Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

У січні 2026 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому вказувало, що 25 лютого 2023 року ТОВ «Споживчий центр» уклало з [PERSON] . Кредитний договір №24.02.2023-100003013. Відповідно до договору ТОВ «Споживчий центр» зобов`язалося надати та надало [PERSON] кредит у розмірі 3 000 грн з загальним строком користування коштами протягом 42 днів з дня надання (що складається з окремих періодів кредитування тривалістю в 14 днів кожен), а відповідачка зобов`язалася повернути кредит до 07 квітня 2023 року, а також сплачувати проценти за користування ним за пільговою процентною ставкою у розмірі 2 % за кожен день користування коштами (процентна ставка «Економ», що застосовується протягом первинного періоду кредитування та на наступний день після сплати позичальницею всіх нарахованих процентів - діє 14 днів), а також проценти за стандартною ставкою у розмірі 3 % за кожен день користування кредитом (процентна ставка «Стандарт», що застосовується протягом періодів кредитування, у яких не діє процентна ставка «Економ»). У разі прострочення виконання позичальницею грошового зобов`язання остання зобов`язалася сплачувати на користь кредитодавця неустойку у розмірі 60 грн за кожен день прострочення, а також відповідно до ст. 625 ЦК України сплатити 730 % річних за період прострочення. Проте позичальниця свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 23 січня 2026 року виникла заборгованість у загальному розмірі 6 360 грн, у тому числі: -заборгованість за кредитом 3 000 грн; -заборгованість за процентами 3 360 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки у повному обсязі. В судове засідання представник позивача Мохир Я.В. не з`явився, проте у позові просив про розгляд справи без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача у позові не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах позовних вимог та на підставі поданих доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, суд встановив, що 25 лютого 2023 року ТОВ «Споживчий центр» уклало з [PERSON] . Кредитний договір №24.02.2023-100003013. Відповідно до договору ТОВ «Споживчий центр» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 3 000 грн з загальним строком користування коштами протягом 42 днів з дня надання (що складається з окремих періодів кредитування тривалістю в 14 днів кожен), а відповідачка зобов`язалася повернути кредит до 07 квітня 2023 року, а також сплачувати проценти за користування ним за пільговою процентною ставкою у розмірі 2 % за кожен день користування коштами (процентна ставка «Економ», що застосовується протягом первинного періоду кредитування та на наступний день після сплати позичальницею всіх нарахованих процентів - діє 14 днів), а також проценти за стандартною ставкою у розмірі 3 % за кожен день користування кредитом (процентна ставка «Стандарт», що застосовується протягом періодів кредитування, у яких не діє процентна ставка «Економ»). У разі прострочення виконання позичальницею грошового зобов`язання остання зобов`язалася сплачувати на користь кредитодавця неустойку у розмірі 60 грн за кожен день прострочення, а також відповідно до ст. 625 ЦК України сплатити 730 % річних за період прострочення. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (в редакції на час укладення правочину) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою кредитний договір в електронній формі, узгодили у ньому усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальниця підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, [PERSON] набула статусу, прав та обов`язків позичальниці у кредитних правовідносинах з ТОВ «Споживчий Центр». Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З копії квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 25 лютого 20235 року №2228930142 (а.с. 9) вбачається, що ТОВ «Споживчий центр» повністю виконало взяті на себе зобов`язання перед позичальницеюшляхом перерахування 25 лютого 2023 року кредитних коштів у розмірі 3 000 грн на зазначену у кредитному договорі банківську картку позичальниці. У той же час, позичальниця взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 23 січня 2026 року їй нараховано заборгованість у загальному розмірі 6 360 грн, у тому числі: -заборгованість за кредитом 3 000 грн; -заборгованість за процентами (за період з 25 лютого 2023 року до 07 квітня 2023 року) 3 360 грн. Перевіривши вказаний розрахунок, суд встановив наступне. Суд погоджується із нарахованою заборгованістю за кредитом (тілом кредиту). Також суд констатує, що проценти дійсно нараховувалися позивачем відповідно до умов кредитного договору (в тому числі за узгодженими сторонами розмірами процентних ставок та строком кредитування). Тому вказана заборгованість підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 2 662,40 грн судового збору.

Outcome: approved