Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

В листопаді 2025 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що подружні відносини між нею та відповідачем [PERSON] фактично припинені, сімейне життя не склалось через протилежні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, втрату почуття взаємної поваги. Крім того відповідач систематично вчиняє фізичне на психологічне насильство над позивачем в присутності дітей. Позивач вважає, що збереження сім`ї неможливе. Від спільного проживання сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (в свідоцтві про народження [PERSON] батьком не зазначений). Згідно ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 19.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду суддею Микульшиною Г.А. та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 22.12.2025 від представника відповідача [PERSON] адвоката Качана Р.Ю. надійшла заява про надання строку на примирення подружжя тривалістю шість місяців. Згідно ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 22.12.2025 провадження по справі зупинено для надання сторонам строку для примирення подружжя на три місяці до 22.03.2026. Ухвалою суду від 23.03.2026 поновлено провадження у справі. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. Від позивача 17.03.2026 надійшла заява про підтримання позовних вимог. Повідомлення відповідача [PERSON] про розгляд справи здійснювалось судом, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі та судової повістки з доданими матеріалами рекомендованим листом зі зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення. Направлена на його адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Від його представника адвоката Качана Р.Ю. 20.03.2026 надійшла заява про визнання позову. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Із позовної заяви встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені та подальше їх спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Шлюб між сторонами зареєстрований 06.10.2023 Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 272, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги статті 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (статті 110 СК України). Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду. При цьому судом враховано, що заяву про визнання позову представником відповідача подано вже після початку розгляду справи по суті, тому підстав для повернення позивачу половини судового збору відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України та стягнення іншої частини із відповідача не вбачається.

Outcome: approved