Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Представник ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 27.03.2025 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено Договір про надання кредиту № 299574-КС-001, за умовами якого відповідачу надано у кредит грошові кошти в розмірі 8000 грн., які остання зобов`язалась повернути зі сплатою відсотків за користування позикою. Разом з тим, [PERSON] не належним чином виконувала свої кредитні зобов`язання. Станом на 07.01.2026 року у відповідача існує заборгованість за вказаним правочином в загальному розмірі 22640 грн., з яких: 8000 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 9040 грн. - сума прострочених платежів по процентах, 4000 грн. - сума заборгованості по відсотках, відповідно до ст. 625 ЦК України, 1600 грн. - сума прострочених платежів за комісією. У зв`язку з цим, просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» вказану заборгованість та судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 25.02.2026 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі. Представник ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» у судове засідання не з`явився, згідно позовної заяви просить розгляд справи проводити без його участі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд вважає, що, оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв`язку із чим суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів у його відсутності оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що ТОВ «Бізнес Позика» 27.03.2025 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір про надання кредиту, яку відповідач прийняв на умовах визначених офертою. Як наслідок, позивачем направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-4603 на номер телефону [NUMBER] (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 27.03.2025 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено Договір про надання кредиту № 299574-КС-001, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за умовами якого відповідачу надано у кредит грошові кошти в розмірі 8000 грн., які остання зобов`язалась повернути зі сплатою відсотків за користування позикою. У судовому засіданні встановлено, що позивач виконав свою частину умов кредитного договору у повному обсязі та перерахував [PERSON] кредит в розмірі 8000 грн., що підтверджується довідкою про підтвердження переказу. За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Разом з тим, на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). Як встановлено судом, відповідач [PERSON] порушила взяті на себе зобов`язання за Договором про надання кредиту № 299574-КС-001 від 27.03.2025 року, у зв`язку з чим у неї станом на 07.01.2026 року існує заборгованість за вказаним правочином в загальному розмірі 22640 грн., з яких: 8000 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 9040 грн. - сума прострочених платежів по процентах, 4000 грн. - сума заборгованості по відсотках, відповідно до ст. 625 ЦК України, 1600 грн. - сума прострочених платежів за комісією. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем, в порушення вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суду надано не було. З врахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що позивачем доведено факт отримання позичальником кредитних коштів, правові підстави для нарахування відсотків, жодним чином не спростовано відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості за кредитним договором № 299574-КС-001 від 27.03.2025 року в розмірі 17040 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8000 грн., заборгованості по процентах у розмірі 9040 грн. Щодо нарахування заборгованості за процентами річних на підставі статті 625 ЦК України в розмірі 4000 грн. та сумою прострочених платежів за комісією в розмірі 1600 грн. суд зазначає наступне. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки проценти річні згідно ст. 625 ЦК України та комісія нараховані у період дії в Україні воєнного стану, то відповідач на підставі п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2003,85 грн (17040/22640*2662,40) судового збору, що є пропорційним розміру задоволених вимог. На підставі ст. ст. 509, 510, 526, 549, 1050, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: partial