Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , передану для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5122083200:02:002:0209. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно наявних документів, що підтверджують право власності на спадковий об`єкт нерухомого майна спадкова земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер 5122083200:02:002:0209 знаходиться в спільній сумісній власності [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] та не визначена частка спадкодавця у спадковому майні. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не ч проти задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом було встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,2500 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , передану для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5122083200:02:002:0209, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 182996692 від 30.09.2019 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.02.2025 року, виданого Ізмаїльським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану в ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до заповіту від 05.10.2004 року, посвідченого секретарем Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 172, [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і все те, що на день смерті буде їй належати заповіла [PERSON] . Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Осіб, які мають право на обов`язкову частку, відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України, після смерті [PERSON] відноситься її донька [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини була непрацездатною особою. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Так, [PERSON] будучи спадкоємицею обов`язкової частки спадкування після смерті [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Ізаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І. із заявою про відмову від прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 10.07.2025 року за № 141. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Так, як було встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено довідкою наданою старостою Ларжанського старостинського округу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 01.07.2025 року за № 7/18-05/235, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved