Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпра надійшла позовна заява [PERSON] в особі представника адвоката Сидоренка Юрія Володимировича до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові просять розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами 08.08.2009 року. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 14.10.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання 03.03.2026 року в режимі відеоконференції (ВКЗ) з`явився представник позивача [PERSON] , який підтвердив позовні вимоги у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні та надав відповідні пояснення щодо неможливості збереження сім`ї. Зазначив, що судові витрати позивач просить залишити за нею. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Зважаючи на наявні у справі матеріали та особисті пояснення представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу та ухвалити рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У матеріалах справи наявна копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08.08.2009 року, відповідно до якої [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 08.08.2009 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 101. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.01.2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 22, та доньку [PERSON] , [INFO] що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.08.2019 року, виданого Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 188. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сімейне життя між сторонами не склалося через психологічну несумісність та різні погляди на шлюб і сім`ю. Кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. На даний момент між позивачем та відповідачем відсутнє порозуміння, любов та повага. Сторони проживають окремо, ведення ними спільного господарства припинене, фактично сімейні відносини припинено, а сім`я припинила своє існування. Шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер. Надання строку для примирення представник позивача вважав недоцільним, оскільки вказані обставини тривають протягом тривалого часу. Вимог щодо поділу спільного майна подружжя або визначення місця проживання дітей сторонами у межах даного провадження не заявлено. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше сумісне життя сторін та збереження сім`ї не відповідає волевиявленню позивача, є неможливим та суперечить інтересам сторін. Шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно з частиною 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно зі ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. При реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Оскільки позивач не виявила бажання змінити прізвище на дошлюбне після розірвання шлюбу, відповідно до ст. 113 СК України суд залишає їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно з положеннями ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог. Суд встановив обставини справи на підставі належних та достатніх доказів (ст. 76, 80, 81 ЦПК України). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України. Враховуючи позицію сторони позивача, судові витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

Outcome: approved