Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» Поляков О. через систему «Електронний Суд» звернувся в суд із вказаним вище позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №913450610 від 02.08.2021 в розмірі 42684,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02.08.2021 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №913450610, відповідно до якого останній отримав кредит (грошові кошти) на платіжну картку в сумі 5500,00 грн.. Відповідно до кредитного договору відповідач зобов`язується в поряду та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, сплачувати кошти за користування кредитом, та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Договір є укладеним у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно - телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного цифрового підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало повністю, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 5500,00 грн. У подальшому відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума становить 12000,00 грн.. Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням (додаток №9). Додатково, на підтвердженняданого факту до позовної заявидодаються довідка та письмові пояснення первісного кредитора (додаток «30). 28.11.2018 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01 про відступлення прав грошової вимоги до боржників за договорами, вказаними у реєстрі прав вимоги №154 від 05.10.2021. У подальшому до договору факторингу 1 укладалися додаткові угоди у тому числі, щодо продовження терміну дії договору факторингу. 30.10.2023 між ТзОВ «Таліон плюс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» укладено Договір факторингу №30/1023-01, відповідно до умов якого, та відповідно до рестру прав вимоги №1 від 30.10.2023 до вказаного договору факторингу 2, ТзОВ «Таліон плюс» відступило, а ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» прийняла права вимоги за договорами які зазначені в Реєстрі прав вимог №1 від 30.10.2023. 11.07.2025 між ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено Договір факторингу №11/07/25-Е, відповідно до умов якого, та відповідно до рестру боржників №б/н від 14.07.2025 до вказаного договору факторингу ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» відступила, а ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» право вимоги до відповідача на загальну суму 42684,00 грн. Факт переходу прав вимог за кредитними договорами, які зазначені в реєстрі боржників №Б/Н від 14.07.2025 до позивача підтверджується актом прийому -передачі реєстру боржників за договором факторингу 3 (додаток №19). Таким чином, ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» відповідно до реєстру боржників №Б/Н від 14.07.2025 за договором факторингу №3 наділене правом вимоги до відповідача на загальну суму 42684,00 грн. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав,чим порушив умови договору, в результаті чого допустив заборгованість за кредитним договором №913450610 від 02.08.2021, яка на момент подання позовної заяви становить - 42684,00 грн., з яких 12000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 30684,00 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користуванням кредитом. Дана сума також підтверджується випискою з особового рахунку на період 14.07.2025-26.12.2025. Ухвалою від 26.02.2026 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін 20.03.2026, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала надсилалась сторонам по справі. Представник позивача просить розгляд справи проводити без його участі, не заперечує щодо заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. У матеріалах справи наявне клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач відзиву на позовну заяву суду не надав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 02.08.2021 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір №913450610 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору. Кредитний договір підписано [PERSON] шляхом введення одноразового ідентифікатора. Відповідно до укладеного договору відповідач зобов`язується в поряду та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісії та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за договором виконало надавши відповідачу кредит. 28.11.2018 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01 про відступлення прав грошової вимоги до боржників за договорами, вказаними у реєстрі прав вимоги №154 від 05.10.2021. У подальшому до договору факторингу 1 укладалися додаткові угоди у тому числі, щодо продовження терміну дії договору факторингу. 30.10.2023 між ТзОВ «Таліон плюс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» укладено Договір факторингу №30/1023-01, відповідно до умов якого, та відповідно до рестру прав вимоги №1 від 30.10.2023 до вказаного договору факторингу, ТзОВ «Таліон плюс» відступило, а ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» прийняла права вимоги за договорами у тому числі за кредитним договором №913450610 від 02.08.2021. 11.07.2025 між ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено Договір факторингу №11/07/25-Е, відповідно до умов якого, та відповідно до рестру боржників №б/н від 14.07.2025 до вказаного договору факторингу ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» відступила, а ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» прийняла права вимоги за договорами у тому числі за кредитним договором №913450610 від 02.08.2021. Відповідач станом на 24.02.2026 свої зобов`язання належним чином не виконав, порушив умови договору, в результаті чого допустив заборгованість за кредитним договором №913450610 від 02.08.2021, яка відповідно до виписки з особового рахунку на період 14.07.2025-26.12.2025 становить загальний розмір - 42684,00 грн. та складається з: 12000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 30684,00 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користуванням кредитом. За таких обставин, до ТОВ «ФК «ЕЙС» починаючи з 11.07.2025 відповідно до договору факторингу №11/07/25-Е перейшло право за договором №913450610 від 02.08.2021, що укладено між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем. Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Підписавши договір про надання кредиту, відповідач відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на визначені кредитним договором умови та взяв на себе відповідні зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплати процентів за їх користування. Однак, у визначений строк їх не повернув, у зв`язку з чим заявлена вимога позивача, як нового кредитора, про стягнення із відповідача суми заборгованості по тілу кредиту та відсотків підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У встановлений процесуальним законом строк відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання ним договірних зобов`язань. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як правонаступник сторони договору, який виконав свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів, сплати відсотків та погашення виниклої заборгованості. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» є належним позивачем у справі так як: 02.08.2021 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , було укладено договір №913450610. 28.11.2018 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 про відступлення прав вимог, та додаткові угоди до договору факторингу щодо продовження терміну дії договору факторингу № 28/1118-01. Відповідно до умов якого ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило, а ТОВ «Таліон плюс» прийняло права вимоги за кредитним договором №913450610 від 02.08.2021. У подальшому до договору факторингу укладалися додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу №28/1118-01. 30.10.2023 між ТзОВ «Таліон плюс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу №30/1023-01 відповідно до умов якого ТзОВ «Таліон плюс» відступив, а ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» прийняла права вимоги за договором №913450610 від 02.08.2021. 11.07.2025 між ТзОВ «Онлайн фінанс» та ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу №11/07/25-Е відповідно до умов якого ТзОВ «Онлайн фінанс» відступив, а ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» прийняла права вимоги за договором №913450610 від 02.08.2021. За таких обставин, до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» починаючи з 11.07.2025 відповідно до договору факторингу №11/07/25-Е перейшло право вимоги за кредитним договором №913450610 від 02.08.2021, що укладено між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Предметом даного договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому в відповідному додатку договору. Відповідно до реєстру боржників №б/н від 14.07.2025 за договором факторингу №11/07/25-Е від 11.07.2025 від ТзОВ «Онлайн фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 42684,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином, згідно із вказаними нормами щодо заміни кредитора, за своєю правовою природою договір відступлення права вимоги є договором про заміну кредитора у певному зобов`язанні, яка здійснюється без згоди боржника. В такому договорі сторони мають право самостійно визначити обсяг прав, які переходять до нового кредитора і цей обсяг не вичерпується лише існуючим боргом та при цьому чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог. Станом на день формування позовної заяви, а саме 24.02.2026 відповідач [PERSON] має існуючу перед позивачем заборгованість за кредитним договором №913450610 від 02.08.2021 на загальну суму 42684,00 грн., яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. Отже судом безспірно встановлено факт укладення між позивачем та відповідачем зазначеного вище кредитного договору. Відтак суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення, зокрема з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за основним боргом у розмірі 12000,00 грн. та заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 30684,00 грн., що разом становить 42684,00 грн.. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Щодо стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 7000 грн., суд виходить з наступного. Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір здійснених позивачем витрат на правничу допомогу підтверджується належними доказами. Однак суд вважає їх не співмірними з розглядом даної справи, яка розглянута у спрощеному провадженні, та зважаючи на вимоги розумності і справедливості вважає за доцільне стягнути з відповідача 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Крім того, відповідно до вимог ч.1ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2662,40 грн. Відповідно до ч. 4, 5 ст.268 ЦПК України: у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Таким, чином, оскільки розгляд справи відбувся без повідомлення (виклику) учасників справи, повне судове рішення складено 24.03.2026, а відтак, датою ухвалення рішення є 24.03.2026.

Outcome: approved