Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

У грудні 2025 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову зазначено, що сторони з 23 липня 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання в шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] , який на час звернення з позовом до суду є неповнолітнім. На цей час сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, шлюб носить формальний характер. Позивачка вважає, що їх з відповідачем шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку з чим наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою судді від 26 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у судове засідання. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою його місця проживання. Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши наявні у справі докази, які надані лише позивачем, судом встановлено такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , 23 липня 2014 року зареєстрували шлюб у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що було складено актовий запис за № 547. Після державної реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 23 липня 2014 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 09 грудня 2014 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. За частиною 1 статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини 1 статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (частина 3 статті 56 СК України). За частиною 2 статті 104 СК України, частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно достатті 110 цього Кодексу. У частині 1 статті 110 СК України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом цієї норми примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Також відповідно до вимог ч.4 ст.56 СК України суд не може примушувати дружину та чоловіка до збереження шлюбних відносин. Отже, застосування строку для примирення є правом суду, а не його обов`язком. За статтею112 СК України підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя є з`ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не підтримують шлюбні відносини, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно дост.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Заяви про зміну прізвища набутого у шлюбі, позивачка до суду не подавала. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути сплачений нею при поданні позову до суду судовий збір в сумі 1211,20 гривень.

Outcome: approved