Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сторожинецького районного суду Чернівецької області із позовною заявою до Кам`янської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що його бабуся [PERSON] померла [INFO] . На випадок своєї смерті заповіту вона не залишала. Після її смерті спадщину за законом прийняв брат його матері [PERSON] , який помер [INFO] , однак свідоцтва про право на спадщину за життя не оформив. Після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулась його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] , однак за життя також не оформила свої спадкових прав. Позивач зазначає, що він з моменту смерті його бабусі постійно проживає, утримує та обслуговує домогосподарство та присадибну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, позивач вважає, що він добросовісно заволодів безхазяйним майном, яке після смерті його бабусі ніким не утримувалося, у зв`язку із чим просить визнати за ним право власності на вищезазначений житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими спорудами. У судовому засіданні представник позивача адвокат Никифорак В.М. позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Представник відповідача Кам`янської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області Костащук М. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивача [PERSON] вона знає давно, бо є його сусідкою. Позивач проживав зі своєю бабусею [PERSON] , яка померла у 2008 році, у будинку по [ADDRESS] , номер будинку не пам`ятає. Позивач проживав там постійно, доглядав за земельною ділянкою, городом. Бабуся позивача була власником цього будинку. Крім позивача, після смерті його бабусі, більше ніякі особи не проживали у тому будинку та не доглядали за ним. Про оформлення документів на спадщину після смерті бабусі позивача їй невідомо нічого. Фактично позивач користується цим будинком та земельною ділянкою з 2008 року. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає в с. Кам`яна з самого народження, позивача знає десь з 2007-2008 року. Позивач проживав по [ADDRESS] , номер будинку не знає, але він знаходиться недалеко від її господарства. Позивача бачить у цьому будинку майже кожен день, він займається посівом городу, прибиранням. Власником будинку по [ADDRESS] була [PERSON] . Чи приймав хтось спадщину після смерті бабусі позивача їй невідомо. Знає, що у [PERSON] були двоє дітей дочка [PERSON] та син [PERSON] . Позивач проживав сам у цьому будинку з 2008 року після смерті бабусі, більше ніхто там не проживав. Син [PERSON] [PERSON] вже давно помер, а дочка [PERSON] проживає у с. Кам`яна, але на іншій вулиці. Хто є власником цього будинку на сьогоднішній день їй невідомо. Позивач кожного року приходить до цього будинку та доглядає за ним та за земельною ділянкою біля нього, збирає урожай з саду та городу. Вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження, виданого повторно 11 березня 1999 року Виконкомом Кам`янської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, [PERSON] народилася [INFO] в с. Кам`яна Сторожинецького району Чернівецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 22. Батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04 липня 2008 року Виконкомом Кам`янської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, [PERSON] померла [INFO] у с. Кам`яна Сторожинецького району Чернівецької області, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 27. Згідно з копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 23652497 від 13.05.2010, за № 49311487 зареєстрована спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до копії довідки № 1978 від 27.12.2011, виданої Кам`янською сільською радою Сторожинецького району Чернівецької області, [PERSON] та [PERSON] одна і та ж сама особа. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житловий будинок від 12.08.1988, виданого Виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради народних депутатів Сторожинецького району, житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , дійсно належить [PERSON] . Відповідно до копії довідки № 1107 від 26.08.2025, виданої Кам`янською сільською радою Чернівецького району Чернівецької області, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що належав покійній [PERSON] , розташований в [ADDRESS] (перейменовано згідно рішення ХІІІ сесії XXIII скликання № 60-13/2000 від 27.04.2000 з [ADDRESS] ). Відповідно до копії довідки № 1106 від 26.08.2025, виданої Кам`янською сільською радою Чернівецького району Чернівецької області, за домогосподарством, яке належало [PERSON] , по [ADDRESS] , приватизована земельна ділянка площею 0,4146 га, з яких 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, 0,1646 га для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до копії довідки № 1105 від 26.08.2025, виданої Кам`янською сільською радою Чернівецького району Чернівецької області, [PERSON] на момент смерті [INFO] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . За вказаною адресою на день смерті зареєстрованих осіб не числилось. Відповідно до копії довідки № 1110 від 27.08.2025, виданої Кам`янською сільською радою Чернівецького району Чернівецької області, [PERSON] належним чином вступив у володіння та управління майном після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , по даний час проживає в домогосподарстві [ADDRESS] , утримує господарство та присадибну ділянку. Згідно з копією заяви приватному нотаріусу Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області Коржан В.Д. від 15.03.2023, [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12 січня 2011 року Виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, [PERSON] помер [INFO] у с. Кам`яна Сторожинецького району Чернівецької області, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 1. Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 16 липня 2006 року виконкомом Кам`янської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, [PERSON] та [PERSON] 16 липня 2006 року зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 12. Відповідно до копії довідки № 1479 від 17.08.2011, виданої Кам`янською сільською радою Сторожинецького району Чернівецької області, [PERSON] , 1963 р.н., до дня смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , постійно проживали разом і вели спільне господарство. Згідно з копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 26374969 від 15.03.2011, за № 50959549 зареєстрована спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно з копією витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 26374629 від 15.03.2011 після смерті [PERSON] інформація відсутня. Згідно з копією заяви до Сторожинецької державної нотаріальної контори від 13.05.2010, [PERSON] звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] . Згідно з копією витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 23652439 від 13.05.2010, за № 40672000 зареєстровано заповіт [PERSON] від 10.05.2005 за № 73, за № 44696858 зареєстровано заповіт [PERSON] від 26.06.2007 за № 167, за № 44696915 зареєстровано заповіт [PERSON] від 14.01.2008 за № 21. Відповідно до копії рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 28 квітня 2010 року по справі № 2-697/10 [PERSON] , [INFO] , визначено додатковий строк тривалістю 2 (два) місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Двомісячний строк починається з часу набрання рішенням законної сили. Рішення набрало законної сили 11.05.2010. Відповідно до копії заповіту від 14.01.2008, посвідченого секретарем Кам`янської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] , 1959 року народження. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності, а саме набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року (далі Постанова), відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Відповідно до п. 11 Постанови, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю. Відповідно до п. 13 Постанови можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18): «43. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). 44. Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 Цивільного кодексу України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. 45. Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним. 46. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. 47. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. 48. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. 49. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. 50. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. 51. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі. 52. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. 53. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. 54. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності». Як встановлено у судовому засіданні, спірне майно житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , належав на праві власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 12 серпня 1988 року. Після смерті [PERSON] . 04 липня 2008 року, спадщину прийняв дядько позивача [PERSON] , який спадщину прийняв, однак за життя своїх спадкових прав на спірне майно не оформив. Після смерті [PERSON] [INFO] , спадщину прийняла його дружина [PERSON] , яка теж своїх спадкових прав на спірне майно не оформила та померла [INFO] . Після її смерті спадкова справа не заводилася. Ні [PERSON] , ні його дружина [PERSON] ніколи не проживали у спірному житловому будинку. Натомість позивач [PERSON] з моменту смерті його бабусі [PERSON] постійно проживав, утримував та обслуговував спірний житловий будинок, що підтверджується показаннями свідків, допитаних у судовому засіданні, а також матеріалами справи. В судовому засіданні судом встановлено, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і відкрито, безперервно володіє ним більше десяти років і після смерті його бабусі [PERSON] не знав хто є власником цього будинку. На думку суду, позивач довів факт добросовісного заволодіння чужим майном і відкритого, безперервного володіння вказаним житловим будинком, а наявність спадкоємців у [PERSON] і прийняття ними спадщини ще не свідчить про обізнаність позивача про титульного власника майна. Строк давнісного володіння почався з 04 липня 2008 року, тобто позивач володіє вказаним нерухомим майном понад 17 років, що перевищує встановлений ст. 344 ЦК України строк. Відповідач не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, а отже визнання права власності за набувальною давністю за позивачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] до Кам`янської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що даний спір виник не з вини відповідача або внаслідок його протиправних дій, а виключно внаслідок дій позивача, яким судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача в такому випадку буде несправедливим.

Outcome: approved