Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

В січні 2026 року позивачі звернулись до суду з вищевказаною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 15,2 кв. м., житловою площею 15,2 кв. м. [INFO] помер [PERSON] . Між собою померлі перебували в родинних відносинах, а саме померлий [PERSON] є сином померлої [PERSON] . [PERSON] є рідним дядьком позивачів. За своє життя [PERSON] не зареєструвала право власності на вищевказаний житловий будинок. Доказом відсутності реєстрації права власності в органах МТБ є довідка про реєстрацію КП «Київське обласне бюро технічної інвентаризації». На підставі викладеного позивачі просять визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , по 1/2 кожному після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 13 січня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено по справі підготовче засідання. Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явились, подали до суду заяву, про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Представник відповідача Козинської селищної ради Обухівського району Київської області в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №2139 (а.с.11). Після її смерті [INFO] відкрилась спадщина, до складу якої входить належний їй житловий будинок, який розташований за адресою [ADDRESS] , загальною площею 15,2 кв.м. [INFO] помер [PERSON] , актовий запис про смерть № 10739 (а.с.12). Житловий будинок по [ADDRESS] був збудований 1995 року на підставі Рішення виконавчого комітету Підгірцівської сільської ради від 14 листопада 1994 року, згідно діючого на час здійснення будівництва чинного законодавства, що підтверджуються актом про завершення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння, копію будівельного паспорту та технічного паспорту на житловий будинок, однак створивши майно, право власності [PERSON] не зареєструвала та правовстановлюючий документ не отримала, в зв`язку з чим нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду. Позивачі у справі [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями, що підтверджується матеріалами спадкової справи державного нотаріуса П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, інших спадкоємців не має. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.10.2025 № 4388, 4389 державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в спадковому майні, а саме житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] , спадкоємцем якої був її син [PERSON] , який прийняв спадщину, але юридично не оформив свої спадкові права. (а.с. 45-46). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст.152 Земельного кодексу України. Згідно з ст. 125 Земельного кодексу України право власності на, земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренд земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач як спадкоємець за законом відносно майна свого чоловіка [PERSON] має право спадкування, в тому числі відносно права на земельну частку (пай), яке він набув за життя та відносно якого не було завершено оформлення правовстановлюючого документу. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право [PERSON] , [PERSON] на житловий будинок виникло на законних правових підставах, за життя це право не припинялось і не оспорювалось, відсутність належного правовстановлюючого документа не повинно позбавляти спадкоємців права на спадкування. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до п.23 постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд вважає доведеними посилання позивачів щодо наявності у них права на спадщину після померлого дядька, а також належним і достатнім способом захисту порушених прав позивачів як спадкоємців визнання за ними права на житловий будинок. Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Вивчивши і проаналізувавши всі матеріали справи у їх сукупності, встановивши місце і час відкриття спадщини, коло спадкоємців, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна, враховуючи відсутність заперечень відповідача, суд приходить до висновку про можливість судового захисту прав позивачів шляхом визнання права на житловий будинок за законом. За таких обставин позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved