Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 385239696 від 20.09.2024 року у розмірі 67225,00 грн, з яких: 27000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 40225,00 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.09.2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії № 385239696 у формі електронного документа, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 27000,00 грн. На виконання умов договору кредитні кошти були перераховані на банківську картку № [NUMBER] , реквізити якої були зазначені відповідачем при укладенні договору. Однак відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, кредитні кошти та проценти за користування ними у встановлені договором строки не повернув, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. 26.11.2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № МВ-ТП/10, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Позивач зазначив, що станом на дату звернення до суду загальна сума заборгованості відповідача за договором становила 80725,00 грн, проте, реалізуючи належне йому право на визначення обсягу позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача частину заборгованості у сумі 67225,00 грн, з яких 27000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 40225,00 грн - заборгованість за процентами. Штрафні санкції до складу позовних вимог не включені. Ухвалою суду від 28.05.2025 року відкрито спрощене позовне провадження в справі без повідомлення сторін за наявними матеріалами. 04.06.2025 відповідач направив до суду заяву про розгляд справи за правилами загального провадження. Ухвалою суду від 06.06.2025 року прийнято рішення перейти до розгляду справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за правилами загального позовного провадження. У судові засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву/заперечень на позов суду не надано. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.09.2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № 385239696 у формі електронного документа. Згідно з умовами договору, кредитодавець зобов`язався надати відповідачу кредитні кошти, а відповідач - повернути кредит та сплатити проценти за користування ним на умовах, визначених договором, паспортом споживчого кредиту та правилами надання грошових коштів у позику. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем при оформленні кредиту було зазначено реквізити платіжної картки № [NUMBER] , на яку позивачем було перераховано кредитні кошти. Факт перерахування грошових коштів підтверджується наданими позивачем документами, зокрема заявою на отримання кредиту, довідкою про ініціювання платіжної операції та документами, що підтверджують переказ коштів та довідкою з платіжної установи про перерахування кредитних коштів. Суд бере до уваги, що відповідно до умов договору п .5.3 саме відповідач несе відповідальність за правильність наданих реквізитів для зарахування кредитних коштів та підтверджує, що за наданими ним реквізитами сума кредиту буде зарахована на його власний рахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість сторін, оформлена в електронній формі. Частинами 3, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом оферти однією стороною та її акцепту другою стороною, зокрема шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного у порядку, встановленому ст. 12 цього Закону. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронного правочину є, зокрема, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. З наданих позивачем доказів убачається, що кредитний договір був укладений між сторонами у передбаченій законом електронній формі шляхом акцепту відповідачем оферти кредитодавця з використанням одноразового ідентифікатора. Договір містить усі істотні умови, а тому є належним та допустимим доказом існування договірних правовідносин між сторонами. 26.11.2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № МВ-ТП/10, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 385239696 від 20.09.2024 року, що підтверджується копією договору факторингу та витягом з реєстру прав вимоги. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, ТОВ «Таліон Плюс» набуло статусу належного кредитора за спірним зобов`язанням та має право вимагати від відповідача виконання обов`язку з повернення кредиту і сплати процентів. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію, а кредитор має право вимагати виконання цього обов`язку. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику, а позичальник - повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. За приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, кредитні кошти та проценти у визначений договором строк не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, який відповідачем не спростований, заборгованість за кредитним договором № 385239696 від 20.09.2024 року, заявлена до стягнення позивачем, становить 67225,00 грн, з яких: 27000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 40225,00 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом. Суд враховує, що проценти після розірвання договору позивачем не нараховувалися, а штрафні санкції до складу позовних вимог не включені. Оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Таліон Плюс» є обґрунтованими, підтверджуються письмовими доказами, відповідають умовам укладеного між сторонами договору та вимогам чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн, на підтвердження чого надано договір про надання правничої допомоги, додатки до нього, акт приймання-передачі наданих послуг та платіжне доручення про оплату. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, а за результатами розгляду справи вони підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. З урахуванням характеру спору, обсягу наданих представником позивача послуг, підтвердження їх оплати та відсутності клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у повному заявленому розмірі - 5000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved