Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

05 лютого 2026 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. За змістом заявлених позовних вимог позивач стверджує, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2001 року. Сторони спору мають від шлюбу двох дітей: [PERSON] , [INFO] , яка вже є повнолітньою, та неповнолітню [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося, шлюбні відносини станом на дату подання позову фактично припинені, сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства, збереження шлюбних відносин не можливо. З урахуванням викладеного, позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований 01 вересня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міського управління юстиції Київської області. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2026 прийнято позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено проводити судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Сторонам встановлені строки для надання заяв по суті спору - відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Позивач в судове засідання не з`явився, 12 лютого 2026 року через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачка, в судове засідання не з`явилась, 06 березня 2026 на електронну адресу суду направила заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Також просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». З урахуванням викладеного, на підставі приписів частини 1 статті 233 ЦПК України, суд проводить розгляд справи без участі позивачки та відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись зі змістом доводів, викладених в позовній заяві, безпосередньо дослідивши долучені до справи докази, суд встановив наступні обставин справи. 01 вересня 2001 року між сторонами спору був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 242. Відповідні обставини підтверджуються долученими до справи письмовими доказами, а саме копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 01 вересня 2001 року (а. с. 7). Від шлюбу мають двох дітей: повнолітню [PERSON] , [INFO] , що підтверджується долученим до справи письмовим доказом, а саме копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 лютого 2003 року (а. с. 9), та неповнолітню [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 червня 2009 року (а.с. 8). Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами спору припинені, сторони спору разом не проживають і не ведуть спільного господарства, бажання щодо поновлення шлюбних відносин у позивача відсутнє. Згідно приписів частини 1 статті 56 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно приписів частини 2 статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За змістом приписів частини 4 цієї статті, сім`я створюється, в тому числі, й на підставі шлюбу. Згідно частини 6 статті 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. За змістом частини 9 цієї статті, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно приписів частини 1 статті 18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Згідно пункту 3 частини 2 цієї статті, одним із способів сімейних прав є припинення правовідношення. Згідно приписів частини 1 статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно приписів частини 1 статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно приписів частини 3 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За змістом частини 4 цієї статті, примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно приписів частини 2 статті 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 1 статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно приписів частини 1 статті 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно приписів частини 1 статті 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Згідно приписів частини 2 цієї статті, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно роз`яснень, викладених в п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно правової позиції, висловленої в Постановах КЦС ВС від 08 листопада 2019 року по справі № 569/458/18, від 12 березня 2018 року по справі № 711/2868/17-ц, вставлення обставин того, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, а збереження шлюбу суперечать інтересам як позивача, так і відповідача, є підставою для ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Враховуючи встановлені судом обставини справи та наведене вище правове регулювання спірних відносин, суд приходить до переконання щодо необхідності задоволення позовних вимог та ухвалення рішення про розірвання шлюбу, укладеного між сторонами спору, так як станом на дату розгляду справи в суді шлюбні відносини сторін спору фактично припиненні, збереження сім`ї виглядає неможливим, сторони не мають наміру продовжувати шлюбні відносини, а волевиявлення позивача щодо припинення шлюбу є категоричним та усвідомленим. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вибором відповідачки, суд залишає їй шлюбне прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved