Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20 березня 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено договір позики № 79257348. На підставі договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, а також додаткових угод до договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належне ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» право вимоги за договором позики № 79257348 від 20 березня 2024 року на загальну суму 36740 грн. 8 лютого 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено договір позики № 2788279. На підставі договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, а також додаткових угод до договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належне ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» право вимоги за договором позики № 2788279 від 8 лютого 2024 року на загальну суму 10656 грн. 20 травня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем було укладено кредитний договір № 30573-05/2024. 19 вересня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 19092024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належне ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» право вимоги за кредитним договором № 30573-05/2024 від 20 травня 2024 року на загальну суму 12210 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість: - за договором позики № 79257348 від 20 березня 2024 року в сумі 36740 грн.; - за договором позики № 2788279 від 8 лютого 2024 року в сумі 10656 грн.; - за кредитним договором № 30573-05/2024 від 20 травня 2024 року в сумі 12210 грн.; - понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без їх участі, позов задовольнити у повному обсязі, зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. Ухвалою від 16 березня 2026 року суд постановив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою усіх учасників справи, суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 20 березня 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено договір позики № 79257348. 8 лютого 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено договір позики № 2788279. 20 травня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем було укладено кредитний договір № 30573-05/2024. Відповідно до умов зазначених договорів відповідач отримав позику/кредит на умовах строковості, зворотності та платності. Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. У судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за вищевказаними договорами, унаслідок чого виникла заборгованість, яка відповідно до розрахунків, наданих позивачем, становить: - за договором позики № 79257348 від 20 березня 2024 року 36740 грн., з якої 11000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 25740 грн. заборгованість за відсотками; - за договором позики № 2788279 від 8 лютого 2024 року 10656 грн., з якої 4000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 6656 грн. заборгованість за відсотками; - за кредитним договором № 30573-05/2024 від 20 травня 2024 року - 12210 грн., з якої 3700 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 6660 грн. заборгованість за відсотками, 1850 грн. заборгованість по штрафним санкціям. Інші відомості щодо розміру заборгованості в матеріалах справи відсутні. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду доказів на спростування вказаного розрахунку заборгованості. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, ч. 1 ст. 513 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. У судовому засіданні встановлено, що: - на підставі договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, а також додаткових угод до договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належне ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» право вимоги за договорами позики № 79257348 від 20 березня 2024 року на загальну суму 36740 грн. та № 2788279 від 8 лютого 2024 року на загальну суму 10656 грн.; - 19 вересня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 19092024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належне ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» право вимоги за кредитним договором № 30573-05/2024 від 20 травня 2024 року на загальну суму 12210 грн. На підставі вищезазначеного та враховуючи те, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, умов договорів не виконав та не бажає у повному обсязі погасити заборгованість за цими договорами у добровільному порядку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу та відсотками. Щодо позовних вимог про стягнення штрафних санкцій, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Ураховуючи те, що штрафні санкції, які передбачені кредитним договором № 30573-05/2024 від 20 травня 2024 року, нараховані у період дії в Україні воєнного стану, вони підлягає списанню кредитодавцем, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 1850 грн. штрафних санкцій задоволенню не підлягає. За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договорами в загальному розмірі 57756 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 1). Позовні вимоги задоволено на 96,90 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2934,13 грн.

Outcome: partial