Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

ТзОВ «Споживчий центр» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги аргументує тим, що 9 квітня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено Кредитний договір №09.04.2025-100001132, на підставі якого товариство надало особі кредит в сумі 4000грн на 217 днів із зобов`язанням повернути його разом із відсотками у строк до 11.11.2025р.; ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором; [PERSON] не повернула своєчасно товариству грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за кредитом. Ураховуючи вказані порушення зобов`язання за кредитним договором [PERSON] на момент пред`явлення позову має заборгованість в сумі 13280грн, враховуючи суми прострочених платежів по тілу кредиту, по процентах, комісією та неустойкою; відтак просять присудити стягнути вказану суму в користь товариства та понесені судові витрати. Відзиву на позов від відповідача до суду не поступало; позивачем подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача і в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами і ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, і, в даному конкретному випадку за наявних у справі доказів за одночасного існування передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України умов ухвалює заочне рішення. У зв`язку з наведеним і, вивчивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав: Судом установлено, що 9 квітня 2025 року між ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №09.04.2025-100001132, згідно з умовами якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 4000 грн строком на 217 днів, а вона у свою чергу зобов`язувалася повернути кошти із відсотками за користування. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що [PERSON] станом на день подачі позову заборгувала позивачу 13280 грн, з яких 4000грн тіло кредиту, 6200грн проценти, 360грн комісія за надання кредиту, 720грн комісія за обслуговування кредиту, 2000грн неустойка. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом відповідач [PERSON] порушила умови договору, неналежно виконуючи взяті на себе зобов`язання. Даних про належне виконання відповідачем умов кредитного договору суду не представлено. Зазначене підтверджується наданим розрахунком заборгованості. Звертаючись з позовними вимогами, ТОВ «Споживчий Центр» просить також стягнути з відповідача неустойку за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором у розмірі 2000грн. У пункті 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Так як відповідач звільнена від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за даним кредитним договором під час дії воєнного стану, а відтак відсутні підстави для стягнення заявленої в позовних вимогах неустойки у загальному розмірі 2000грн. За таких обставин суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та слід стягнути із відповідача заборгованість за основною сумою боргу в сумі 4000грн, заборгованість за простроченими відсотками в сумі 6200грн, заборгованість за комісіями в сумі 360грн та 720грн, разом 11280грн, що передбачено у поданих ним розрахунках виходячи із законодавчих норм, у стягненні неустойки слід відмовити. Відповідно до вимог ч. 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ТзОВ «Споживчий центр» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 2422,4грн., що підтверджено наданою позивачем платіжною інструкцією від 11.12.2025р. Оскільки позовні вимоги ТзОВ «Споживчий центр» задоволено частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2059,04грн (11280грн х 100% : 13280грн= 85%; 2422,4грн. х 85% = 2059,04грн).

Outcome: partial