного русла, а також коефіцієнт вірогідності шоку, який (за даними судово-гістологічного дослідження) за таблицею Горьківського Науково-дослідницького інституту травматології складає 0,97. При судово-токсилогічному дослідження крові від трупа [PERSON] в крові виявлений етиловий спирт у концентрації 2,6%. Зазначена концентрація етилового спирту в крові за життя могла відповідати сильному алкогольному сп`янінню. - Висновком № 1373/1374 від 16 травня 2016 року судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи по дослідженню механізму та обставин виїзду автомобіля «VolvoS80», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , зробленого старшим судовим експертом ВАТД ОНДІСЕ Осмаковець С.Л., згідно якого: пошкоджень і слідів на деталях і частинах автомобіля «VolvoS80», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , які вказували би на факт контакту цього автомобіля з іншим транспортним засобом, не виявлено. В умовах пригоди швидкість руху автомобіля «VolvoS80», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , перевищувала 107…122 км/г. Внаслідок наїзду автомобіля «VolvoS80», реєстраційний номерний знак [NUMBER] на залізобетонну опору по поверхні лівого борту в районі заднього лівого крила мається деформація округлої конфігурації. - Висновком № 1366 від 04 серпня 2016 року судової автотехнічної експертизи по дослідженню обставин виїзду за межі проїзної частини автомобіля «VolvoS80», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , зробленого старшим судовим експертом ВАТД ОНДІСЕ Осмаковець С.Л., згідно якого: в умовах дорожньо-транспортної пригоди дії водія автомобіля «VolvoS80», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , регламентувалися вимогами пунктів 2.3 «б», 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху, відповідно до яких йому необхідно було бути уважним при керуванні автомобіля, не перевищувати швидкості руху автомобіля понад 60 км/г, а також ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу. Шляхом належного виконання вимог пунктів 2.3 «б», 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху, водій автомобіля «VolvoS80», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , в умовах ДТП мав технічну можливість запобігти виїзду автомобіля за межі проїжджої частини з подальшим наїздом на опору електроживлення, та його дії знаходяться в причинному зв`язку з настанням події. - рапортом старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Одеській області Супруненко О.П. від 19.04.2016; - протоколом допиту свідка [PERSON] від 23.06.2016; - Довідкою Комунальної установи «Одеський обласний наркологічний диспансер, ГХ дослідження №1014, згідно якої в крові [PERSON] виявлено етиловий спирт 1,70%. Дата забору: 22.03.16; дата видачі: 25.03.16. Також, протиправність діяння відповідача [PERSON] , причинний зв`язок між шкодою і його протиправним діянням, яке призвело до смерті [PERSON] , [INFO] , підтверджуються наданими позивачем з матеріалів кримінального провадження № 12016160000000174 від 22.03.2016 року: - відеозаписом ДТП, дослідженим у судовому засіданні, зробленим за допомогою мобільного телефону на місці ДТП 22.03.2016 гр. [PERSON] , на якому зафіксований стан водія [PERSON] та автомобіль «VolvoS80 ЗНГ», д.н.з. [NUMBER] на місті ДТП, який міститься на диску CD-R «Perfeo» 700МВ, 52х, що підтверджується заявою гр. [PERSON] від 14.04.2016, протоколом огляду цього диску як речового доказу від 14.04.2016; постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження цього диску як речового доказу від 14.04.2016, складеними старшим слідчим по ОВС відділу СУ ГУНП в Одеській області Супруненко О.П.; - оглянутими у судовому засіданні відеофайлами, а саме: 1) CD-R «Perfeo» 700Мb, 52x з відеофайлом під назвою: 1 2016032201300021у форматі mp4», тривалістю 14 хв. 58 сек.; 2) CD-R «Perfeo» 700 Mb, 52х з відеофайлом під назвою: 1_08_R_ 160322010047 у форматі «avi» тривалістю 59 хв. 13 сек.; 3) CD-R «Perfeo» 700 Mb, 52х з 4 відеофайлами під назвою: «video 1909baab6cb9ab707e7; video-cb8ee81925b48933127; video-363902daf930bc5c0d48; video-b6929450d6a502abcef. 4) DVD-R «Arena» 4,7 Gb на якому містяться 8 відеозаписів під назвами: 20160322085208000105 у форматі «mov»; [NUMBER] у форматі «mov»;20160322091131000127 у форматі «mov»; [NUMBER] у форматі «mov»; [NUMBER] у форматі «mov»; [NUMBER] у форматі «mov»; [NUMBER] у форматі «mov»; [NUMBER] у форматі «mov», та два медіа-файли у форматі «JPG» що являються фотографіями: 20160322091316000131 та 20160322091315000130. Доказів у спростування наведених обставин, сторона відповідача суду не довела. Також суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів наявності непереборної сили та умислу загиблого [PERSON] , які могли стати причиною дорожньо-транспортної пригоди та його смерті. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі №461/8496/15-ц суд зазначив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, слід враховувати вимоги статей 1166, 1187 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Також, у постанові від 21 квітня 2021 року у справі №450/4163/18 Верховний Суд зазначив, що особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21) вказано, що абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.01.2020 у справі № 213/2186/16-ц (провадження № 61-2517св19), зроблено висновок, що «при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди доказуванню підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди». З огляду на викладене, матеріалами справи підтверджується протиправність діяння відповідача [PERSON] , яка знаходиться у причинному зв`язку із ДТП, смертю [INFO] [PERSON] , та завданою позивачеві шкодою. Надаючи правову оцінку доводам представника відповідача [PERSON] адвоката Вовк О.Є., щодо неналежності [PERSON] , як відповідача по справі, суд зазначає наступне. Відповідно до листа Територіального сервісного центру № 5142, автомобіль «VolvoS80», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , належить на праві власності гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] . Згідно протоколу допиту свідка від 23 березня 2016 року, [PERSON] повідомив слідчому в ОВС відділу СУ ГУНП в Одеській області Супруненко О.П., що даний автомобіль він купив у травні 2013 року, передав його власнику узгоджену грошову суму, а власник передав йому автомобіль та документи на нього. Довіреність він не зробив, також не оформлював договір купівлі-продажу. З моменту придбання автомобіля, він являється його власністю, він слідкує за його технічним станом, обслуговує на станції технічного обслуговування. На момент ДТП, автомобіль «VolvoS80», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , знаходився у технічно справному стані, жодних несправностей у гальмівній системі, у рульовому керуванні та ходовій частині не було. Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно, до переліку яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує. Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). За правилом генерального делікту, відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. У частині четвертій статті 1187 ЦК України передбачено, що якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Результат аналізу частини четвертої статті 1187 ЦК України дає можливість стверджувати, що умовою застосування частини четвертої статті 1187 ЦК України є заволодіння транспортним засобом внаслідок протиправних дій іншої особи (осіб), тобто поза волею його власника (володільця). При цьому передання власником транспортного засобу з порушенням публічних норм (зокрема, особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння) не є його неправомірним заволодінням, з огляду на наявність волі власника. За обставин даної справи, [PERSON] був правомірним володільцем джерела підвищеної небезпеки - автомобіля «VolvoS80», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , в момент завдання шкоди, мав усі документи на автомобіль, здійснював експлуатацію транспортного засобу, з волі власника, іншого матеріали справи не містять, саме його протиправна поведінка перебуває у причинному зв`язку із ДТП та смертю [PERSON] , також відсутні докази перебування [PERSON] у трудових відносинах із [PERSON] , тому суд відхиляє доводи адвоката Вовк О.Є. в частині неналежності [PERSON] , як відповідача по справі. Таке правозастосування узгоджується із правовими висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 05.08.2020 року по справі № 456/881/17, які суд в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Надаючи правову оцінку заявленому до відшкодування розміру моральної шкоди у сумі 4 000 000 грн., суд зазначає наступне. Позивач [PERSON] являється матір`ю загиблого [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Позовні вимоги [PERSON] зводяться до стягнення моральної шкоди у розмірі 4 000 000 гривень, яку вона обґрунтовує втратою сенсу свого життя загибеллю сина, що призвело до погіршення стану здоров`я, вона не могла продовжувати підприємницьку діяльність, декілька разів намагалася вчинити самогубство, більш того відповідач не поніс жодного покарання, переховується, перебуває у розшуку, намагався відчужити належне йому майно, навіть не вибачився, що призводить до погіршення її стану, оскільки вже майже 10 років вона не може добитися справедливості. Відповідно до сформованого 16.06.2023 року Витягу з Єдиного державного реєстру «фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців» вбачається те, що 09.06.2017 року [PERSON] припинила свою підприємницьку діяльність. Відповідно до Виписки із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] від 02.03.2019 року, виданої ТОВ «Дім Медицини», хворій встановлений повний діагноз ДЕП 2 ст (атеросклеротична, гіпертонічна). Атеросклероз БЦА. Розповсюджений остеохондроз хребта із переважним ураженням шийного, грудного відділів, хронічна торакалгія. Генералізований тривожний розлад (PHQ9-22б). IXC. Атероскеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба II, ступіню 2, ризик дуже високий. НМК 1ст. Гіпертензивне серце (ГЛШ по ЕХоКС). СН IIА із збереженою функцією лівого шлуночку (ФВ=71% за даними ЕХоКС від 03.10.19р.). III ФК (NYHA). Гіперхолестеринемія, дисліпідемія відповід. типу IIа по D. Fredrickson. Зі слів пацієнтки погіршення стану з 2016 року (син загинув у ДТП у 2016 році). Із 2017 року консультувалася у невропатолога ДЕП II ст., змішаного генезу, вестибуло-кохлеарний, вертигенозний, астено-невротичний синдроми. Розповсюджений остеохондроз хребта із переважним ураженням шийного та попереково-крижового відділів. Органічний емоційний розлад. Був призначений Пароксетін, сонміл. Але пацієнтка через загальний стан лікування не приймала.. Зі слів пацієнтки стан погіршувався, були двічі суїцидальні спроби (1017р.) 2 місяці перебувала під наглядом доглядальниці. Надалі не лікувалась, хоча неодноразово направлялася до невропатолога сімейним лікарем. Пацієнтка емоційно лабільна, на прийомах завжди плаче, згадуючи сина. Під наглядом сімейного лікаря з 04.2019 року (укладена декларація), хворіє на гіпертонічну хворобу, постійно приймає Рамізец 10мг. 19.12.2022 та 22.12.2022 консульована невропатологами ХІГМ 2 (атеросклеторатична, гіпертонічна). Атеросклероз БЦА. Розповсюджений остеохондроз хребта із переважним ураженням шийного, грудного відділів. Генералізований тривожний розлад (PHQ9-22б). Згідно Довідки до акта огляду медико-соціальної комісії №451039 Серія 12 ААГ, [PERSON] має другу групу інвалідності, причина інвалідності загальне захворювання, безстроково. Згідно Висновку ФОП [PERSON] за №15/22 від 22.10.2022 року за результатами проведення судово-психологічної експертизи, Експерт Савостін О.П., який має кваліфікацію судового експерта за спеціальністю «Психологічні дослідження», провів дослідження за участю [PERSON] , та за наслідками його проведення склав висновок № 15/22 від 22 жовтня 2022 року, в якому дійшов наступного: - ситуація, що пов`язана з загибеллю сина внаслідок ДТП, що сталася [INFO] , була для неї психотравмуючою; - їй завдані моральні страждання (моральна шкода), які полягають у значному погіршенні якості життя та психічного стану, переживаннях з непоправною втратою сина; - попередній орієнтовний розмір грошового еквіваленту моральних страждань складає 4 000 000 (чотири мільйони) грн. Такі висновки експерт обґрунтував у дослідницькій частині тим, що втрата сина для неї є довічною та непоправною, смерть дитини завдала їй сильний та руйнівний душевний біль. Вона не може зрозуміти втрату сина й досі, та втратила інтерес та сенс життя, не може працювати. Також експертом встановлено, що у неї знижений фон настрою, тривожність, сльозливість, зміна психічного стану виходить за межі умовної норми, та його кваліфікація знаходиться за межами компетенції психолога, перебуває у компетенції лікаря - психіатра, і крім психотерапевтичної допомоги їй необхідна допомога лікаря - психіатра (медикаментозне лікування). Глибина порушення психічного стану не дозволяє [PERSON] вести повноцінно життя, яке повинна мати людина. Згідно Епікризу Виписки від 20.03.2023 №1040 «Одеського обласного медичного центру психічного здоров`я» Одеської обласної ради, [PERSON] постановлено діагноз: Органічний розлад особистості внаслідок змішаного ураження ЦНС (судинного та склеротичного) у вигляді психоорганічного синдрому помірного ступеню вираженості, зі стійкими суїцидальними висловлюваннями та епізодами судинної сплутаності по деліріозному типу зі зростаючою соціальною дезадаптацією. F 07.04. У Епікризі Виписці від 20.03.2023 №1040 «Одеського обласного медичного центру психічного здоров`я» Одеської обласної ради зазначено психічний стан [PERSON] : свідомість не затьмарена. Формально орієнтовна в часі, дату не знає, називає поточний місяць та рік, правильно орієнтована в місці перебування, власній особистості. Доступна формальному спілкуванню. Відповіді після тривалих пауз, в основному по суті, тихим, слабомодульованим голосом. Увага виснажлива, вкрай нестійка. Помітно тривожна, метушлива, занепокоєна, емоційно нестабільна, сльозлива. Ідеомоторно загальмована. Вираз обличчя, міміка, поза пацієнтки застиглі, мученицькі. Фіксована на психотравмуючій ситуації, постійно повертається до обговорення трагічних подій, втрати сина, говорить, що постійно у неї «віщі сни… як вона втрачає другого сина… не зможе тотожне пережити… краще їй померти, вона постійно думає про смерть, не має сил далі жити…». Пред`являє скарги на часті і сильні головні болі з запамороченням та нудотой, слабкість пам`яті, нудькуватість, труднощі зосередження, плаксивість, занепокоєння, різку стомлюваність, перепади настрою та цифр АТ, розлад ритму та глибини нічного сну. Темп мислення уповільнений, структурних порушень у вигляді маревних ідей, обманів сприйняття не виявлено. Помітно знижений обсяг оперативної пам`яті, більше короткострокової, однак страждають всі види. У відділенні поведінка носила формально підпорядкований характер, суїцидальні настрої спонтанно не висловлювала. Тривалий час продовжувала скаржитись на головні болі, запаморочення, нестабільність цифр АТ, безсоння, на висоті гіпертонічних кризів спостерігались епізоди судинної сплутаності з елементами зорових та слухових галюцинацій, тривогою та рухливим занепокоєнням. Мислення уповільнене з тенденцією до конкретного, обставинного, зі зниженим рівнем процесів узагальнення. Спостерігались стійки розлади пам`яті, утруднене запам`ятовування нової інформації, знижені вольові спонукання, в`яла, обмежена до інтересів. Критика хворобливого стану часткова. У процесі комплексної терапії загальний стан пацієнтки покращився незначно. Менші прояви тривоги, частота нападів головних болів. Суд констатує, що трагічна загибель сина [PERSON] у віці 28 років завдала та продовжує завдавати позивачу [PERSON] довготривалі та глибокі душевні страждання, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні матеріалами справи: Випискою із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] від 02.03.2019 року, виданою ТОВ «Дім Медицини», Висновком експерта [PERSON] за №15/22 від 22.10.2022 року за результатами проведення судово-психологічної експертизи, Епікризом Випискою від 20.03.2023 №1040 «Одеського обласного медичного центру психічного здоров`я» Одеської обласної ради, свідченнями свідка [PERSON] . Суд виходить із того, що трагічна втрата рідної людини є найвищою немайновою втратою, яка не підлягає відновленню. У даному випадку, трагічна загибель сина безсумнівно стала психотравмуючою подією для позивачки, невідворотно порушила звичний спосіб та ритм життя, призвела до погіршення стану здоров`я, постійної емоційної напруги, тривоги, стресу, відчуття болю та безпорадності, створила моральний, побутовий та психологічний вплив на стан позивачки, який так і не відновився, оскільки вона бажає своєї смерті, мала намір вчинити самогубство, позивачка втратила сенс життя, що зокрема підтверджується: Епікризом Випискою від 20.03.2023 №1040 «Одеського обласного медичного центру психічного здоров`я» Одеської обласної ради, та Висновком Експерта [PERSON] за №15/22 від 22.10.2022 року, за результатами проведення судово-психологічної експертизи, її поясненнями наданими у судовому засіданні. Більш того, суд зазначає, що на моральний стан позивачки, в сторону його погіршення, продовжують впливати обставини перебування відповідача [PERSON] у розшуку, зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, тобто він так за майже 10 років і не поніс покарання. Також суд приймає до уваги дії [PERSON] по відчуженню належного йому майна, з метою ухилення від виконання обов`язку по відшкодуванню потерпілій шкоди, що встановлено рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2018 року та постановою Верховного Суду від 08 квітня 2020 року по справі № 523/8272/16-ц, з приводу чого позивачка, як потерпіла особа, вимушено вчиняла додаткові юридичні дії, для забезпечення відшкодування завданої їй шкоди. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України). Підготовка клопотань. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України). Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)). Відповідно до ч.1 ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. При цьому, суд критично відноситься до доводів адвоката Вовк О.Є. щодо неможливості застосування по даній справі Висновку Експерта Савостіна О.П. за №15/22 від 22.10.2022 року, в частині визначення психологічного стану [PERSON] , оскільки він зроблений на замовлення позивачки, для подання до суду, експерт попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, що відповідає ч.5 ст. 106 ЦПК України, він не містить суперечностей чи протиріч,також він узгоджується із іншими матеріалами справи. Щодо неможливості застосування методик, на які міститься посилання у Висновку, то суд зазначає, що експерт використовував під-час проведення експертизи не лише методики, які за твердженням адвоката Вовк О.Є. не підлягають використанню. Суд зазначає, що адвокат Вовк О.Є. не скористався своїм правом на заявлення клопотання про призначення по справі судової психологічної експертизи, також не заявив клопотання про виклик до судового засідання експерта Савостіна О.П., відповідно до ч.4 ст. 72 ЦПК України. Одночасно, суд критично ставиться до Консультативного висновку експерта № 15181 від 10.11.2023 року, виготовленого судовим експертом ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» Чепур Оксаною, вважає що він не може бути використаний в якості належного та допустимого доказу спростування Висновку Експерта [PERSON] за №15/22 від 22.10.2022 року, в частині визначення психологічного стану [PERSON] . Щодо встановленого у Висновку Експерта [PERSON] за №15/22 від 22.10.2022 року орієнтовного розміру грошового еквіваленту моральних страждань, спричинених [PERSON] , то суд зазначає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначає суд у рішенні, а не психолог у висновку. Висновок останнього може слугувати для судді орієнтиром у пізнанні глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, інших обставин, які мають істотне значення, зокрема й можливого грошового еквівалента таких страждань. Проте розмір відповідного відшкодування незалежно від наявності висновку психолога суддя повинен встановити, враховуючи вимоги розумності та справедливості (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 372/1652/18 (провадження № 14-115цс21)). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), вказано, що "гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні "трансформують" шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування "обчислює" шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості". Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа. Аналогічної позиції дотримувався Верховний Суд, зокрема в постановах від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20, від 23 листопада 2022 року в справі № 686/13188/21, від 27 лютого 2025 року в справі № 204/2952/17. Тож, розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи. З огляду на попередньо встановлені судом обставини наявності в діях [PERSON] протиправності, причинного зв`язку між його протиправними діями та шкодою, вчинення протиправних дій в стані алкогольного сп`яніння, приймаючи до уваги глибину фізичних та душевних страждань [PERSON] , яка посилена тим, що [PERSON] не поніс покарання за трагічну загибель її сина, перебуває у розшуку, переховується від органів досудового розслідування майже 10 років, вчиняв дії по відчуженню належного йому майна, з метою ухилення від виконання обов`язку по відшкодуванню потерпілій шкоди, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову [PERSON] , та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] - 2 000 000 гривень. Відповідність визначеної судом суми вимогам розумності та справедливості підтверджується як матеріалами справи, так і правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 23 вересня 2021 року у справі № 199/3654/18, які суд в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України застосовує до спірних правовідносин, враховуючи схожість (тотожність) правовідносин, а також особливості даної справи із урахуванням обставин загибелі сина позивача, поведінки відповідача [PERSON] , глибини душевних страждань [PERSON] та її психологічного стану. В свою чергу, наведені адвокатом Вовк О.Є. у відзиві на позов, письмових поясненнях постанови Верховного Суду, не є релевантними до спірних правовідносин, в частині визначення розміру моральної шкоди, оскільки правовідносини за наведеними адвокатом правовими висновками Верховного Суду, та дані правовідносини, не є тотожними. V. Судові витрати. Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У позові [PERSON] просила стягнути 6 700 грн. сплачених за надання правничої допомоги. Наявним в матеріалах справи договором про надання правничої допомоги від 10.10.2022 року, підписаним сторонами, підтверджується понесення позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 6 7000 грн., як гонорару. Також, актом здачі-прийняття послуг від 03 листопада 2022 року підтверджується понесення позивачем витрат за проведення експертного дослідження у розмірі 10 000 грн. З огляду на задоволення 50% заявлених позовних вимог, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 3 350 грн. витрат на правничу допомогу, та 5 000 грн. за проведення експертного дослідження. Також, з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 13 420,00 грн., за ставкою станом на дату подачі позову 23.06.2023 року. На підставі викладеного і

Outcome: partial