Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Позовні вимоги. Представник позивача звернувся до Галицького районного суду м. Львова із вказаним позовом. Позов обґрунтований тим, що 15.08.2023 року між ПАТ «СК «Уніка» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу «Hyundai Іoniq5», д.н.з. [NUMBER] . 08.11.2023 року у м. Львів на пр. Шевченка, 34, сталась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю автомобіля «Volkswagen Caddy» під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Hyundai Ioniq5», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно з постановою Галицького районного суду м. Львова від 27.11.2023 року, вищезазначена ДТП сталася внаслідок порушень ПДР України [PERSON] , у зв`язку з чим останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Представник позивача зазначає, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai Ioniq5», д.н.з. [NUMBER] склала 81215,64 грн. На підставі заяви потерпілої особи [PERSON] , позивачем було складено страховий акт та виплачено страхове відшкодування у вищезазначеному розмірі. Крім того, на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в АТ «СК «Еталон». Рішенням Господарського суду м Києва було примусово стягнуто з АТ «СК «Еталон» на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 68240,93 грн. Представник позивача, вказує, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Оскільки, стягнутого з АТ «СК «Еталон» страхового відшкодування не достатньо для повного відшкодування завданої шкоди, то з відповідача [PERSON] слід стягнути зазначену різницю в сумі 12974,71 грн. З урахуванням вищевикладеного, з посиланням на норми ЦК України, ЦПК України, правові позиції Верховного Суду, представник позивача просив суд: - стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «СК «Уніка» матеріальну шкоду в розмірі 12974,71 грн., судовий збір в сумі 3328 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн. Рух справи в суді. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10.02.2026 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Повідомлення відповідача здійснювалось шляхом надсилання копії позову та ухвали про відкриття провадження на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача. Однак останній правом на подання відзиву не скористався. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлені судом фактичні обставини справи. 15.08.2023 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Уніка", як страховиком, та [PERSON] , як страхувальником, було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №014074/4605/0000583, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом та прикріпленим до нього зовні та всередині додатковим обладнанням, зазначеним у пункті 7.1 договору, зокрема, автомобілем марки «Hyundai Ioniq» реєстраційний номер [NUMBER] , 2021 року випуску. Згідно договору до страхових випадків відноситься, зокрема ДТП та вигодонабувачем є [PERSON] . Строк дії договору встановлено з 29.08.2023 по 28.08.2024 включно. 08.11.2023 року о 16 годині 00 хвилин у місті Львів на проспекті Шевченка, 34 трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки «Hyundai Ioniq» реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля марки «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер [NUMBER] , а саме: гр. [PERSON] керуючи транспортним засобом «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер [NUMBER] , порушив вимоги п.п. 2.3б та п. 13.1 Правил дорожнього руху України, був неуважним та не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Hyundai Ioniq» реєстраційний номер [NUMBER] , який перебував під керуванням [PERSON] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Постановою Галицького районного суду міста Львова від 27.11.2023 у справі №461/9974/23 встановлено порушення гр. [PERSON] вимог п.п. 2.3б та п. 13.1 Правил дорожнього руху України, визнано його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. 09.11.2023 року страхувальник [PERSON] звернувся до позивача із заявою №14438202608 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору та виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу коштів для ремонту застрахованого автомобіля на рахунок СТО. Згідно звіту №55839 про оцінку автомобіля «Hyundai Ioniq» реєстраційний номер [NUMBER] , виконаного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , вартість відновлювального ремонту складає 91701,31 грн, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 68240,93 грн. Згідно рахунків-фактур, виставлених СТО ТОВ «Арія Моторс» №М000023114 від 29.11.2023 та №М000023595 від 05.01.2024 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Hyundai Ioniq» реєстраційний номер [NUMBER] , складає 53052,12 грн та 28163,52 грн, відповідно. 29.11.2023 року позивачем був складений та підписаний страховий акт №14438202608, згідно з яким пошкодження транспортного засобу марки «Hyundai Ioniq» реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 53052,12 грн. 17.01.2024 року позивачем був складений та підписаний страховий акт №14438202608 (з урахуванням доплат), згідно з яким пошкодження транспортного засобу марки «Hyundai Ioniq» реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в загальному розмірі 81215,64 грн. На підставі складених страхових актів №14438202608 від 29.11.2023 року та 17.01.2024 року позивач, виконуючи свої зобов`язання за сертифікатом добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №014074/4605/0000583 від 15.08.2023, перерахував на рахунок СТО ТОВ «Арія Моторс» суму страхового відшкодування в розмірі 81215,64 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №127672 від 30.11.2023 року на суму 53052,12 грн та №137436 від 18.01.2024 року на суму 28163,52 грн. Крім того, судом встановлено, що відповідач [PERSON] уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту, оформленого полісом АР №3546080 з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Еталон», предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом автомобілем марки «Volkswagen Caddy», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який був діючим на момент ДТП 08.11.2023 року. Рішенням Господарського суду м Києва від 10.09.2024 року у справі № 910/19192/23 було примусово стягнуто з АТ «СК «Еталон» на користь ПАТ «СК «Уніка» в порядку регресу суму страхового відшкодування в розмірі 68240,93 грн. (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу). Мотиви прийняття рішення судом. Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини першачетверта статті 12 ЦПК України). Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про страхування» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) добровільне страхування це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до приписів статей 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України). У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до позивача (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди в деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації. Таким чином, відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до ПАТ «СК «Уніка» після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Зазначені висновки суду повністю відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 28 червня 2023 року у справі № 757/48467/21. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність винного водія на час ДТП була застрахована в АТ СК «Еталон»», з якого рішенням Господарського суду м. Києва було стягнуто на користь позивача страхове відшкодування в сумі 68240,93 грн. (з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу). Відтак, різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням складає 12974,71грн. (81215.64 грн. 68240,93 грн. =12974,71 грн.) Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача підлягаю стягненню судовий збір у розмірі 3328,00 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. суд зазначає наступне. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України). Статтею 133 ЦПК України встановлені види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді. За ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг адвоката визначаються згідно з умовами Договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно положень ч.1ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, суду надано: -договір доручення № ВНМ від 01.11.2023 року, відповідно но якого довіритель «ПАТ «СК «Уніка» доручає, а повірений ФОП [PERSON] зобов`язується від імені і в рахунок довірителя вчинити юридичні дії щодо стягнення простроченої заборгованості з фізичних та юридичних осіб, до яких довіритель має права вимоги відповідно до чинного законодавства України; -договір про надання правової допомоги № 2/23-ю від 02.11.2023 року, укладений між ФОП [PERSON] та адвокатським бюро «Білий»; -додаток № 2 до договору про надання правової допомоги № 2/23-ю, згідно з пунктом 1 якого, клієнт доручає Адвокатському бюро «Білий» надати послуги щодо проведення дій, спрямованих на повернення заборгованості з боржників клієнта, зокрема з [PERSON] (номер страхової справи 34835); -акт прийому передачі наданих послуг від 02.02.2026 року, згідно з яким, Адвокатським бюро «Білий» були надані клієнту наступні послуги по страховій справі №34835 (страховий акт № 14438202608) за позовом ПрАТ «СК «УНІКА» до [PERSON] , а саме: 1)здійснено повний збір та аналіз усіх документів у справі; 2)досліджено та оцінено матеріали справи на предмет належності, допустимості, достовірності цих документів як доказів у судовому провадженні; 3)досліджено та оцінено самостійно отримані Бюро документи на предмет належності допустимості, достовірності цих документів як доказів у судовому провадження обрано спосіб захисту прав та інтересів клієнта; 4)складено та подано відповідний позов до суду. Загальна вартість послуг склала 5000,00 грн. Суд зазначає, що процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат. Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що: - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони/відповідача щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; - суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Таким чином, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат. При вирішенні даного питання суд враховує те, що сторони вільні у своєму виборі у захисті своїх прав, позивач скористався своїм правом та обрав саме такий спосіб, шляхом укладання договору правової допомоги з визначенням її вартості. Таким чином, зважаючи на виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача 9000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved