Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 23.02.2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» (далі -ТОВ «Укр кредит фінанс») звернулося до суду з цим позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №1452-4207 від 27.09.2024 у розмірі 7228,50 грн, з яких заборгованість за кредитом 1500 грн; заборгованість за нарахованими процентами 4753,50 грн, заборгованість по комісії 225 грн., заборгованість по штрафам 750 грн., а також судовий збір в розмірі 2662,40 грн. Позов мотивований тим,що 27.09.2024 ТОВ «Укр кредит фінанс» та [PERSON] уклали електронний договір про відкриття кредитної лінії №1452-4207. Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора А4454, що був надісланий на її номер телефону. За умовами договору позичальник [PERSON] отримала кредитні кошти в сумі 1500 грн строком на 365 календарних днів, на умовах строковості, зворотності, платності користування та зобов`язалась повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Сторони визначили базовий період сплати відсотків (проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом) 21 день; процентну ставку 1%, розмір комісії за видачу кредиту 15% від суми кредиту. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач підтвердила виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме: отримавши кредитні кошти, відповідач не скористалась своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання нею грошових коштів. Станом на 19.01.2026 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 7228,50 грн, а саме: заборгованість за кредитом 1500 грн., заборгованість нарахованими процентами 4753,50 грн, заборгованість по комісії за видачу кредиту 225 грн., заборгованість по штрафам 750 грн, яку просить стягнути з відповідача. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений в установленому законом порядку, разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Доводи та заперечення відповідача. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду повідомлялась за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідач вважається повідомленою про дату судового засідання, в судове засідання не з`явилась, відзив на позов не подала. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 23.02.2026 позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з цим позовом, до якого долучив докази направлення позовної заяви з додатками відповідачу. 24.02.2026 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрив спрощене позовне провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 23.03.2026. 23.03.2026 сторони до суду не з`явилися. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, без оформлення окремого документа. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Суд встановив, що 27.09.2024 ТОВ «Укр кредит фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту уклали електронний договір про відкриття кредитної лінії №1452-4207. Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Також відповідач підписала Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), затверджені 12.08.2024, що діяли станом на час укладення кредитного договору. Відповідно до умов п.п. 2.3, 4.1, 4.2, 4.13 договору про відкриття кредитної лінії №1452-4207 та Правил відкриття кредитної лінії відповідачці наданий кредит в розмірі 1500 грн, на строк 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата видачі коштів за кредитним договором 27.09.2024. Останній календарний день першого базового періоду 17.10.2024. Дата повернення (виплати) кредиту 26.09.2025. Згідно п. 4.10 договору, сторони узгодили стандартну процентну ставку 1,00% за кожен день користування кредитом. Комісія за видачу кредиту становить 15% від суми вказаного кредиту, що передбачено п. 4.11 договору. За умовами кредитного договору відповідач зобов`язалась повернути отримані грошові кошти у визначений договором строк, сплатити проценти за користування грошовими коштами та комісії відповідно до умов договору. Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти, перерахувавши кошти в розмірі 1500 грн за допомогою системи LigPay, на платіжну карту [PERSON] , номер якої остання зазначила, подаючи заявку на отримання кредиту, що підтверджується відповідною квитанцією від 27.09.2024 року та довідкою ТОВ «Укр кредит фінанс» про перерахування суми кредиту №1452-4207 від 27.09.2024 року [PERSON] . Позичальник, отримавши кредитні кошти, свої зобов`язання за договором не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості станом на 19.01.2026 прострочена заборгованість за кредитом становить 7228,50 грн, з яких заборгованість за кредитом 1500 грн; заборгованість за нарахованими процентами 4753,50 грн, заборгованість по комісії 225 грн., заборгованість по штрафам 750 грн. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією договору про відкриття кредитної лінії №1452-4207 від 27.09.2024 з додатками, Правилами відкриття кредитної лінії, довідкою про перерахування суми кредиту за договором №1452-4207 від 27.09.2024; розрахунком заборгованості; інформацією АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр кредит фінанс» через систему платежів LigPay, іншими матеріалами справи. Застосовані норми права. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. У частині першій ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК). Мотиви та висновки суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває права вимоги на повернення грошових коштів та сплати процентів за користування грошовими коштами, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів за користування кредитом. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами. У випадку укладення кредитного договору у електронній формі договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору. З врахуванням встановлених судом обставин та досліджених доказів, суд дійшов висновку, що договір про відкриття кредитної лінії №1452-4207 від 27.09.2024, сторонами якого є ТОВ «Укр кредит фінанс» та відповідач [PERSON] є укладеним, оскільки сторони, підписавши договір, досягли згоди щодо істотних умов договору. Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (одноразового паролю), котрий був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідач, подаючи заявку на отримання кредиту, надала ТОВ «Укр кредит фінанс» свої анкетні дані, особисту інформацію, паспортні дані, РНОКПП, адресу проживання, номер кредитної картки. Отже, сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо розміру кредитного ліміту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав та обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору. ТОВ «Укр кредит фінанс» свої зобов`язання перед [PERSON] виконав, (через партнера АТ КБ «Приватбанк») видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний нею в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою ТОВ «Укр кредит фінанс» про успішне перерахування на карту відповідача платежу в розмірі 1500 грн за допомогою системи LigPay, та набув права вимагати повернення кредитних коштів та процентів за користування ними, комісії за видачу кредиту. Позичальник своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів не виконала, а тому має боргові зобов`язання перед позивачем по сплаті кредитних коштів, процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, відсотками та комісією підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за штрафами в розмірі 750 грн., суд зазначає таке. Обґрунтовуючи право вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за штрафами в розмірі 750 грн. ТОВ «Укр кредит фінанс» також посилається на те, що при стягненні комісії, неустойки та інших платежів за прострочення виконання зобов`язання за даним договором слід використовувати не загальне, а спеціальне законодавство, що регулює безпосередньо відносини щодо споживчого кредитування, тобто Закону України «Про споживче кредитування». У відповідності до п. 6 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (набирав чинності 24.12.2023 +30 днів = 23.01.2024), у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» , споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Слід зазначити, що на договори споживчого кредиту, які будуть укладатися після спливу тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом №3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023+30 днів = 23.01.2024) вимога пункту 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону не поширюється, та нарахування пені не забороняється. В той час, відповіднодо Закону України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено новими пунктом 18, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також Законом №21220-ІХ від 15.03.2022 внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до п. 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені ч. 2 ст. 3 Закону. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем". Із зазначеного слідує, що законодавець звільнив позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 та такі нарахування підлягають списанню. Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 провадження № 61-8279св23). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: - в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; - в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; - у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із невиконанням відповідачем грошових зобов`язань, що випливають із договору про відкриття кредитної лінії №1452-4207 від 27.09.2024, підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за штрафами в розмірі 750 грн. є необґрунтованими і до задоволення не підлягають. За наведених обставин, позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у розмірі 6478,50 грн., в т.ч. 1500 грн. по тілу кредиту, 4753,50 грн. по відсотках за користування кредитними коштами та 225 грн. по комісії. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог. При подачі позову позивач сплатив судовий збір в сумі 2662,40 грн., позов задоволено частково на 89,62% (6478,50:7228,50х100%), а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2386,04 грн. судового збору.

Outcome: partial