Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

02 березня 2026 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання у розмірі частини від усіх доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною двадцяти трьох років. В обґрунтування позову вказує на те, що 02 жовтня 2004 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . До повноліття позивача відповідач сплачував аліменти на його утримання згідно рішення суду від 02 липня 2015 року по справі № 200/10113/15-ц. На даний час повнолітній [PERSON] , [INFO] , продовжує навчатися у Дніпровському технолого-економічному фаховому коледжі за денною формою навчання та не має можливості влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток для забезпечення своїх життєвих потреб. Повнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом із позивачем та повністю перебуває на її утриманні. Крім того, на утриманні позивача також перебуває неповнолітня дитина. При цьому позивачу відомо, що відповідач є особою працездатного віку, має постійний дохід та реальну фінансову можливість брати рівну участь у матеріальному забезпеченні дитини. Інших дітей на утриманні відповідач не має. За таких обставин позивач змушена звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити (а.с.30). Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову (а.с.31). У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності та ознайомившись із заявами сторін, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (у зв`язку з реєстрацією 27 травня 2016 року шлюбу з [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 27 травня 2016 року виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис № 15 (а.с. 7) [PERSON] є матір`ю, а відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 15 січня 2008 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 22 (а.с. 18). [INFO] сину сторін - [PERSON] виповнилось 18 років. Повнолітній син сторін проживає разом із матір`ю позивачем по справі та знаходиться на її утриманні, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 30 грудня 2025 року №2025/019446633 (а.с.14). При цьому, судом встановлено, що згідно з довідкою № 35 від 06 лютого 2026 року, виданою Дніпровським технолого-економічним фаховим коледжем (а.с. 23), [PERSON] , [INFO] , у 2023 році, на базі 9 класів зарахований на 1 курс денного відділення Дніпровського технолого-економічного фахового коледжу I рівня акредитації (наказ №48/в від 28 липня 2023 року). Нині навчається на 3 курсі. Термін закінчення навчання червень 2027 року. Навчається на бюджетній основі. У зв`язку з цим, 02 березня 2026 року позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці та визнав позовні вимоги, суд вважає, що він спроможний надавати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів, суд вважає, що справедливим та об`єктивним розміром стягнення аліментів буде 1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Підсумовуючи наведене та той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести витрати на дитину, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 02 березня 2026 року, тобто з моменту звернення позивача до суду, і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто до [INFO] , що на думку суду буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням встановлених обставин у справі, а отже позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені, а позивача при подачі позову було звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1 331,20 грн. На підставі ст.ст. 80, 81, 181, 182, 191, 199, 200 СК України,

Outcome: approved