Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

28 жовтня 2025 року представник позивача звернулася до Кагарлицького районного суду Київської області з вищезазначеним позовом. Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 17 листопада 2025 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було передано на розгляд до Глобинського районного суду Полтавської області. 18 грудня 2025 року вищевказана цивільна справа надійшла до Глобинського районного суду Полтавської області, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею у даній справі було визначено Свістєльнік Ю.М. В обґрунтування позову представник зазначила, що 23.03.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і фізичною особою, якою є [PERSON] за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1369-2804. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 9 500,00 грн; строк кредитування 300 днів; базовий період* 16 днів; знижена % ставка 2,50 % в день; стандартна % ставка - 2,50% в день. Також Додатковою угодою №1 від 29.03.2024 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1369-2804 від 23.03.2024 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 4 700,00 грн. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши Відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного Кредитного договору та додаткові кредитні кошти відповідно до Додаткової угоди № 1. Відповідач всупереч умовам Кредитного договору, порушив умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором. Станом на 19.09.2025 року загальний розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором становить: 113 245,00 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 14 200,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 99 045,00 гривень. Разом з тим, Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 48 995,00гривень за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 64 250,00 гривень. Враховуючи вищезазначене, Кредитодавець просить суд у цьому позові стягнути з Позичальника не повну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 14 200,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 50 050,00 гривень, що разом становить 64 250,00 гривень. Враховуючи вищевикладене, представник позивача, просив суд, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 64250 гривень, а також 2422,40 грн судового збору. Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 22 грудня 2025 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві прохала проводити розгляд справи у відсутність представника банку, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, судові повістки про виклик до суду направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повістка вважається такою, що вручена відповідачу. Відзиву відповідач не подав. Враховуючи наявність умов проведення заочного розгляду справи встановлених ст. 280 ЦПК, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 23.03.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1369-2804, який підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля) С0979. Відповідно до Договору відповідач отримав кредит у розмірі 9500,00 грн (п.4.1), дата надання/видачі кредиту 23.03.2024 (п.4.2), базовий період складає 16 календарних днів (п.4.8), строк кредитування 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення кредиту 16.01.2025. Строк дії Договору є рівним строку кредитування (п.4.12), стандартна процентна ставка 2,50 % за кожен день користування кредитом (п. 4.10), орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього договору складає: 80 750,00 грн та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом (п.4.14) (а.с.11-19). 23.04.2024 [PERSON] підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля) С0979 Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «CreditKasa» (а.с.20-27). 23.04.2024 [PERSON] підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля) А0979 Паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с.27 на звороті-29). Крім того, 29.03.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 1369-2804, який підписано позичальником електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора А4289. Відповідно до п.2.1. якої, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти у розмірі 4700,00 грн. Дата надання/видачі додаткових грошових коштів у кредит: 29.03.2024 (а.с.36 на звороті-37). Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19. Згідно п. 3.1 Договору цей Договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 3.10 Договору, укладаючи цей договір, кредитодавець та позичальник визнають усі документи (в тому числі цей Договір), підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), еквівалентними значенням документам підписаним у письмовій формі, підписаним власноручно, що повністю відповідає положенням ч. 12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію». Таким чином, судом встановлено, що сторони домовилися укласти саме електронний договір та підписання його з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). Судом встановлено, що позивачем надано до суду кредитний договір та додаткову угоду до нього, які підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Отже, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір у якому сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. В п. 13 Договору позичальник [PERSON] зазначив номер особистого електронного платіжного засобу: [NUMBER] . Згідно квитанції №2440936035 АТ КБ «Приватбанк» через систему платежів LiqPay було перераховано на картку № [NUMBER] 23.03.2024 грошові кошти в сумі 9500,00 грн з призначенням платіжної операції: видача кредитних коштів за договором № 1369-2804, 2024-03-23 (а.с.34). Крім того, відповідно до квитанції №2443225624 АТ КБ «Приватбанк» через систему платежів LiqPay було перераховано на картку № [NUMBER] 29.03.2024 грошові кошти в сумі 4700,00 грн з призначенням платіжної операції: видача кредитних коштів за договором № 1369-2804, 2024-03-29 (а.с.35). Отже, із досліджених доказів судом встановлено, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконало зобов`язання за кредитним договором та додатковою угодою та надало відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 14200,00 грн, суд зазначає наступне. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. З розрахунку заборгованості за договором № 1369-2804 від 23.03.2024, станом на 19.09.2025 року вбачається, що з моменту отримання кредитних коштів, [PERSON] не виконав зобов`язання з повернення суми заборгованості за кредитом (а.с.41-47). Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши кредитні кошти, зобов`язання з їх повернення не виконав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 14200,00 грн є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами в сумі 50050,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З розрахунку заборгованості за договором № 1369-2804 від 23.03.2024, станом на 19.09.2025 року вбачається, що заборгованість [PERSON] за відсотками становить 99045 грн (а.с. 41-47). З вказаного розрахунку судом встановлено, що з 23.03.2024 по 16.01.2025 відсотки відповідачу було нараховано виходячи з розміру відсоткової ставки 2,50 % на день. Судом встановлено, що позивачем було нараховано відсотки в межах дії договору, після закінчення строку дії договору позивач не здійснював нарахування відсотків, що відповідає вимогам закону. Разом з тим, розмір нарахованих відсотків не в повній мірі відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», з огляду на таке. Разом з цим, Законом України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023, стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Враховуючи, що Закон України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023, а договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4178097 було укладено 29.11.2023, тобто в день набрання чинності цим Законом, суд дійшов висновку про неправомірність застосування позивачем до споживчого кредиту на увесь період денної процентної ставки у 2,00%, яка, відповідно до закону, не може перевищувати 1%. При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5%; - протягом наступних 120 днів - 1,5%. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, - з 22 квітня 2024 року - денна ставка не більше 1,5%, - з 20 серпня 2024 року - денна ставка не більше 1%.

Outcome: approved