Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом в якому просить визначити позивачу [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті мами [PERSON] , померлої [INFO] тривалістю в два місяця, початок якого відрахувати з дня набрання рішення законної сили. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] в селі Миколаївка-Новоросійська Білгород-Дністровського району Одеської області померла мати позивачки [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді: 1/4 частки квартири під [ADDRESS] право власності на яку підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру виданим Саратською комісією по приватизації державного житлового фонду Одеської області 09 вересня 2002 року; квартири під [ADDRESS] право власності на яку підтверджується договором купівлі-продажу посвідченого Борісовим І.І., державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори Одеської області 24 березня 1999 за реєстровим №1193, яка належала [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була [PERSON] , яка прийняла спадщину але не оформила спадкові права. 13 вересня 2024 року Саратською державною нотаріальною конторою Одеської області заведена спадкова справа №247/2024 щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] . 28 серпня 2025 року позивачка звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно [PERSON] , померлої [INFO] . Постановою державного нотаріуса Саратської державної нотаріальної контори Одеської області Колісник Д.Ю. від 28 серпня 2025 року позивачці [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно [PERSON] , померлої [INFO] у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, встановлений ст.1270 ЦК України. Після смерті матері (спадкодавця), позивачка знаходилась тяжкому стресовому стані, який був спричинений втратою найріднішої людини, тривало хворіла та проходила обстеження, що заважало її вчасно звернутися до нотаріальної контори. Так, відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого, [PERSON] хворіла із 10 березня 2024 року по 21 березня 2024 року. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого, [PERSON] знаходилась на амбулаторному лікуванні з малолітньою дитиною [PERSON] , із 20 березня 2024 року по 04 квітня 2024 року. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого, [PERSON] знаходилась на амбулаторному лікуванні з малолітньою дитиною [PERSON] , із 25 квітня 2024 року по 09 травня 2024 року. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого, [PERSON] знаходилась на амбулаторному лікуванні з малолітньою дитиною [PERSON] , із 04 червня 2024 року по 14 червня 2024 року. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого, [PERSON] хворіла із 07 липня 2024 року по 16 липня 2024 року. Позивачка [PERSON] була зосереджена на збереженні свого життя та житті малолітнього сина та ці обставини виключали можливість звернення до нотаріуса для прийняття спадщини. Тобто у спадкоємця існували перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, з саме тяжкий стресовий стан, спричинений втратою рідної людини та тривала хвороба привели до пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] з поважних причин, які перешкодили їй своєчасно реалізувати право на прийняття спадщини. Таким чином, неможливість прийняття спадщини у відведений законом строк був обумовлений непереборними і незалежними від неї обставинами, У зв`язку з чим позивачка вимушена звернутись до суду із даним позовом, оскільки іншого шляху поновити пропущений строк чинне законодавство не передбачає. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 08 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. 29 вересня 2025 року на адресу суду на виконання ухвали суду від 08 вересня 2025 року від Саратської державної нотаріальної контори Одеської області надійшла спадкова справа №247/2024 до майна [PERSON] , померлої [INFO] . 06 жовтня 2025 року на адресу суду на виконання ухвали суду від 08 вересня 2025 року від приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І. надійшла спадкова справа №310-2016 до майна [PERSON] , померлого [INFO] . Представник позивача [PERSON] - адвокат Вельчева Н.М. у судове засідання не прибула, надала письмову заяву в якій просила позов задовольнити та розглядати справу за її відсутності та позивача. Відповідач, Успенівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, надали заяву відповідно до якої просили справу розглянути без їх участі, не заперечували проти задоволення позову. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно копії паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 07 грудня 2020 року органом 5115, [PERSON] , народилася [INFO] у с.Миколаївка-Новоросійська, Саратського району Одеської області. [PERSON] , народилася [INFO] , її батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого 26 лютого 1987 року Миколаївко-Новоросійською сільською радою Саратського району Одеської області. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14 листопада 2020 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства (м.Одеса), 14 листопада 2020 року [PERSON] , [INFO] зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 2838. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] у віці 66 років в с. Миколаївка-Новоросійська, Білгород-Дністровського району Одеської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 15 січня 2024 року Саратським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Відповідно до довідки № 364/12-10 від 25 серпня 2025 року, виданою Байрамчанським старостинським округом №3 Успенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, [PERSON] , [INFO] на момент смерті, яка настала [INFO] була зареєстрована та мешкала за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою на момент її смерті були зареєстровані та мешкали: Одна. Згідно погосподарської книги №2 особового рахунку № [NUMBER] (2021-2025 роки). [INFO] помер [PERSON] , у віці 57 років в м. Одеса, Суворовський район, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 22 червня 2016 року Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. 24 березня 1999 року, від імені [PERSON] , надалі продавці з одного боку, та [PERSON] покупець з іншого боку, уклали договір купівлі-продажу квартири під номером [ADDRESS] . 09 вересня 2002 року Саратська комісія по приватизації державного житлового фонду Одеської області від 09 вересня 2002 року видала свідоцтво про право приватної власності на квартиру [PERSON] , до родин якого входять: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Постановою нотаріуса Саратської державної нотаріальної контори Одеської області Колісника Д.Ю. від 28 серпня 2025 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі [PERSON] , [INFO] , свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті померлої [INFO] [PERSON] . Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, [PERSON] , [INFO] , знаходився під наглядом у Лор лікаря з приводу гіпертрофії аденоїдних мегдаликів. Знаходилася на амбулаторному лікуванні в ТОВ «ЦЕНТ МЕД» з приводу захворювання: ГРІВ. Гострий Трахеїт, загострення аденоїдиту з 20 березня 2024 року по 04 квітня 2024 року; з 25 квітня 2024 року по 09 травня 2024 виклик на дім з приводу високої температури Д-з ГРВІ, г.ларингіт, г. коньюнктивіт; 04 червня 2024 по 14 червня 2024 Д-з Хвороба Коксакі. Загострення аденоїдиту. Після призначеного лікування одужав. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] , [INFO] , Повний діагноз: самотично здорова. Короткий анамнез: пацієнтка перебуває під наглядом сімейного лікаря ТОВ «ЦЕНТРМЕД». Знаходилась на амбулаторному лікуванні у сімейного лікаря з приводу Гострого бронхіту (10 березня 2024 21 березня 2024 року), була оглянута та видачі рекомендації згідно протоколів. Було призначено ЗАК, узд нирок та сечового міхура. Після лікування відмічала покращення, рекомендовано консультація уролога. Як вбачається із медичної виписки медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] у період з 16 червня 2024 року по 27 червня 2024 року перебувала на амбулаторному лікуванні. Судом досліджено спадкову справу № 310-2016 заведену щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] , з якої вбачається, що 04 листопада 2016 року [PERSON] звернулася із заявою до приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І., про прийняття спадщини яка залишилася після її покійного чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно Інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), інформація відсутня. Судом також була досліджена спадкова справа № 247/2024, щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] . З матеріалів спадкової справи вбачається, що за претензією кредитора «ПАТ КБ Приватбанк», державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори Одеської області Колісником Д.Ю. 13 вересня 2024 року заведена спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 27 серпня 2025 року із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва звернулась позивачка [PERSON] . Інші спадкоємці відсутні. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 та 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з ч.ч. 1-3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення (постанова Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі №304/1648/14-ц). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Згідно зі статтею 1262 ПК України у другу чергу на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і збоку матері. .Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18). Із матеріалів справи вбачається, що [INFO] в селі Миколаївка-Новоросійська Білгород-Дністровського району Одеської області померла мати позивачки [PERSON] , [INFO] . Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Такий висновок висловив Верховний Суд у постановах від 18 січня 2018 року у справі № 198/476/16-ц, від 12 лютого 2018 року у справі № 712/656/15-ц, від 06 червня 2018 року у справі № 592/9058/17-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц. Предметом спору є встановлення додаткового строку для прийняття спадщини позивачем, оскільки остання після смерті [PERSON] , [INFO] , будучи спадкоємцем за законом, пропустила строк для прийняття спадщини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що вона після смерті спадкодавця, знаходилась у тяжкому стресовому стані, який був спричинений втратою матері, тривало хворіла та проходила обстеження, опікувалась здоров`ям свого малолітнього сина, що заважало її вчасно звернутися до нотаріальної контори з заявою для прийняття спадщини. Згідно виписок з медичної карти амбулаторного хворого ТОВ «ЦентрМед» [PERSON] протягом строку для прийняття спадщини (з 20.03.2024 по 04.04.2024 року, з 25.04.2024 по 09.05.2024, з 04.06.2024 по 14.06.2024) неодноразово перебувала на амбулаторному лікування по догляду за малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] . Крім того, в період з 16.06.2024 по 27.06.2024 та з 07.07.2025 по 16.07.2024 також хворіла сама, у зв`язку з чим знаходиться на амбулаторному лікуванні. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 76 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окрему, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Застосування принципу змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно згаданий принцип не передбачає обов`язок суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). В силу ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 55 Конституції України, «Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. … Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.». Виходячи з передбаченого ст. 8 Конституції України принципу верховенства права, наведені норми Конституції України надають людині можливість будь-якими незабороненими законом засобами самому захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Враховуючи викладене, оскільки вимоги позову не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки позивач перебувала на лікуванні, що підтверджується медичною довідкою, яка досліджена судом у судовому засіданні, пропущений строк є не значним, суд дійшов висновку, що позивачу слід надати додатковий строк в два місяці для прийняття спадщини після смерті брата. Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. На підставі ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved