Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог та аргументів учасників справи 23 жовтня 2025 року адвокат Єсик Володимир Олександрович в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП. В обгрунутвання позовних вимог вказував, що 05.05.2025р. відповідач, керуючи автомобілем «Nissan Leaf», номерний знак державної реєстрації [NUMBER] , рухаючись у м.Черкаси по проїзній частині вул. Подолинського зі сторони вул. Чигиринська в напрямку до вул. Набутівська допустив зіткнення із автомобілем «Opel Zafira», який рухався по головній дорозі вул. Надпільна зі сторони вул. Симиренківська в напрямку до вул. Петра Дорошенка. Після зіткнення автомобіль «Opel Zafira», в некерованому стані змінив напрямок руху праворуч, виїхав за межі правого краю проїзної частини вул. Надпільна в напрямку до вул. Петра Дорошенка та здійснив наїзд на автомобіль «Renault Kangoo» та автомобіль «Mitsubishi ASX», які стояли на узбіччі. Позивач являється власником автомобіля Mitsubishi ASX номерний знак державної реєстрації [NUMBER] . Ухвалою від 06.08.2025 р. по справі № 711/4918/25 звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв?язку з примиренням винного з потерпілим. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов?язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вищенаведене свідчить про доведеність наявності причинно-наслідкового зв?язку між неправомірними діями відповідача та фактом завдання ушкоджень майну позивача. В зв?язку з наведеним, вина відповідача в скоєні правопорушення встановлена та не підлягає доказуванню. Після пошкодження автомобіля, позивач викликав евакуатор для доставлення автомобіля до місця ремонту. Вартість послуг транспортування автомобіля склала 1 500 грн. Крім цього, позивач оплатив послуги експерта з метою визначення вартості матеріального збитку. Вартість послуг експерта становить 6 500 грн. Згідно висновку експерта № 87 від 12.06.2025 р. вартість матеріального збитку заподіяного позивачу складає 644 514, 29 грн. Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то з відповідача як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням, що складає 484 514,29 грн. = 644 514,29 - 160 000,00. За суб?єктивними показниками позивач характеризує свій стан після пошкодження автомобіля як незадовільний. Психічна працездатність знаходилася на рівні нижче середнього. Психологічний стан позивача можна охарактеризувати як стан внутрішнього перезбудження і пригнічення. Все це сприяло поступовому й постійному виснаженню його адаптаційних ресурсів, як на фізичному, так і на душевному рівні. Що підтверджує і наявність порушення саморегуляції вегетативної нервової системи. Дані травми несли в собі обмеження його свободи дій, пересувань і залежності з боку інших людей. Тому для нього як тоді так і на даний момент характерно наявність почуття тривоги, дратівливості, занепокоєння, переховування своєї вразливості та мінливості настрою. З урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості позивач вважає, що розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача складає 30 000 гривень, оскільки автомобіль позивача був пошкодженим, внаслідок чого останній був позбавлений можливості користуватись ним, а також звертатись до суду за захистом своїх прав, що для позивача є не буденним. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: 1500,00 грн. - послуги евакуатора, 6 500,00 грн. - підготовка висновку експерта, 484 514,29 грн. - вартість матеріального збитку, 30 000,00 грн. - моральна шкода. Загальна сума становить: 522 514,29 грн. Позивачем заплановані витрати на професійну правничу допомогу в розмірі близько 20 000 грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача завдану шкоду в розмірі 522514,29 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Додатково пояснив, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях та переживаннях позивача внаслідок суттєвого пошкодження належного йому автомобіля, вимушених негативних змін у житті позивача у зв`язку з тим, що будучи пенсіонером позивач тривалий час не має можливості використовувати належного йому транспорнтний засіб для особистих потреб. В судове засідання відповідач не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України. Про причини неявки в судові засідання відповідач суд не повідомляв, своїм правом на надання відзиву на позов він не скористався, заяв про відкладення слухання справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не скеровував. Відповідно до ч.6,7 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду . Судова повістка надіслана відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його реєстрації за даними Єдиного державного демографічного реєстру. Поштове повідомлення зі штрихкодовим ідентифікатором R067106768738 повернуте до суду з відміткою згідно трекінгу на офіційному сайті ДП "Укрпошта" про відсутність адресата, отже судова повістка у розумінні ч.8 ст.128 ЦПК України вважається врученою відповідачу належним чином. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, приходить до таких висновків. Хід розгляду справи, заяви, клопотання, процесуальні дії 03 листопада 2025 року ухвалою суду у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 10 грудня 2025 року закрито підготовче провадження у справі. 10 лютого 2026 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси витребувано від [PERSON] оригінали доданих до позову писмьмових доказів. 2. Мотивувальна частина Судом встановлено, що 05.05.2025 р. у м. Черкаси сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Nissan Leaf», номерний знак державної реєстрації [NUMBER] , під керуванням відповідача, автомобіля CА7616КЕ належить [PERSON] , а також автомобіля «Renault Kangoo», номерний знак державної реєстрації [NUMBER] . та автомобіля «Opel Zafira», номерний знак державної реєстрації [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . ДТП сталась з вини водія [PERSON] , який звільнений від кримінальної відповідальності Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 06.08.2025 р. по справі № 711/4918/25 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв?язку з примиренням винного з потерпілим [PERSON] (а.с. 10 т. 1). Судом встановлено, що [PERSON] , 05 травня 2025 року близько 11:30 години, керуючи автомобілем марки «Nissan Leaf», номерний знак державної реєстрації [NUMBER] , рухаючись у м. Черкаси по проїзній частині вул. Подолинського зі сторони вул. Чигиринська в напрямку до вул. Нарбутівська на нерегульованому перехресті з вул. Надпільна, поблизу будинку № 9, що по вул. Подолинського, проявив неуважність. Під час руху [PERSON] , керуючи автомобілем «Nissan Leaf», номерний знак державної реєстрації [NUMBER] , рухаючись у м. Черкаси по проїзній частині вул. Подолинського зі сторони вул. Чигиринська в напрямку до вул. Нарбутівська, будучи заздалегідь проінформованим про наближення до нерегульованого перехрестя, що позначене дорожнім знаком 2.1 «Дати дорогу» ПДР України, з вулицею Надпільна, поблизу будинку № 9, що по вул. Подолинського, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, не зупинив керований ним автомобіль «Nissan Leaf», номерний знак державної реєстрації [NUMBER] , а продовжив рух на перехрестя та допустив зіткнення із автомобілем «Opel Zafira», номерний знак державної реєстрації [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , [INFO] , який рухався по головній дорозі вул. Надпільна зі сторони вул. Симиренківська в напрямку до вул. Петра Дорошенка. Після зіткнення автомобіль «Opel Zafira», номерний знак державної реєстрації [NUMBER] , в некерованому стані змінив напрямок руху праворуч, виїхав за межі правого краю проїзної частини вул. Надпільна в напрямку до вул. Петра Дорошенка та здійснив наїзд на автомобіль «Renault Kangoo», номерний знак державної реєстрації [NUMBER] та автомобіль «Mitsubishi ASX», номерний знак державної реєстрації [NUMBER] , які стояли на узбіччі. Вказаними діями водій [PERSON] порушив вимоги п. 2.3. б, 16.11. Правил дорожнього руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, водію [PERSON] спричинені тілесні ушкодження. Ухвала Придніпровського районного суду м.Черкаси від 06.08.2025р. набрала законної сили 14.08.2025р. Належність позивачу на праві власності автомобіль Mitsubishi ASX номерний знак державної реєстрації [NUMBER] підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Європейський страховий альянс», згідно довідки страховика від 24.09.2025 року по страховій справі № 857/25/50/ЦВ04/02/0 [PERSON] виплачена страхова виплата 160 000 грн. у межах ліміту страхової відповідальності. Відповідно до акту виконаних робіт ФОП [PERSON] 05.05.2025 р. виконавець здійснював навантаження, перевезення та розвантаження автомобіля Мітсубісі AS д.н.з. [NUMBER] з перехрестя вул. Надпільна-Подолинського, перевезення авто на вул. Смілянську, 131. Вартість послуги склала 1 500,00 грн., з них 500,00 грн. навантаження та розвантаження та 1000,00 грн. за перевезення. Висновком експерта № 87 СПД-ФО [PERSON] від 12.06.2025 р. за результатами проведення автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту, та розміру матеріального збитку заподіяного власнику Mitsubishi ASX, p.н. [NUMBER] , внаслідок пошкодження при ДТП 05.05.2025 року, експерт дійшов до висновку, що вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля MITSUBISHI ASX, реєстраційний номер [NUMBER] , без урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників внаслідок пошкодження останнього під час ДТП, що мало місце 05.05.2025року складає: 591 410 (П`ятсот дев`яносто одна тисяча отириста десять) грн. 02 коп. Вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля MITSUBISHI ASX, реєстраційний номер [NUMBER] , із урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників внаслідок пошкодження останнього під час ДТП, що мало місце 05.05.2025року складає: 591 410 (П`ятсот дев`яносто одна тисяча чотириста десять) грн. 02 коп. Вартість матеріального збитку заподіяна власнику автомобіля MITSUBISHI ASX, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження останнього під час ДТП, що мало місце 05.05.2025року з урахуванням втрати ттоварної вартості складає: 644 514 (Шістсот сорок чотири тисячі п?ятсот чотирнадцять) грн. 29 коп. (а.с. 18-35). Відповідно до акту наданих послуг від 19 червня 2025 р. Виконавець, судовий експерт автотоварознавець, СПД-ФО [PERSON] з однієї сторони, та Замовник: [PERSON] , з іншої сторони, склали акт про те, що згідно звернення Замовника, експертом проведене авто товарознавчого дослідження, та надані послуги по визначенню розміру матеріального збитку завданого власнику автомобіля MITSUBISHI ASX, реєстраційний номер [NUMBER] , який отримав пошкодження внаслідок ДТП 05.05.2025 року. Замовнику виданий Висновок експерта № 87 від 12 червня 2025 року. Всі послуги надані вчасно і виконані належним чином, претензій до Виконавця немає. Вартість виконаних експертних послуг складає: 6500 (Шість тисяч п?ятсот) грн. 00 коп. без ПДВ. Сплата виконаних експертних послуг підтверджується квитанціями від 11.06.2025, 11.06.2025, 18.06.2025.(а.с. 16-17 т. 1). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Спірні правовідносини регулюються нормами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК України). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов?язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно зі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 ЦК України). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України). Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша та друга статті 1166 ЦК України). Положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Стаття 1187 ЦК України регулює питання завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно із частиною першою цієї статті джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (згідно із пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (частина перша статті 1194 ЦК України). Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV), чинного на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховику межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди,чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити настоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону України № 1961-IV). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Мотивована оцінка суду аргументів учасників справи та позиція суду з питання порушення, не визнання або оспорення права, свободи чи інтересу, за захистом яких мало місце звернення до суду У справі, що розглядається, предметом спору є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, зокрема, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві матеріальної та моральної шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, цивільно-правова деліктна відповідальність це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Отже, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому особа, яка заявляє вимоги щодо відшкодування майнової шкоди доводить лише факти заподіяння такої шкоди. Судовим рішенням у кримінальному судочинстві встановлено, що дорожньо-транспорнта пригода сталась внаслідок порушення відповідачем ПДР України під час керування транспортним засобом та внаслідок ДТП позивачу внаслідок пошкодження належногому йому транспортного засобу завдано матеріальної шкоди , чим порушені його права та законні інтереси, які підлягають до поновлення та судового захисту. Відповідно до правових висновків Верховного Суду у постанові від 17 серпня 2022 року у справі № 346/4425/18 звільнення особи від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих обставин, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати завдану майнову та моральну шкоду відповідно до положень ЦК України. Аналогічні правові позиції сформульовані Верховним Судом у постанові від 27.02.2023о. у справі № 367/6377/17, 02.06.2023р. у справі № 144/1847/21. На підтвердження розміру заподіяної внаслідок ДТП шкоди позивачем наданий висновок експерта № 87 СПД-ФО [PERSON] від 12.06.2025 р., яким визначений розмір матеріального збитку заподіяна власнику автомобіля MITSUBISHI ASX, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження останнього під час ДТП, що мало місце 05.05.2025 року з урахуванням втрати товарної вартості у розмірі 644 514 грн. 29 коп. За конкретних обставин, коли фактичне здійснення ремонту автомобіля не відбулось, позивач обгрунтовує розмір шкоди вартістю відновлювального ремонту, необхідного для відновлення пошкодженого автомобіля, що узгоджується з положеннями ст.22, 1192 ЦК Укрїни. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Подавши експертний висновок в якості доказу, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування. Відповідач в обґрунтування доводів про необґрунтованість експертного висновку чи його неправильності відповідно до ст.113 ЦПК України міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з клопотанням про призначення повторної експертизи. Але в даному разі цього зроблено не було. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, суд виходить з того, що особа, винна у завданні шкоди, зобов`язана її відшкодувати в розмірі збитку, не покритому страховим відшкодуванням. З урахуванням того, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, відповідач як особа, винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою Оскільки підтвердженою на час розгляду справи є сума збитку в розмірі 644 514 грн. 29 коп. та 1500 грн. на оплату послуг евакуатора, також встановлено, що сума страхового відшкодування у межах встановленого законом ліміту страхової відповідальності складає 160 000 грн., тому вимоги про стягнення 644 514 грн. 29 коп. + 1500 - 160 000 = 486 014 грн. 29 коп. є обґрунтованими. Судом також встановлено, що позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди завдана моральна шкода з вини відповідача, яка полягає у моральних стражданнях з приводу пошкодження належного позивачу автомобіля, що об`єктивно потягнуло порушення нормальних життєвих зв`язків позивача внаслідок неможливості тривалий час використовувати автомобіль для особистих потреб, необхідності вживати додаткові зусилля для відновлення ушкодженого майна, в зв`язку з чим позивачу були без сумніву спричинені негативні переживання, тому враховуючи поведінку відповідача, який не вчинив навіть часткового відшкодування завданої матеріальної і моральної шкоди, тому з урахуванням принципу розумності та справедливості вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача підлягають до задоволення в частині стягнення з відповідача 15000 грн. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідженими в судовому засіданні доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Питання про судові витрати Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи ( ч.2 ст.133 ЦПК України). Понесені позивачем витрати на оплату судового збору та проведення експертизи в сумі 3028 + 6500 = 9528 грн. підляють до покладання на відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в сумі 8 862,42 грн. На підставі клопотання представника позивача в порядку відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України питання про судові витрати позивача на правничу допомогу буде вирішено в в порядку ст.246 ЦПК України.

Outcome: approved