Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визначити йому додатковий строк для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , тривалістю в два місяці та визнати за ним право власності на житловий будинок по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] . В обґрунтування позову посилається на те, що влітку 2022 року позивачу стало відомо про складений на його ім`я заповіт. Оскільки він проживав окремо від матері у м. Києві, після її смерті не спілкувався з родиною тривалий час, то про існування заповіту стало віомо лише через сплив значного часу. Зазначає, що позивачу не були відомі наміри про складення на його ім`я заповіту та відповідно на час відкриття спадщини він був необізнаний про його наявність, а тому був позбавлений будь-якої можливості подати у шестимісячний строк заяву на прийняття спадщини. Вказує, що постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №358/02-31 від 06.09.2022 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] відмовлено у зв`язку з двома причинами: тим, що пропущений строк для прийняття спадщини, та у зв`язку з відсутністю документів про право власності спадкодавця на вищевказаний житловий будинок, тому звертається д суду з двома позовними вимогами. Зазначає, що не може оформити спадкові права на нерухоме майно та позбавлений будь-якої іншої можливості, окрім судового порядку. Ухвалою суду від 30.07.2024 відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання, витребувано спадкову справу. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2025 головуючим у справі визначено суддю Білеру І.В. Ухвалою суду від 27.01.2026 справу прийнято до провадження судді Білери І.В. та у зв`язку зі зміною складу суду призначено підготовче судове засідання на 19.03.2026. Ухвалою суду від 19.03.2026 підготовче засідання по справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 19.03.2026. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, додатково пояснив, що не знає, чи дочекається отримання прав на батьківський будинок, окрім нього уже ніхто з братів живим не залишився, будинок теж старенький та уже розвалюється, однак це єдина пам`ять про батьків, тому просить суд задовольнити дві позовні вимоги. Щодо причин пропуску строку пояснив, що жив у м. Бердичеві, а працював у м. Києві, мати жила одна в с. Безпечна Чуднівського району, до неї навідувався дуже рідко, тому не знав та не міг знати про існування заповіту. Крім того, у цей період займався оформленням спадкових прав після смерті своєї дружини, що також позбавляло його можливості цікавитись іншими справами. У 2022 році його брати віднайшли заповіт, складений матір`ю на користь усіх них в рівних частинах, однак вони повідомили позивачу, що не мають намір приймати спадщину, а тому він один матиме право на спадкове майно, тому і подав позов до суду. Представник відповідача Краснопільської сільскої ради Бердичівського району Житомирської області до суду не з`явився, однак 13.02.2026 на адресу суду від представника надійшла заява про визнання позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, просив їх задовольнити, а справу розглянути без участі представника відповідача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав показання, що є племінником [PERSON] , останній залишився єдиним живим спадкоємцем після смерті бабусі, коли дізнались про заповіт та зверталися у 2022 році до суду, то його батько [PERSON] , брат позивача, ще був живим. Бабуся жила одна, нікому не повідомляла про заповіт. Просив задовольнити позов позивача. 19.03.2026 суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , про що Виконавчим комітетом Краснопільської сільскої ради Бердичівського району Житомирської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 08.10.2018 (а.с. 13). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 15.07.1949, матір`ю [PERSON] , [INFO] , являється [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до виписки з погосподарської книги Краснопільської сільскої ради Бердичівського району Житомирської області №1 на 2016 2023, особовий рахунок № [NUMBER] за [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , значиться житловий будинок загальною площею 75 м.кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до довідки КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 03.10.2022, право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не зареєстроване (а.с. 17). Згідно довідки Краснопільської сільскої ради Бердичівського району Житомирської області №123 від 22.06.2022, [PERSON] , [INFO] , проживала в будинку за адресою: [ADDRESS] одиноко (а.с. 19) Довідкою Краснопільської сільскої ради Бердичівського району Житомирської області №124 від 22.06.2022 стверджується, що земельна ділянка в розмірі 0,80 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , не приватизована і відноситься до земель сільської ради (а.с. 20). Спадкова справа після померлої заведена приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчуком А.М. за №132/2022 (а.с. 41, 54). Відповідно до спадкової справи, 06.09.2022 до нотаріуса звернувся [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за померлою [PERSON] (а.с. 44). У справі наявні також заяви [PERSON] та [PERSON] про відмову від спадщини на користь [PERSON] (а.с. 42-43). Відповідно до заповіту від 07.02.2003, складеного [PERSON] , все своє майно вона заповіла своїм дітям [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №358/02-31 від 06.09.2022, приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчуком А.М. позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] у зв`язку із тим, що пропущений строк для прийняття спадщини та не подано підтверджуючих документів про право власності померлої на житловий будинок (а.с. 69). Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За змістом статей 15,16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. За загальним правилом про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 за № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як встановлено судом, [PERSON] не проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а на підставі статті 1272 ЦК України звернувся до суду із позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи тим, що про наявність спадкового майна за заповітом йому стало відомо лише влітку 2022 року, після чого відразу звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи та показаннями свідка. Таким чином, встановивши дані обставини, а також враховуючи позицію відповідача про визнання позову, суд вважає за можливе визнати причини пропуску звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини позивачем поважними. Доказів, які спростовують твердження позивача щодо поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини суду не надано. Зважаючи на викладене, позов в частині визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог в частині визнання права власності, суд зазначає, що відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 4 Порядку вчинення нотаріальних дій свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Відмова нотаріуса не означає, що оформити право власності на спадщину неможливо. Для того, аби завершити процедуру прийняття спадщини, необхідно визнати право власності на спадкове майно. Визнання права власності на спадкове майно здійснюється виключно в судовому порядку за позовом спадкоємців. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.09.2021 за № 227/3750/19, оформлення спадщини через визнання права власності судом допускається тільки за умови, якщо це право не можна захистити в нотаріальному порядку. Як вбачається з постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.09.2022, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину не лише у зв`язку з пропуском строку для подання відповідної заяви, а й у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірний будинок, які б підтверджували право власності спадкодавця. Таким чином, у даному випадку, задоволення позовної вимоги позивача про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини не буде ефективним способом захисту його прав, оскільки у подальшому в нотаріальному порядку він не матиме можливості оформити свої права на спадкове майно через відсутність на нього правовстановлюючих документів. Разом з тим, матеріалами справи достовірно встановлено, що померлій [PERSON] , матері позивача, належало право власності на будинок по [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з погосподарської книги Краснопільської сільскої ради Бердичівського району Житомирської області №1 за 2016 2023 роки. Згідно листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 за № 19-32/319, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) вирішується в судовому порядку. На підставі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦПК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оскільки судом достовірно встановлено приналежність будинку по [ADDRESS] на праві приватної власності спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] , а відповідно до відомостей спадкової справи єдиним спадкоємцем спірного житлового будинку являється позивач [PERSON] , за умови наявності відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів на спірне майно, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права шляхом визнання права власності на спірний будинок є таким, що відповідає характеру виниклих правовідносин та є єдиним можливим способом захисту порушеного права позивача, а тому може бути застосований судом за вказаних обставин. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved