Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

ТзОВ «Українські Фінансові Операції» звернулося до суду з вказаним позовом. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Українські Фінансові Операції» заборгованість за кредитним договором № 4717945 від 07 червня 2024 року в сумі 89 273,12 гривень, з яких сума кредиту 14 999,99 гривень, сума процентів, нарахованих первісним кредитором 53 123,14 гривень, сума процентів, нарахованих позивачем 21 149,99 гривень; та судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу адвоката. Також просить суд застосувати положення ч.ч. 10, 11 статті 265 ЦПК України та зазначити про нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу до виконання рішення суду з підстав, викладених у позовній заяві. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві; не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, від нього до суду не надходило відзиву, та заяви про розгляд справи у його відсутності. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи проводиться судом на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів. Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 07 червня 2024 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 7075893 (а.с. 22-31). Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору, ТзОВ «Лінеура Україна» надало [PERSON] на умовах строковості, зворотності, платності фінансовий кредит в сумі 15 000,00 гривень. Кредит наданий строком на 360 днів, знижена процентна ставка 0,01 % за день користування кредитом, стандартна процентна ставка 1,5 % за день користування кредитом. 27 лютого 2025 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ «Українські Фінансові Операції» було укладено договір факторингу № 27/02/2025. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, ТзОВ «Лінеура Україна» відступило право грошової вимоги, а ТзОВ «Українські Фінансові Операції» зобов`язалося передати грошові кошти в розпорядження клієнта та набуло право вимоги, зокрема, до боржника [PERSON] . Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. [PERSON] свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 4717945 від 07 червня 2024 року належним чином не виконала. В результаті чого, в неї, згідно розрахунку позивача, мається заборгованість перед ТзОВ «Українські Фінансові Операції» в сумі 89 273,12 гривень, з яких сума кредиту 14 999,99 гривень, сума процентів, нарахованих первісним кредитором 53 123,14 гривень, сума процентів, нарахованих позивачем 21 149,99 гривень, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТзОВ «Українські Фінансові Операції». А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному об`ємі та стягнення з відповідача на користь ТзОВ «Українські Фінансові Операції» виниклої заборгованості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 гривень (а.с. 1). При цьому, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному об`ємі. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 гривень. Відповідно до ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Одночасно з поданням позовної заяви, представником позивача, адвокатом Дідухом Є.О. подано до суду докази щодо розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу на суму 10 000,00 гривень та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката Дідуха Є.О. є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони. Підстав для зменшення розміру витрат позивача на правову допомогу, за відсутності відповідного клопотання відповідача суд не вбачає. Позивач ТзОВ «Українські Фінансові Операції» має понести в майбутньому судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 гривень. При цьому, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному об`ємі. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 гривень. При цьому, щодо зазначенні в рішенні суду про інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу до моменту виконання рішення, як про це просить позивач, посилаючись на положення ч.ч. 10, 11 статті 265 ЦПК України, суд зазначає наступне. Насамперед, суд звертає увагу, що зазначення судом про нарахування на суму боргу інфляційних втрат не передбачено ч.ч. 10, 11 статті 265 ЦПК України, на які посилається позивач. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). А приймаючи до уваги положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України суд не вбачає за можливе зазначити про нарахування 3% річних на суму боргу до моменту виконання даного рішення суду, як про це просить позивач.

Outcome: approved