Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Короткий зміст позовним вимог У грудні 2025 року представник позивача ТОВ «Споживчий центр» за допомогою документа сформованого в системі «Електронний суд», звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №02.04.2024-100001637 від 02 квітня 2024 року в розмірі 21980,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 02 квітня 2024 року укладено кредитний договір (оферти) №02.04.2024-100001637. Відповідно до умов договору, позичальнику надано кредит у розмірі 14000,00 грн. строком на 42 дні, дата повернення 13 травня 2025 року. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.0% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 2100,00 грн., що становить 15% від суми кредиту. Неустойка за невиконання/неналежне виконання споживачем грошових зобов`язань з повернення суми кредиту 140,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі, зі свого боку, [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 21980,00 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь. Рух справи На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 січня 2026 справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 30 грудня 2025 року справу передано для розгляду за підсудністю до Оболонського районного суду міста Києва. 03 лютого 2026 року справа надійшла на адресу Оболонського районного суду міста Києва. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 лютого 2026 року матеріали позовної заяви передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою суду від 11 лютого 2026 року відкрито провадження по справі, призначено перше судове засідання на 17 березня 2026 року о 11:00 год. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлялися належним чином. В позовній заяві представник позивача просив розглядати справу за їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання 17 березня 2026 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Дослідивши письмові докази подані в обґрунтування позову, судом встановлені наступні обставини та правовідносини між сторонами. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 02 квітня 2024 року укладено кредитний договір (оферти) №02.04.2024-100001637 в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», частиною якого є відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт). Відповідно до умов договору, [PERSON] надано кредит у розмірі 14000,00 грн. строком на 42 дні, дата повернення 13 травня 2025 року, з використанням електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику за договором 4441-11хх-хххх-3733. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.0% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 2100,00 грн., що становить 15% від суми кредиту. Неустойка за невиконання/неналежне виконання споживачем грошових зобов`язань з повернення суми кредиту 140,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості, наданою позивачем, за договором №02.04.2024-100001637 від 02 квітня 2024 року заборгованість відповідача становить 21980,00 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 14000,00 грн., по процентам в розмірі 5880,00 грн., комісії 2100,00 грн. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до змісту ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно з вимогами ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на спростування даних обставин, як на підтвердження своїх заперечень проти позову. Саме на позивача покладено обов`язок доведеності заявлених позовних вимог. Судом досліджено надану позивачем довідку-розрахунок заборгованості, з якої вбачається, що загальний залишок заборгованості відповідача за наданим кредитом за договором №02.04.2024-100001637 від 02 квітня 2024 року становить 21980,00 грн. з яких: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 14000,00 грн., по процентам в розмірі 5880,00 грн., комісії 2100,00 грн. Отже, суд вважає доведеними та такими що підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 21980,00 грн. На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що обсяг заборгованості за використання кредитних коштів знайшов своє документальне підтвердження, тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» в розмірі 21980,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати в сумі 2422,40 грн. пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим з урахуванням ціни позову, згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved