Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-19 00:00:00

У грудні 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (далі - ТОВ "Бізнес Позика") звернулося до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказано, що 06 червня 2023 року між ТОВ "Бізнес Позика" та відповідачем укладено договір № 467374-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електрону комерцію». ТОВ "Бізнес Позика" 06 червня 2023 року направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір № 467374-КС-001 про надання кредиту, яку відповідач прийняв. Відповідно до п.1 Договору кредиту, ТОВ "Бізнес Позика" надає позичальнику грошові кошти у розмірі 6000 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1,1669107 процентів за кожен день користування Кредитом. ТОВ "Бізнес Позика" свої зобов`язання за договором кредиту виконав, надав відповідачу грошові кошти у визначеному договором розмірі шляхом перерахування на банківську картку позичальника [NUMBER] , котрий позичальник вказав в особистому кабінеті. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідачем на виконання умов договору здійснив часткову оплату за вказаним кредитним договором на загальну суму 1580 грн. Відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 01 грудня 2025 року утворилась заборгованість в розмірі 17080,36 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 6000 грн., суми прострочених платежів по процентах - 10710,21 грн., суми прострочених платежів за комісією - 370,15 грн. які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 13 січня 2026 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 18 лютого 2026 року витребувано у АТ КБ "Приватбанк" інформацію щодо випуску банківської картки № [NUMBER] та відкриття під неї відповідного банківського рахунку на ім`я [PERSON] ( [NUMBER] ); виписку про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 06 червня 2023 року по 26 вересня 2023 року. Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому вказано, що відповідач категорично заперечує факт укладення договору, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт реєстрації саме відповідача, генерації ідентифікатора UA-5428 та введення його саме відповідачем. Відповідач категорично заперечує отримання коштів за кредитним договором, в матеріалах справи відсутні будь-які допустимі докази, які підтверджують факт отримання відповідачем від позивача кредитних коштів, момент (час, місце, дату) їх видачі, спосіб видачі, періоду часу протягом якого та в якій частці здійснювалась виплата коштів відповідачу, рух коштів по рахунку. Розрахунок заборгованості складений позивачем не є доказом наявності заборгованості оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Договір містить посилання на те, що відповідач ознайомився з правилами надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті кредитора. Просте посилання на загальнодоступність інформації не є достатнім доказом того, що саме відповідач була належним чином ознайомлена з цими правилами та умовами до моменту укладення договорів. Позивач у даній справі не надав доказів, які підтверджують, що саме ці умови та правила надання фінансових послуг відповідач та ознайомився і погодився з ними. Долучений розрахунок заборгованості стосується іншої особи - [PERSON] , що робить вимоги повністю недоведеними. Згідно з п.2.8 Договору орієнтовна загальна вартість кредиту становить 12 640 грн., проте у позовній заяві позивач просить стягнути 17 080,36 грн. і зазначає, що відповідач нібито вже здійснив часткову оплату на суму 1 580 грн. Позивач жодним чином не обґрунтував, чому сума до стягнення значно перевищує загальну вартість кредиту, передбачену договором. Позивач у позовній заяві просить стягнути комісію за надання кредиту в розмірі 370,15 грн., але встановлення плати за такі дії є нікчемним відповідно до ч.5 ст.12 Закону України "Про споживче кредитування". Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій вказано, що 06 червня 2023 року між ТОВ "Бізнес Позика" та відповідачем укладено Договір № 467374-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію". ТОВ "Бізнес Позика" 06 червня 2023 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 467374-КС-001 про надання кредиту. 06 червня 2023 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 467374-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ "Бізнес Позика" направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-5428, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 06 червня 2023 року між ТОВ "Бізнес Позика" та [PERSON] було укладено Договір № 467374-КС-001 про надання кредиту, який підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію". [PERSON] через веб-сайт Кредитодавця шляхом введення логіну особистого кабінету та паролю особистого кабінету, ввійшов до особистого кабінету та з особистого кабінету через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подав Заявку на отримання кредиту, де відповідно вказує номер свого поточного (карткового) рахунку. 06 червня 2023 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 467374-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, ідентифікатора шляхом направлення через ІТС Одноразового UA-5428, (направленого Позичальнику номер телефону [NUMBER] вказаного Позичальником в Заявці) електронного повідомлення СМС-повідомлення. ТОВ "Бізнес Позика" свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 6000 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] , котру позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про перерахування коштів. ТОВ "Бізнес Позика" не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за кредитними договорами зазвичай здійснюється посередниками ТОВ "Бізнес Позика" на підставі відповідних договорів з посередниками за допомогою платіжних систем посередників. У зв`язку з чим позивач звертався до суду з клопотанням про витребування у банку інформації (доказів). Кредитодавець жодним чином не обмежував час на ознайомлення позичальника з умовами кредитного договору та Правилами, позичальник добровільно погодився з умовами кредитного договору та погодився його виконувати (що відповідає принципу свободи договору, який встановлений у статті 627 ЦК України), протягом строку дії кредитного договору та/або після його закінчення позичальник не звернувся із заявою про розірвання кредитного договору та/або визнання кредитного договору недійсним в цілому або його окремих частин. Всі істотні умови кредитного договору тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту , зокрема , строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо - встановлені не у Правилах надання кредитів, паспорті споживчого кредиту (за споживчими кредитами) чи якихось «тарифах та умовах» , а саме у кредитному договорі, який позичальник уклав з ТОВ "Бізнес Позика" шляхом обміну електронними повідомленнями, та підписав за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора. Позивач за кредитним договором: не нараховував та не заявляв до стягнення у позовних вимогах жодну неустойку відповідно до ст.549 ЦК України (у вигляді пені чи штрафів), не нараховував та не заявляв до стягнення у позовних вимогах жодну форму відповідальності за порушення грошового зобов`язання відповідно до ст.625 ЦК України (у вигляді індексу інфляції за весь час прострочення чи трьох процентів річних від простроченої суми), не нараховував проценти поза межами строку дії кредитного договору. ТОВ "Бізнес Позика" просило суд стягнути з відповідача лише заборгованість по тілу, процентам, та комісії за надання кредиту, які були нараховані відповідно до умов кредитного договору. Крім того, обов`язок відповідача щодо сплати зокрема комісії за надання кредиту передбачений у паспорті споживчого кредиту до кредитного договору, де також викладений графік платежів за кредитним договором, а тому вимоги позивача в частині стягнення комісії за надання кредиту є правомірними. Відповідач здійснював платежі за кредитним договором знаючи про те, що вони будуть розподілятися зокрема на погашення його заборгованості за комісією за надання кредиту, та не заперечував проти цього протягом всього строку дії кредитного договору. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов кредитного договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання факту укладення кредитного договору і відповідно, визнання правомірності вимог позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, зокрема заборгованості за комісією за надання кредиту. Крім того, зазначено про помилкове доручення до позову розрахунку заборгованості за іншим клієнтом, надавши розрахунок заборгованості за договором відповідача. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Положеннями частини 1 статті 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом норм ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положення статті 12 Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію"). З наданих позивачем доказів судом встановлено та не спростовано відповідачем, що 06 червня 2023 року ТОВ "Бізнес Позика" направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір № 467374-КС-001 про надання кредиту та 06 червня 2023 року відповідач прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення вказаного договору. 06 червня 2023 року через особистий кабінет на сайті кредитодавця відповідач уклала з ТОВ "Бізнес Позика" договір № 467374-КС-001 про надання кредиту, за умовами якого ТОВ "Бізнес Позика" надає позичальнику грошові кошти у розмірі 6 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Вказаний договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-5428. Згідно Витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи https://my.bizpozyka.com (анкета клієнта), відповідачем зазначено її анкетні дані, адресу її реєстрації та проживання, РНОКПП, інформацію про документ, що посвідчує її особу, а також суму бажаного кредиту - 16 000 грн., дата його отримання - [INFO] , електронну адресу - [INFO] , фінансовий номер телефону, номер банківського рахунку/банківської картки для перерахування коштів - [NUMBER] (а.с.38). Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 дійшов висновку, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписано позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу. Згідно умов кредитного договору, строк кредиту - 16 тижнів, стандартна процентна ставка за кредитом становить в день 2,00000000 фіксована, за зниженою процентною ставкою за кредитом - в день 1,16691070, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Комісія за надання кредиту - 900 грн. Розмір комісії, встановлений цим пунктом, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем у односторонньому порядку. Загальний розмір наданого кредиту - 6000 грн. Строк дії договору - до 26 вересня 2023 року. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 12640 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка - 12412,89 % (п.п.2.3-2.9 договору про надання кредиту). Кредитодавець зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дня укладення договору надати позичальнику кредит у сумі вказаній в п.2.1 договору, шляхом безготівкового переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена у розділі 8 договору (п.3.1 договору). Відповідно до п.3.2 Договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою вказаною в п.2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п.3.2.3 та Додатку № 1 до договору. Відповідно до п.3.2.2 договору про надання кредиту, сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п.3.2.3 та Додатку № 1 до договору (за виключенням дострокового повернення кредиту) у наслідок чого виникає прострочка по кредиту та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною ставкою, що вказана в п.2.4 договору, при цьому нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п.3.2.3 та Додатку № 1 та до закінчення строку дії договору. Пунктом 3.2.3 договору про надання кредиту, сторонами погоджено графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка. Відповідно до паспорту споживчого кредиту, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-9808, позичальник був ознайомлений з основними умовами кредитування: тип кредиту - кредит, сума/ліміт кредиту - 6 000 грн., строк кредитування - 113 днів (16 тижні), мета отримання кредиту - на задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, спосіб і строк надання кредиту - безготівковим шляхом, протягом трьох робочих днів; інформацією щодо орієнтовної реальної річної процентною ставки та орієнтовною загальної вартості кредиту для споживача: тип процентної ставка - фіксована, процентна ставка - 425,92240550 % (знижена) та 730,00000000 (стандартна), комісія за надання кредиту - 900 грн., загальні витрати за кредитом - 6640 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) - 12640 грн., реальна річна процентна ставка - 12412,89 % річних; порядком повернення кредиту: кількість та розмір платежів та їх періодичність наведені у графіку платежів тощо (а.с.19-20). Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, у зв`язку з чим відхиляє заперечення відповідача щодо факту укладення нею кредитного договору. Суд також враховує, що відповідачем було добровільно частково сплачено заборгованість за кредитом 22.06.2023 року у загальному розмірі 1580 грн. і вказані обставини не спростовані жодними доказами, що в свою чергу також свідчить про визнання відповідачем своїх обов`язків як боржника за кредитним договором. Згідно підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, ТОВ "ПрофітГід", у рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-5 від 04 листопада 2020 року на та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, ТОВ "ПрофітГід" підтверджує про здійснення успішного переказу грошових коштів на рахунок отримувача: номер платіжної інструкції - еа2011ab-0489-11ee-b82a-000c29d57ed21, надавач платіжних послуг - ТОВ "ПрофітГід", платник - ТОВ "Бізнес Позика", номер транзакції - 38607-01057-68503, дата та час здійснення переказу - 06 червня 2023 року о 19.48 годині, сума переказу - 6 000 грн., номер платіжної картки отримувача - [NUMBER] , емітент платіжної картки отримувача - PRIVATBANK, призначення платежу - перерахування коштів [PERSON] згідно кредитного договору № 467374-КС-001 від 06 червня 2023 року (а.с.39). На виконання ухвали суду від 18 лютого 2026 року, АТ КБ "Приватбанк" направлено відповідь, з якої вбачається, що на ім`я [PERSON] у банку емітовано картку № [NUMBER] ( [NUMBER] ). Також, банком надано виписку по вказаному рахунку, з якого вбачається, що на картку № [NUMBER] 06 червня 2023 року було перерахування грошових коштів у сумі 6000 грн. Таким чином, заперечення відповідача щодо отримання кредитних коштів від позивача на виконання кредитного договору спростовуються наведеними вище доказами. Отже дослідженими доказами підтверджено належним чином факт виконання позивачем умов договору та надання відповідачу 06 червня 2023 року кредитних коштів в сумі 6000 грн. шляхом перерахування на картку, що відкрита у АТ КБ "Приватбанк", яка належить відповідачу і номер якої власноруч вказаний відповідачем у анкеті клієнта. При цьому, буд-яких належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин представником відповідача до суду не надано, а отже суд відхиляє заперечення щодо позову у цій частині як необґрунтовані. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України. Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання кредиту № 467374-КС-001 від 06 червня 2023 року у розмірі 16710,21 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 6000 грн., суми прострочених платежів по процентах - 10710,21 грн., на підтвердження чого позивачем до відповіді на відзив надано відповідний розрахунок заборгованості. Оскільки строк дії даного кредитного договору сторонами погоджено до 26 вересня 2023 року (строк кредиту 16 тижнів), то у позивача наявні підстави нараховувати відсотки за користування даним кредитом по 26 вересня 2023 року включно, при цьому слід зауважити, що поза межами даного строку відсотки не нараховувались. Верховний суд у Постанові від 23.12.2020 року у справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Верховний Суд у Постанові від 10.09.2019 року у справі № 916/2403/18 дійшов висновку, що до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку може належати зокрема часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Суд також враховує, що згідно розрахунку заборгованості ТОВ "Бізнес Позика", 22 червня 2023 року відповідачем було частково погашено заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами у розмірі 1050,15 грн. та комісію у розмірі 529,85 грн., що свідчить про фактичне визнання нею наявності боргу та існування кредитного зобов`язання перед позивачем. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування", загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України "Про споживче кредитування" передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту, у зв`язку з чим суд вважає, що включення до тексту кредитного договору умови про необхідність разової сплати відповідачем комісії за надання кредиту у загальному розмірі 900 грн., а також подальше стягнення залишку не сплаченої комісії з відповідача, суд вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 17080,36 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 6000 грн., суми прострочених платежів по процентах - 10710,21 грн., суми прострочених платежів за комісією - 370,15 грн. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved