Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

До Кіцманського районного суду Чернівецької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі - позивач, кредитодавець) із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Короткий зміст заяв по суті справи. У позовній заяві представник позивача просить стягнути з [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» загальну суму заборгованості за кредитним договором №1487-4950 від 22.12.2024 р., в розмірі 19081,60 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом 4000,00 гривень; - заборгованість за нарахованими процентами 12481,60 гривень; - заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК 2000,00 гривень; - заборгованість по комісії 600,00 гривень, а також покласти на відповідача судові витрати у розмірі 2662,40 гривень. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 22.12.2024 року між Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», і фізичною особою [PERSON] за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про надання кредиту № 1487-4950 (далі - кредитний договір). За змістом позовної заяви, відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 2000,00 грн.; строк кредитування - 365 днів; базовий період - 23 днів; комісія за видачу кредиту - 15,00 % від суми кредиту; знижена % ставка 1,00 % в день; стандартна % ставка: 1.00% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього договору. Представник позивача у позовній заяві стверджує, що додатковою угодою_№1 від 27.12.2024 року до договору про відкриття кредитної лінії №1487-4950 від 22.12.2024 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1000,00 грн., а додатковою угодою_№2 від 31.12.2024 року до договору про відкриття кредитної лінії №1487-4950 від 22.12.2024 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1000,00 грн. У позовній заяві представник позивача зазначає, що кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі; однак відповідач порушив умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, у зв`язку з чим станом на 18.12.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить: 19081,60 гривень, а саме: - заборгованість за кредитом 4000,00 гривень; - заборгованість за нарахованими процентами 12481,60 гривень; - заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК 2000,00 гривень; - заборгованість по комісії 600,00 гривень. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 лютого 2026 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу термін для усунення недоліків. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 лютого 2026 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 19 березня 2026 року об 11:30 год. Представник позивача у судове засідання 19 березня 2026 року об 11:30 год. не з`явилась, до позовної заяви позивачем долучено клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, в якому позивач просить розглянути цивільну справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримую в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судовому засіданні визнав, що отримав кредитні кошти від позивача, готовий їх повернути, однак не може сплатити весь борг одночасно, у зв`язку з чим просить розстрочити сплату заборгованості на один рік. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, заслухавши відповідача у судовому засіданні, суд дійшов таких висновків. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 22.12.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (далі - кредитодавець) та [PERSON] (далі - позичальник) укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1487-4950 продукту «CreditKasa» (далі - кредитний договір), який укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію» (п.3.1 кредитного договору). Відповідно до п.п 2.1, 2.2 кредитного договору, кредитодавець відкриває для позичальника кредитну лінію на умовах, визначених цим договором. Кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені цим договором у порядку, передбаченому цим договором. Згідно п. п. 2.3, 2.4 кредитного договору, Для мінімізації загальних витрат позичальника за кредитом кредитодавець рекомендує позичальнику здійснити повне погашення кредиту не пізніше останнього дня першого базового періоду строку кредитування. Дата видачі кредиту 22.12.2024р. Останній календарний день першого базового періоду 13.01.2025 р. Сума кредиту 2000.00 грн. Нараховані проценти за користування кредитом та комісія за видачу кредиту 760.00 грн. Мета отримання кредиту, тобто мета відкриття кредитної лінії: для задоволення особистих потреб позичальника. Загальний розмір кредиту за цим договором становить 2000.00 гривень. Дата надання/видачі кредиту: 22.12.2024 (п.п. 4.1, 4.2 кредитного договору). За змістом п.п 4.6, 4.7, 4.8 кредитного договору, спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту. Тип процентної ставки за користуванням кредитом фіксована. Базовий період складає 23 календарних днів. Відповідно до п.п. 4.11, 4.13, 4.14, 4.15, 4.6 кредитного договору, . комісія за видачу кредиту становить 15.00 % від суми виданого кредиту. Строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 21.12.2025 року. Реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 3603.88 процентів. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього договору складає: 8675.00 грн. Денна процентна ставка на дату укладення цього договору складає: 0.914%. Відповідно до п. 4.19 кредитного договору, денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС=(ЗВСК/ЗРК)/t x 100%, де ДПС - денна процентна ставка,%; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом, грн.; ЗРК - загальний розмір кредиту, грн.; t - строк кредитування у днях, днів. Розрахунок денної процентної ставки: Денна процентна ставка 0.914 процентів = (6675.00 грн./2000.00 грн.)/365 днів ? 100%. Згідно п. 5.1 кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю отриманий кредит в останній календарний день строку кредитування шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному у правилах. Кредит вважається повернутим кредитодавцю з моменту зарахування необхідної суми грошових коштів на банківський рахунок кредитодавця. Кредитний договір підписаний електронним підписом [PERSON] одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) A8640. Додатковою угодою_№1 від 27.12.2024 року до договору про відкриття кредитної лінії №1487-4950 від 22.12.2024 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1000,00 грн. Додатковою угодою_№2 від 31.12.2024 року до договору про відкриття кредитної лінії №1487-4950 від 22.12.2024 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1000,00 грн. Відповідно до довідки про перерахування суми кредиту, видача коштів за кредитним договором № 1487-4950, від 22.12.2024, на суму 4000.00 грн. здійснювалося за допомогою системи LiqPay. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 1487-4950, від 22.12.2024, загальна заборгованість [PERSON] перед позивачем станом на 18.12.2025 року становить 19081,60 грн. та складається з 4000,00 грн. - основного боргу, 12481,60 грн. - залишку відсотків, 2000,00 грн. - залишку відсотків за ст.625 ЦК України, 600,00 грн. - залишку за комісією. Доказів погашення відповідачем заборгованості перед позивачем за кредитним договором у повному обсязі матеріали справи не містять, у судовому засіданні відповідач визнав, що отримав від позивача кредитні кошти, однак заборгованість за кредитом не сплатив. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагається, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно - телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 525 ЦК України заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що свої зобов`язання за кредитним договором, який був укладений сторонами згідно чинного законодавства, позивач виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, натомість доказів погашення заборгованості перед позивачем за вказаним договором відповідач суду не надав, у судовому засіданні відповідач визнав, що отримав кредитні кошти. Щодо нарахування заборгованості за процентами річних на підставі статті 625 ЦК України в розмірі 2000,00 грн. суд зазначає наступне. Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки проценти річні згідно з ст.625 ЦК України нараховані у період дії в Україні воєнного стану, то відповідач на підставі п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України. Відтак, у стягнненні з відповідача заборгованості за відсотками в порядку ст.625 ЦК України у розмірі 2000,00 грн. слід відмовити. Щодо стягнення з відповідача суми прострочених платежів за комісією, суд зазначає наступне. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У п. 4.11 договору про споживчий кредит №1487-4950 від 22.12.2024 року передбачено, що комісія за видачу кредиту становить 15.00 % від суми виданого кредиту. Нарахування комісії за видачу кредиту здійснюється на суму виданого за цим договором кредиту у день видачі кредиту. Позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю отриманий кредит в останній календарний день строку кредитування шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному у правилах. Кредит вважається повернутим кредитодавцю з моменту зарахування необхідної суми грошових коштів на банківський рахунок кредитодавця (п.5.1. договору). Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. За приписами частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Отже, в матеріалах справи наявні докази в підтвердження обставин щодо обґрунтованості нарахування позивачем відповідачу комісії у розмірі 600,00 грн. за надання кредиту №1487-4950 від 22.12.2024. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову на суму 17081,60 грн. (4000,00 грн. + 12481,60 грн. + 600,00 грн.), у задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Щодо розстрочення виконання рішення суду. У судовому засіданні відповідач просив суд рострочити йому сплату заборгованості перед позивачем на один рік, оскільки з огляду на матеріальне становище він не матиме можливості відразу погасити вказану заборгованість. Відповідно до ч.1 ст.267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Оскільки підстав для розстрочення виконання рішення у наведеній статті не зазначено, при вирішенні усного клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду, суд керується ст. 435 ЦПК України, відповідно до якої вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує щодо фізичної особи її матеріальний стан. З огляду на складне матеріальне становище відповідача та відповідно відсутність фінансової можливості одразу сплатити усю суму заборгованості, суд вважає за можливе розстрочити виконання відповідачем судового рішення щомісячними платежами в рівних частинах строком на шість місяців з дня набрання рішенням законної сили. Розподіл судових витрат між сторонами. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Ч.1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). У зв`язку із частковим задоволенням позову на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача належить стягнути 2383 грн. 35 коп. (17081,60 х 2662,40 / 19081,60) судового збору.

Outcome: approved