Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Позивач АТ «СЕНС БАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовує позов тим, що 19.07.2019 року відповідачка [PERSON] уклала з АТ «Альфа-банк» угоду про надання споживчого кредиту №501164725. Банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався повертати кредит в порядку визначеному договором та сплачувати проценти за користування кредитом. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачці кредит. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 51223,84 грн. з яких: 22255,93 грн. тіло кредиту; 10215,27 грн. заборгованість по відсотках, 18752,64 грн. заборгованість по комісії. Позивач прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 51223 84 грн., сплачений судовий збір 2422,40 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направивши через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, шляхом направлення судових викликів за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою проживання відповідачки, але поштові відправлення повернулися до суду з довідкою відділення «Укрпошти» «адресат відсутній за вказаною адресою». Причини неявки до суду відповідачка не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутності до суду не надходила. Відповідачка своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на наведене, а також враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачки. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 19.07.2019 [PERSON] уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про надання кредиту №501164725. /а.с.83/ Згідно умов споживчого кредиту тип кредиту - «кредит готівкою», сума кредиту - 52090,36 грн. Процента ставка передбачена договором в розмірі 33,00% річних, тип процентної ставки фіксована, строк кредиту - 48 міс. Дата повернення кредиту визначена 19.07.2023 року. Кредит надається позичальнику для власних потреб, спосіб видачі переказ коштів на рахунок відкритий у банку. Додатком до угоди про надання кредиту є графік платежів за кредитом. /а.с.83 на звороті/ Факт використання кредитних коштів підтверджується випискою руху коштів по рахунку відповідачки. /а.с.114-115/ Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості внаслідок невиконання відповідачкою своїх зобов`язань, станом на 14.05.2025 року утворилася заборгованість за договором в сумі 51223,84 грн., з яких: 22255,93 грн. - заборгованість за кредитом; 10215,27 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 18752,64 грн. по комісії. /а.с.81/ Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після розстрочення. Відповідачка порушила умови кредитного договору, покладені на неї обов`язки щодо своєчасного погашення кредиту та процентів належним чином не виконувала. Заборгованість позичальника залишається непогашеною. Разом з тим, в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за комісією за договором про надання споживчого кредиту №501164725 від 19.07.2019 року суд виходить з наступного. 10 червня 2017 року набув чинності Закон «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Закон «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до ч.2 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування» (в редакції чинній на час укладення кредитного договору) до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до п.4 ст.1 ЗУ «Про споживче кредитування» (в редакції чинній на час укладення договору) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. У підписаній позичальником оферті на укладення угоди про надання кредиту зазначено про встановлення комісійної винагороди за обслуговування кредиту 1,50% від суми кредиту. Втім, у доданій оферті не зазначено жодних послуг щодо обслуговування кредитної заборгованості, за які передбачено плату у вигляді нарахування комісії. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 6 листопада 2023 року по справі №204/224/21 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Крім того, наявні в матеріалах справи документи взагалі не містять будь-якого опису послуг з обслуговування заборгованості, за які банком встановлена комісія. При цьому розмір нарахованої комісії (18752,64 грн.) перевищує заборгованість за процентами (10215,27 грн.) та наближений до заборгованості за кредитом (22255,93 грн.), що вочевидь не можна визнати справедливим та розумним. Подібний висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові КЦС ВС від 01 лютого 2023 року у справі №199/7014/20. Відтак, суд не знаходить підстав для задоволення заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідачки комісії. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідачка в добровільному порядку не погашає заборгованість за кредитним договором, розмір заборгованості підтверджено документально, позов в частині стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №501164725 від 19.07.2025 року в сумі 32471,2 грн., з яких 22255,93 грн. заборгованість за тілом кредиту та 10215,27 грн. заборгованість за процентами, слід задовольнити. В частині позовних вимог про стягнення заборгованості за комісією в сумі 18752,64 грн. слід відмовити. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у відповідності до положення ст.141 ЦПК України. Зважаючи на те, що позовні вимоги задоволені частково, в сумі 32471,20 грн., що складає 63,39% від суми позову (51223,84 грн.), у відповідному відсотковому значенні підлягає стягнення судового збору з відповідача на користь позивача, а саме, в розмірі 1535,56 грн.

Outcome: partial