Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Прокурор звернувся до суду в інтересах Національної служби здоров`я України з позовом до відповідача та просив стягнути витрати в сумі 25 358,92 гривень, які були понесені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та встановлено 15-ти денний строк для подачі відзиву з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, а для подачі відповіді на відзив - п`ять днів з дня отримання відзиву. Відповідач у встановлений судом п`ятнадцятиденний строк відзив на позов не подала, тож відповідно до положень ч.8 ст.178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Прокурор у судовому засідання позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнала та не заперечувала на задоволенні позовних вимог. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. З долучених до позовної заяви документів вбачається, що 06.07.2024 приблизно о 16 год 20 хвилин водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Transport» номерний знак [NUMBER] , у світлу пору доби, рухаючись своєю смугою руху в межах населеного пункту с. Рудка Чернівецького району Чернівецької області, в напрямку перехрестя автодороги сполучення с.Звенячин Городенка, не врахувавши в повній мірі дорожню обстановку з тим, щоб мати змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, маючи намір проїхати дане перехрестя, не переконавшись, що такими діями не створить перешкожду або небезпеку для руху іншим учасникам руху, не переконавшись в безпечності маневру, здійснила виїзд на перехрестя доріг, де допустила зіткнення із автомобілем марки «Volkswagen Transporter Т4» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, водій транспорту марки «Volkswagen Transporter» номерний знак [NUMBER] , [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді гематом: в ділянці грудної клітини, передньої черевної стінки, верхніх кінцівок; забійних поверхневих поперечних ран: на передній черевній стінці на лівій верхній кінцівці; закритих переломів 4,5,6-го ребер справа; травматичного забою обох легень, які відповідно до висновку експерта Кіцманської філії Чернівецького обласного бюро СМЕ №106-Мд від 25.07.2024 відносяться: гематоми і рани до легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я; закриті переломи 3-ох ребер справа з забоєм легенів до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я. Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи №СЕ19/126-24/9286-ІТ від 28.08.2024 вказану дорожньо-транспортну пригоду водій [PERSON] скоїла в результаті порушення та невиконання вимог п 16.11. встановлених «Правилами дорожнього руху» затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 який вимагає від водія: п. 16.11. на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. При цьому недотримання [PERSON] вимог пункту 16.11 «Правил дорожнього руху» з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоду. Таким чином, [PERSON] вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження. Обвинувачена [PERSON] свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнала повністю. Просила звільнити її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку із примиренням з потерпілим. Судом встановлено, що згідно ухвали Заставнівського районного суду Чернівецької області від 20.05.2025 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України. Відповідно до довідки ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» №3600 від 11.12.2025 [PERSON] знаходився на лікуванні у відділенні анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії з 06.07.2024 по 08.07.2024 та в хірурrічному відділенні №1 з 08.07.2024 по 15.07.2024. Загальна вартість лікування складає 26 592 грн. 62 коп., в тому числі за рахунок коштів НСЗУ (державний бюджет) 25358 грн. 92 коп. у вказаній довідці медичного закладу зазначено, що основним джерелом витрат на лікування потерпілого [PERSON] є НСЗУ (Наџіональна служба злоров`я України). Цивільний позов про стягнення коштів Національної служби здоров`я України витрачених на лікування потерпілого, в добровільному порядку не відшкодовано, що підтверджено інформаціями з медичних закладів. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частин першої, третьої статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545 (далі - Порядок). Згідно з пунктом 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Пунктом 3 Порядку встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я (пункт 4 Порядку). У справі, що розглядається, прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я із позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування від кримінального правопорушення. Суд зауважує, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого відповідно до статті 1206 ЦК України. Наведене узгоджується із правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 01 квітня 2019 року у справі № 450/1335/15-ц (провадження № 61-33915св18) та від 19 червня 2019 року у справі № 295/2579/17 (провадження № 61-33266св18). З наведеного вище слідує, що відповідач, як особа, яка причетна до скоєння злочину, в силу положень ст.1206 ЦК України зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого [PERSON] . Враховуючи те, що між злочинними діями відповідача, яка спричинила тілесні ушкодження потерпілому [PERSON] , та перебуванням останнього на стаціонарному лікуванні існує причинний зв`язок, а тому суд прийшов до висновку, що відповідач зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, оскільки вони документально підтверджені. Відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору за позовну вимогу про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд вважає відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України стягнути такий з відповідача [PERSON] в сумі 3 328,00 грн., оскільки предметом спору є вимога майнового характеру. На підставі Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», ст.ст.1166, 1206 ЦК України,

Outcome: approved