Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (скорочене найменування ТОВ «ФК «ЄАПБ») Какун А.С., звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 08 лютого 2025 року [PERSON] уклав з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Договір кредитної лінії (Надійний) № 8212421. Відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало позичальнику грошові кошти в розмірі 16300,00 грн., процентна ставка становить 0,95 %, яка нараховується за кожен день користування позикою, на строк 360 днів. 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27/03/25. Відповідно реєстру боржників №7 від 26.06.2025 заборгованість [PERSON] за договором кредитної лінії (Надійний) № 8212421 від 08.02.2025 становить 41353,10 грн з яких 16300,00 заборгованість за тілом кредиту, 14091,35 заборгованість за відсотками, 8150,00 заборгованість за пенею, 2811,75 заборгованість за комісією за надання кредиту. 09.03.2025 [PERSON] уклав з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Договір про надання коштів у кредит ( з комісією за надання кредиту) № 71541713. Відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало позичальнику грошові кошти в розмірі 9000,00 грн., процентна ставка становить 0,250 %, яка нараховується за кожен день користування позикою, на строк 30 днів та 4% процентів за понадстрокове користуванням кредиту. 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27/03/25. Відповідно реєстру боржників №14 від 26.08.2025 заборгованість [PERSON] за договором про надання коштів у кредит ( з комісією за надання кредиту) № 71541713 від 09.03.2025 становить 17176,50 грн з яких 8325,00 заборгованість за тілом кредиту, 3172,50 заборгованість за відсотками, 4329,00 заборгованість по процентах понадстрокове користування кредитом, 8000,00 заборгованість за пенею, 1350,00 заборгованість за комісією за надання кредиту. Всупереч умов кредитних договорів, відповідач не виконав своїх зобов`язань [PERSON] не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості на рахунок останнього кредитора, але частково здійснив оплату за договором про надання коштів у кредит ( з комісією за надання кредиту) № 71541713 від 09.03.2025 в розмірі 675,00 грн. Вимогами позову представник позивача просить стягнути із [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суми заборгованості за договором кредитної лінії (Надійний) № 8212421 від 08.02.2025 в розмірі 41353,10 грн та за кредитним договором про надання коштів у кредит ( з комісією за надання кредиту) № 71541713 від 09.03.2025 в розмірі 17176,50 грн, а також стягнути понесені судові витрати по справі в сумі 3028,00 грн. Явка та позиція сторін по справі: Представник позивача Какун А.С., в судове засідання не з`явилася, згідно наявного в матеріалах справи клопотання просив розгляд справи проводити без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, відносно заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, 03.03.2026 відповідач подав до суду відзив на позов, у якому заперечив проти вимог, посилаючись на те, що відсутні належні докази отримання ним коштів та укладення електронних договорів. Водночас, не погоджуючись із заявленими до стягнення сумами, відповідач оскаржив порядок та правомірність нарахувань за кредитними зобов`язаннями. Зокрема, за договором № 8212421 від 08.02.2025 він заперечив щодо нарахування штрафних санкцій та комісій. Що стосується договору № 71541713 від 09.03.2025, відповідач висловив заперечення щодо нарахування понадстрокових процентів, а також щодо нарахування та стягнення комісії. Суд, відповідно до ст. 247 ЦПК України, розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що 08 лютого 2025 року року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронній формі укладено договір кредитної лінії (Надійний) №8212421 ( далі - Договір ). Відповідач [PERSON] підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) 683671. Сума кредиту становить 16300,00 грн (п.2.2. 1. Договору). Строк кредитування складає 360 календарних днів ( п. 2.2.2. Договору). Згідно п.2.2.8 Договору відсоткова ставка становить 0,95% за кожен день користування кредитом. Комісія за надання позики 17,25% від суми позики. 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27/03/25. Відповідно реєстру боржників №7 від 26.06.2025 заборгованість [PERSON] за договором кредитної лінії (Надійний) № 8212421 від 08.02.2025 становить 41353,10 грн з яких 16300,00 заборгованість за тілом кредиту, 14091,35 заборгованість за відсотками, 8150,00 заборгованість за пенею, 2811,75 заборгованість за комісією за надання кредиту. Відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку, [PERSON] має заборгованість за кредитним договором, яка станом на 26.06.2025 року становить 41353,10 грн з яких 16300,00 заборгованість за тілом кредиту, 14091,35 заборгованість за відсотками, 8150,00 заборгованість за пенею, 2811,75 заборгованість за комісією за надання кредиту. 09 березня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронній формі укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71541713( далі - Договір ). Відповідач [PERSON] підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) 83832. Сума кредиту становить 9000,00 грн (п. 2.2. 1. Договору). Строк кредитування складає 30 календарних днів ( п. 2.2.2. Договору). Згідно п. 2.2.4 Договору відсоткова ставка становить 0,750% за кожен день користування кредитом. Проценти за понадстрокове користування кредитом 4% за кожен день. Комісія за надання позики 15% від суми позики. 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27/03/25. Відповідно реєстру боржників №14 від 26.08.2025 заборгованість [PERSON] за договором позики № 73696116 від 27.03.2025 становить 17176,50 грн з яких 8325,00 заборгованість за тілом кредиту, 3172,50 заборгованість за відсотками, 4329,00 заборгованість по процентах понадстрокове користування кредитом, 8000,00 заборгованість за пенею, 1350,00 заборгованість за комісією за надання кредиту. Відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку, [PERSON] має заборгованість за кредитним договором, яка станом на 26 серпня 2025 року становить 17176,50 грн з яких 8325,00 заборгованість за тілом кредиту, 3172,50 заборгованість за відсотками, 4329,00 заборгованість по процентах понадстрокове користування кредитом, 8000,00 заборгованість за пенею, 1350,00 заборгованість за комісією за надання кредиту. Мотиви та застосовані норми права. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Статтею ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно із ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за основним боргом, що становить за договором кредитної лінії (надійний) №8212421 в розмірі 16300,00 грн; за кредитним договором про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71541713 в розмірі 8325,00. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. [PERSON] будучи вільним в укладенні кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим відповідач погодився, підписавши кредитні документи електронним підписом одноразовим ідентифікатором, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами, а отже позовна вимога ТОВ «ФК «ЄАПБ» щодо стягнення відсотків та комісії за договором кредитної лінії (надійний) №8212421 в розмірі 14091,35 грн(відсотки) 2811,75 грн (комісія); за кредитним договором про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71541713 в розмірі 1350,00 грн (комісія)підлягає задоволенню. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази та оцінивши їх у сукупності відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд встановив таке. 09 березня 2025 року між сторонами було укладено договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71541713, за умовами якого відповідачу надано кредит у загальному розмірі 9000,00 грн строком на 30 календарних днів. Умовами договору передбачено нарахування процентів за користування позикою за процентною ставкою 0,250 % . З огляду на визначений строк кредитування (30 днів) та погоджену сторонами процентну ставку, сума процентів за користування позикою становить 675,00 грн. - з 09.03.2025 до 07.04.2025 за ставкою 0,250 % на день (9000 грн. х 0,25 %/дн х 30 дн/100 % = 675,00 грн.); Таким чином, загальна вартість кредиту складає 9675,00 грн, з яких: 9000,00 грн основна сума позики, 675,00 грн проценти за користування. [PERSON] 07 квітня 2025 року було частково сплачено суму заборгованості по тілу кредиту 675,00 грн. Суд, дослідивши матеріали справи щодо стягнення неустойки, встановив, що Договір кредитної лінії №822421 було укладено 08.02.2025 р., Відповідно до цієї договору строк кредитування складає 360 (триста шістдесят) календарних днів. Строк дії Договору визначається у порядку, передбаченому Договором, та обчислюється від дати укладення до закінчення визначеного строку кредитування. Встановлено, що на дату звернення позивача до суду 30.12.2025 р. строк дії Договору не завершився, а основне зобов`язання відповідача щодо повернення кредиту ще не настав. При цьому, як свідчать матеріали справи, відповідач допустив прострочення сплати окремих періодичних платежів за Договором. Проте, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, застосування штрафних санкцій можливе лише у разі порушення зобов`язання, термін виконання якого настав. Крім того, згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, сторони можуть передбачати у Договорі нарахування штрафів, пені або неустойки за неналежне виконання зобов`язань, проте застосування таких санкцій можливе лише після настання строку виконання конкретного зобов`язання. Оскільки на дату звернення до суду основне зобов`язання за кредитом не наставало, загальні вимоги позивача про стягнення штрафних санкцій є передчасними і не підлягають задоволенню. Разом з тим, прострочення окремих періодичних платежів може слугувати підставою для нарахування штрафних санкцій лише щодо цих конкретних порушень, якщо строки їх сплати на момент порушення вже наставали. Проте позивач у своїх вимогах не конкретизував такі штрафи по конкретних платежах, а заявив стягнення загальної суми штрафних санкцій за весь період дії Договору, що не відповідає вимогам статті 625 ЦК України. Таким чином, у зв`язку з тим, що строк дії Договору не завершився і основне зобов`язання ще не настало, а вимоги позивача носять загальний характер, підстав для нарахування та стягнення штрафних санкцій в розмірі 8150,00 грн за Договором кредитної лінії №822421 від 08.02.2025 не існує, і суд у цих вимогах відмовляє. Щодо переходу до нового кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прав первісних кредиторів ТОВ «1 БАНК», у кредитних зобов`язаннях, суд зазначає наступне. Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст. 1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Згідно ст. 514, ч.1 ст.516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, позивач правомірно набув права вимоги до [PERSON] щодо виконання зобов`язання. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає, що відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial