Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

22.01.2026 директор ТОВ «Юніт капітал» Хлопкова М. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №179075 від 14 квітня 2025 року у розмірі 28604,97 грн., яка складається з 15 585,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 12 218,97 грн. - заборгованості за відсотками, 801,00 грн. - заборгованість за комісією, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.04.2025 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] укладено кредитний договір №179075 на суму 15 585 грн. На виконання умов Кредитного договору, 14.04.2025 Первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку відповідача. 16.04.2025 Первісний Кредитор та Позивач уклали Договір факторингу №16042025 згідно умов якого, Позивач набув право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Таким чином, відповідно до Реєстру прав вимог № 6 від 03.09.2025 до Договору Факторингу 1 та Акту приймання-передачі Реєстру прав вимог № 6 від 03.09.2025 до Договору факторингу 1, до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача. Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить 28604,97 грн., яка складається з 15 585,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 12 218,97 грн. - заборгованості за відсотками, 801,00 грн. - заборгованість за комісією, 3600,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 22.01.2026 позовну заяву залишено без руху. 26.01.2026 від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 26.01.2026 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, витребувано у Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» таку інформацію: чи емітувалась на ім`я [PERSON] платіжна картка № [NUMBER] , з зазначенням повного номера карти; про факт зарахування коштів на картковий рахунок - маска Картки № [NUMBER] з період з 14.04.2025 по 19.04.2025 в сумі 5289,87 грн.; чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска Картки № [NUMBER] та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних [PERSON] ; первинні документи бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення) про рух грошових коштів по банківському рахунку, пов`язаному із банківською карткою № [NUMBER] у період з 14.04.2025 по 19.04.2025. 09.02.2026 до суду надійшла від АТ КБ «ПриватБанк витребувана інформація. Позивач в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без участі його представника, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі за зареєстрованим місцем мешкання відповідача. Відзив на позовну заяву, а також будь-які заяви та клопотання до суду відповідач не подав. Згідно із вимог ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Враховуючи вимоги ст.ст.279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а також клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (виклику) сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст.279 ЦПК України суд постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України від 03 вересня 2015 року № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон № 675-VIII) електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За правилом частини восьмої статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч.12 статті 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону № 675-VIII, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями статті 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі з використанням КЕП, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Суд установив, що 14.04.2025 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] укладено договір № 179045 про споживчий кредит, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 6db1803c і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до п.2.2.1 сума (загальний розмір) кредиту становить 15585,00 грн, надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 6710,58 грн. для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит №173140 від 27.02.2025, укладеним з кредитодавцем; у розмірі 5289,87 грн. на № рахунку/картки позичальника № [NUMBER] , у національній валюті; у розмірі 3584,55 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 350,00% річних. Тип процентної ставки - фіксована (п.2.3). Комісія за надання кредиту складає 3584,55 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 23,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1 цієї індивідуальної частини. Загальний строк кредитування за цим договором складає 126 днів з 14.04.2025 по 18.08.2025 (п.2.5-п.2.6). Відповідно до п.2.7. загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складає (не перевищує) 15812,52 грн. Денна процентна ставка складає: 0,8052% в день (п.2.7.1). Вказане також підтверджується додатком до договору про споживчий кредит № 179045 від 14.04.2025 - Графік платежів за кредитним договором, який містить електронний підпис з використанням одноразового ідентифікатора [PERSON] 3184574е; Договором про споживчий кредит (публічна частина) редакція діє з 21 листопада 2023 року та Паспортом споживчого кредиту - Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), який містить електронний підпис з використанням одноразового ідентифікатора [PERSON] 6db1803c. Згідно довідки № 3882/30-10 від 30 жовтня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» повідомило про успішність операції щодо переказу кредитних коштів в сумі 5289,87 грн. на картку № [NUMBER] для [PERSON] згідно кредитного договору №179045 від 14.04.2025, призначення платежу - видача кредиту №179045 від 14.04.2025. Відповідно до картки обліку виконання договору 179045 від 14.04.2025, складеної ТОВ «ФК «Кредіплюс», вбачається, що 14.04.2025 [PERSON] було надано кредит в сумі 5289,87 грн. Як вбачається з довідки про проведення взаємозаліку за вих. № 3944/03-12 від 03.11.2025, ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» на підтвердження факту проведення взаємозаліку зобов`язань між сторонами в межах виконання умов кредитних договорів засвідчує, що відповідні операції були здійснені у встановленому порядку: за кредитним договором №179045 від 14.04.2025 було перераховано кошти в сумі 15585,00 грн., з яких 6710,58 грн становить сума, перерахована на погашення заборгованості за договором взаємозаліку, 5289,87грн становить сума перерахування на картковий рахунок позичальника, 3584,55 грн становить сума комісії, договір взаємозаліку № 173140 від 27.02.2025. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 179045 від 14.04.2025, заборгованість [PERSON] складає 32204,97 грн., яка складається з 15 585,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 12 218,97 грн. - заборгованості за відсотками, 801,00 грн. - заборгованість за комісією, 3600,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). 09 лютого 2026 року до суду надійшла від АТ КБ "ПриватБанк" витребувана інформація, з якої вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , [NUMBER] був та є фінансовим номером, знаходився та знаходиться в анкетних даних [PERSON] 16.04.2025 на платіжну картку відповідача було зарахування коштів у розмірі 5289,87 грн. 16 квітня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 16042025, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 179075 від 14.04.2025. Відповідно до Акту приймання-передачі Реєстру прав вимог №6 до Договору факторингу №16042025 від 16.04.2025 ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» прийняло Реєстр Боржників від 03.09.2025 у кількості 1014 осіб. Як вбачається з витягу з додатку № 1 до договору факторингу № 16042025 від 16 квітня 2025 року, від ТОВ "ФК "Кредіплюс" до ТОВ "Юніт Капітал" перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 179075 від 14.04.2025 у загальному розмірі 32204,97 грн., яка складається з 15 585,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 12 218,97 грн. - заборгованості за відсотками, 801,00 грн. - заборгованість за комісією, 3600,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Згідно з платіжною інструкцією №588 від 09.09.2025 ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» сплатило на рахунок ТОВ «ФК«КРЕДІПЛЮС» грошові кошти у сумі 1388825,71 грн в якості оплати за відступлення прав вимог згідно Договору факторингу №16042025 від 16.04.2025 та Реєстру прав вимог №6 від 03.09.2025. Приписами частини першої статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язань або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). Беручи до уваги досліджені докази, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме вважає доведеними вимоги позивача про стягнення з відповідача 27803,97 грн. заборгованості за договором № 179075 від 14.04.2025 року, з яких: 15585,00 грн. за основним зобов`язанням та 12218,97 грн нарахованими процентами за користування кредитом. Однак, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача суми нарахованої комісії 801,00 грн, оскільки аналіз змісту цього договору свідчить, що в ньому не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надається відповідачу та за які банком встановлена комісія, відсутні докази наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення договору про споживчий кредит щодо обов`язку позичальника сплатити комісію за надання кредиту, є нікчемними відповідно до частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України 15 листопада 2016 року № 1734-VIII «Про споживче кредитування». Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. що підтверджується платіжною інструкцією. Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2587,85 грн. (2422,40 грн. 97,20 %) сплаченого судового збору, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 7000,00 гривень надав: договір про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025, який укладений між АБ "Соломко та партнери" та ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ»; додаткову угоду № 25771371907 до договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025; акт прийому-передачі наданих послуг від 01.11.2025; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Соломки О.В. та довіреність ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" на адвоката Соломка О.В. Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. Натомість відповідач не подав клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, не були наведені ним також і обставини, за яких, як на його думку, заява не підлягала б задоволенню. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, тобто на оплату адвокатських послуг, є доведеними та обґрунтованим.

Outcome: partial