Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

26 січня 2026 року представник позивача через електронний кабінет звернувся до суду із позовом, мотивувавши його тим, що 23 квітня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено договір №2111317217348, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 3500 грн з умовою сплати процентів за користування кредитом. ТОВ «Служба миттєвого кредитування» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, надавши кредитні кошти, натомість відповідач не виконала умови кредитного договору та кошти не повернула, відсотки не сплатила. Надалі 1 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу, згідно з яким до ТОВ «Вердикт капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Потім 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» було укладено договір про відступлення прав вимоги, згідно з яким до ТОВ «Коллект центр» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 64093,35 грн, з яких: 3500 грн заборгованість по кредиту, 60593,35 грн відсотки за користування кредитом, проте позивач, враховуючи принцип розумності, співмірності та пропорційності просить стягнути заборгованість у розмірі 26180 грн, з яких: 3500 грн заборгованість по кредиту, 22680 грн відсотки за користування кредитом, Окрім заборгованості позивач просив стягнути із відповідача судові витрати -сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу у розмірі 13000 грн. Ухвалою суду від 5 лютого 2026 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалася, судом вжито заходів для її повідомлення про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання з дотриманням вимог статей 128, 130 ЦПК України. Суду повернуто поштове повідомлення №067095276480 з довідкою УДППЗ «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою», що в розумінні частини 8 статті 128 ЦПК України є належним повідомленням відповідача про розгляд справи. Від сторін до суду не надходили заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. 23 квітня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг «Стандартний» №2111317217348, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 3500 грн зі сплатою процентів за користування кредитом. Даний договір підписаний електронним підписом із одноразовим ідентифікатором (а.с. 8-10). Згідно з пунктом 1.3. договору орієнтовний строк повернення кредиту - 18 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 18 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. Граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) один рік (пункт 1.9 договору). Відповідно до пункту 1.4. договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування, протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а). 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б). починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в). починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.б); г). починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в); д) тип процентної ставки - фіксована. Згідно з пунктом 1.4.1. договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 18 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 18 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом (пункт 1.4.2 договору). Додатками до договору є заява-анкета, графік платежів та паспорт споживчого кредиту, яким визначено інформацію щодо умов кредитування та зазначено, що датою надання інформації є 23 квітня 2021 року та інформація є актуальною до 23 квітня 2022 року, а також повідомлення суб`єкта персональних даних про його права, визначені Законом України «Про захист персональних даних», мету збору даних, склад та зміст зібраних персональних даних, та осіб, яким передаються його персональні дані (а.с. 11-15). Згідно з даних інформаційної довідки від 29 грудня 2025 року вбачається, що ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» було здійснено 23 квітня 2021 року о 7 год 53 хв на карту № [NUMBER] переказ коштів в національній валюті у сумі 3500 грн відповідно до кредитного договору № 2111317217348 (а.с. 17). Згідно з наданого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» розрахунку заборгованості по кредитному договору №2111317217348 від 23 квітня 2021 року за період з 23 квітня 2021 року по 30 листопада 2021 року за [PERSON] непогашений залишок заборгованості складає 26180 грн, з яких: 3500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 26180 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 18-19). 1 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу №1-12, у відповідності до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» передає (відступає) ТОВ «Вердикт капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт капітал» приймає належні ТОВ «Служба миттєвого кредитування» права вимоги до боржників і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт капітал». Згідно з п. 6.1.4 договору факторингу право вимоги переходить до фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами акту приймання передавання реєстру боржників (додаток № 2), який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого прав вимоги. 3 грудня 2021 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт капітал» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №1-12 від 1 грудня 2021 року, за яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором, де боржником є [PERSON] (а.с. 31). З копії платіжного доручення №3076000018 від 3 грудня 2021 року вбачається, що ТОВ «Вердикт капітал» сплатило ТОВ «Служба миттєвого кредитування» 5535543,12 грн плати за договором факторингу №1-212 від 1 грудня 2021 року (а.с. 30). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 3 грудня 2021 року до договору факторингу №1-12 від 1 грудня 2021 року ТОВ «Вердикт капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 26180 грн, з яких: 3500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 22680 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 36). Згідно з наданого ТОВ «Вердикт капітал» розрахунку заборгованості по кредитному договору №2111317217348 від 23 квітня 2021 року станом на 10 січня 2023 року за [PERSON] непогашений залишок заборгованості складає 64093,35 грн, з яких: 3500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 22680 грн - сума заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги, 37913,35 грн нараховані відсотки за період з 1 грудня 2021 року по 22 квітня 2022 року (а.с. 37). 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, у відповідності до умов якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило, а ТОВ «Коллект центр» набуло в обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги до боржників, зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього договору (а.с. 38-43). 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, за яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором, де боржником є [PERSON] (а.с. 51). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 10 січня 2023 року до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року ТОВ «Коллект центр» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 64093,35 грн, з яких: 3500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 60593,35 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 56). Відповідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору №2111317217348 від 23 квітня 2021 року за [PERSON] станом на 8 січня 2026 року складає 64093,35 грн, з яких: 3500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 60593,35 грн - сума заборгованості за відсотками, проте позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 26180 грн, з яких: 3500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 22680 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 57). Відповідно до інформації №20.1.0.0/7-260209/107462-БТ від 11 лютого 2026 року, наданої АТ КБ «ПриватБанк», на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . З виписки по рахунку № [NUMBER] вбачається, що 23 квітня 2021 року зараховано на карту 3500 грн (а.с. 110-112). При вирішенні даного спору суд виходить з наступних положень закону. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з пунктом 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з пунктом 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Докази прав нового кредитора у зобов`язанні передбачені статтею 517 ЦК України, згідно якої первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно зі статтями 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Висновки суду по суті спору. Судом установлено, що на підставі укладеного кредитного договору відповідач зобов`язалася повернути позику та відсотки за користування нею, однак свого зобов`язання вчасно не виконала, позику не повернула, нараховані відсотки не сплатила. Надалі на підставі укладених договорів факторингу право вимоги про повернення коштів, отриманих в кредит, перейшло до позивача. Оскільки умови кредитного договору відповідач не виконала своєчасно і належним чином, то суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно задовольнити та стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором. Розподіл судових витрат по справі. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до частин 1 4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду надано: копію договору про надання правової допомоги №01-07/2024 від 1 липня 2024 року, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал асісстанс», заявку на надання юридичної допомоги №1531 від 1 грудня 2025 року, якою погоджено надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] на загальну суму 13000 грн, витяг з акту № 17 про надання юридичної допомоги від 31 грудня 2025 року, яким передбачено, що вартість послуг на професійну допомогу станом на 31 грудня 2025 року за договором становить 13000 грн (а.с. 58-60, 65, 66). Беручи до уваги складність справи, яка є справою не значної складності, обсяг виконаних адвокатом робіт по підготовці позову та процесуальних документів, ціну позову та значення справи для сторін, задоволення позовних вимог, враховуючи при визначенні суми відшкодування реальність адвокатських витрат (дійсність та необхідність), розумність їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне зменшити заявлений позивачем розмір цих витрат та стягнути з відповідача на користь позивача 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved