Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 12 040,00 грн. боргу за кредитним договором з підстав невиконання умов договору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 05 грудня 2024 року укладено кредитний договір (оферта) № 05.12.2024-100001996, який підписаний електронним підписом. Відповідно до умов договору 05 грудня 2024 року позичальнику надано кредит у розмірі 4 000,00 грн. строком на 155 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту - 08 травня 2025 року. ТОВ «Споживчий центр» зобов`язання за кредитом виконало в повному обсязі та надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Однак [PERSON] свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 12 040 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 4 000,00 грн., процентам 4 960,00 грн., комісії (пов`язаної з наданням кредиту) 360,00 грн., додатковій комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) 720,00 грн., неустойці 2 000,00 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Ухвалою судді Кам`янського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2026 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. У позовній заяві представник позивача Омельяненко Р.Р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, не заперечуючи проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала частково, а саме в частині тіла кредиту, процентів та комісії. Позовні вимоги товариства не визнала в частині стягнення із неї неустойки в сумі 2 000,00 грн, оскільки позичальники у період воєнного стану звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) в кредитних зобов`язаннях. Просила розгляд справи здійснювати без її участі. Враховуючи, що в судове засідання учасники справи не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання договірних зобов`язань. 05 грудня 2024 року відповідач [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е952 підписала пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта). Водночас 05 грудня 2024 року [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е952 підписала заявку, яка є невід`ємною частиною кредитного договору № 05.12.2024-100001996 (кредитної лінії). 05 грудня 2024 року [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е952 підписала відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 05.12.2025-100001996 (кредитної лінії). Також 05 грудня 2024 року [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е952 підписала додаток до кредитного договору № 05.12.2024-100001996 (кредитної лінії). [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 4 000,00 грн., видача коштів за кредитним договором здійснювалася за допомогою системи іРаy, на номер картки [NUMBER] номер транзакції в системі iPay.ua 586371149, призначення платежу: видача за договором кредиту № 05.12.2024-100001996, що підтверджується довідкою ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» ТОВ «УПР» № 1-2801 від 28 січня 2026 року. Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 05.12.2024-100001996 від 05 грудня 2024 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 12 040 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 4 000,00 грн., процентам 4 960,00 грн., комісії (пов`язаної з наданням кредиту) 360,00 грн, додатковій комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) 720,00 грн., неустойці 2 000,00 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 05 грудня 2024 року по 08 травня 2025 року. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Як передбачено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отже, позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами. При цьому ТОВ «Споживчий центр» належним чином виконало свої зобов`язання по наданню кредиту, а відповідач, отримавши кредитні кошти, ухиляється від виконання взятих на себе за договором зобов`язань. Водночас відповідач, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надала суду жодних належних і допустимих доказів на спростування розрахунку заборгованості за кредитним договором, зокрема з призми розміру сплачених нею коштів у рахунок як погашення тіла кредиту, так і процентів, комісії, що вплинуло б на розмір заборгованості. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості в сумі 4 000,00 грн., заборгованості по процентам 4 960,00 грн., комісії (пов`язаної з наданням кредиту) 360,00 грн., комісії за обслуговування 720,00 грн., підлягають задоволенню. Щодо заявленої вимоги про стягнення неустойки в сумі 2 000,00 грн., суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Водночас ч. 1 ст. 550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проте Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, договір про споживчий кредит, тобто договори, відповідно до яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем); 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки - звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань. Аналогічний правовий висновок щодо аналізу п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України викладений у постанові Верховного Суду України від 12 червня 2024 року в справі № 910/10901/23, який у відповідності до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує при застосуванні відповідних норм права. Згідно з правовим висновком, що викладений у постанові Верховного Суду України від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23, на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і не скасований на час розгляду судом цієї справи. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що хоча умовами кредитного договору сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником неустойки в розмірі 60,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (п. 17 відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору), проте згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальники у період воєнного стану звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) в кредитних зобов`язаннях. За таких обставин нарахування неустойки позивачем в розмірі 2 000,00 грн. є безпідставним та неправомірним, відтак позовна вимога в цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 2 662,40 грн. Приймаючи до уваги, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» підлягають частковому задоволенню, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути частину сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду, пропорційно до суми задоволених судом вимог, - 2 220,14 грн. (10040 х 2 662,40 /12040). На підставі ст.ст. 509, 626, 627, 634, 1054, 1055, 1056-1ЦК України, п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України,

Outcome: partial