Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10.11.2024 між ТОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено Договір надання коштів у кредит № 8727759. 27.03.2025 між ТОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27.03.2025, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» Права вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 5 від 27.05.2025 до вказаного Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 19 104, 14 грн, з яких: 5 464, 73 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 639, 41 грн. - сума заборгованості за відсотками; 12 000, 00 грн сума заборгованості за пенею. Всупереч умовам Договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача вищевказану суму заборгованості за кредитним договором № 8727759 в розмірі 19 104, 14 грн, та судові витрати по справі (а.с. 1 4). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 08.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 30). В судове засідання учасники справи не з`явились. Представник позивача в позовній заяві заявив клопотання, згідно якого просив розгляд справи здійснювати за відсутністю представника позивача. У разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча вважається повідомленим судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Про причини неявки до суду відповідач суд не повідомив. Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не подано. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Матеріалами справи доведено, що 10.11.2024 між ТОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8727759, який підписано [PERSON] електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Даним договором сторони погодили суму кредиту 6 000 грн (п. 2.2.1), строк кредитування/строк договору 30 днів (п. 2.2.2), процентну ставку 0, 01 % на день (п. 2.2.3), комісія за надання кредиту 20, 71 % від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1 242, 60 грн) (п. 2.2.4). Дата надання кредиту 10.11.2024, дата повернення кредиту 09.12.2024, денна процентна ставка/день 0, 70 %, процентна ставка за понадстрокове користування кредитом за день 5 %, пеня 5 %/день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1 001, 42 %, орієнтовна загальна вартість кредиту 7 260, 00 грн. Параметри, порядок і графік повернення кредиту, сплати процентів та комісії за надання кредиту зазначено в додатку № 1 до цього договору. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, починаючи з другого дня користування кредитом до дати повернення, на залишок кредиту, виходячи із строку фактичного користування кредитом та до повного погашення заборгованості за договором. За користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти у розмірі, визначеному п. 2.2 договору. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту (його залишок), виходячи із строку фактичного користування кредитом, за кожен день (календарну дату) користування кредитом, починаючи з другого дня користування кредитом (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення заборгованості за договором (п. 6.1). За надання кредиту позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання кредиту та підлягає сплаті позичальником в останній день користування кредитом відповідно до п. 2.2 договору. Розмір комісії, яка нараховується за надання кредиту визначений п.п. 2.2.4 п. 2.2 договору (п. 6.2). Позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених цим договором (пролонгація) на підставі поданого до кредитодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку кредитування здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку кредитування відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника, якщо інше не визначено додатковою угодою. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку кредитування обираються позичальником самостійно під час ініціювання укладення додаткової угоди про продовження строку кредитування та визначається у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами, а також відображаються позичальнику в особистому кабінеті (п. 7.1 договору). За продовження строку користування кредитом, позичальник вносить кредитодавцю платіж, що визначається виходячи з процентної стравки, зазначеної у договорі та/або додатковій угоді, та кількість днів, на яку позичальник бажає оформити пролонгацію, та розраховується за вказаною в договорі формулою (п. 7.2 договору) (а.с. 5 зі звороту 9). Згідно з додатком № 1 до даного договору сторони погодили таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, на строк кредитування до 09.12.2024, а саме, відповідач зобов`язався повернути 09.12.2024 6 000 грн тіла кредиту, 1 242, 60 грн комісії за надання кредиту, 17, 40 грн відсотків (а.с. 9 зі звороту). Відповідно до копії довідки ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 17.11.2025, товариство підтвердило прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між компанією то ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та завершення платіжної операції: 10.11.2024 на суму 6 000, 00 грн, отримувач [PERSON] ЕПЗ номер [NUMBER] (а.с. 10). Згідно розрахунку заборгованості за договором № 8727759 від 10.11.2024, станом на 27.05.2024 загальна заборгованість [PERSON] за договором № 8727759 від 10.11.2024 становить 19 104, 14 грн, з яких: 5 464, 73 грн заборгованість за тілом кредиту; 1 639, 41 грн заборгованість за відсотками; 12 000, 00 грн заборгованість за пенею. Також, з даного розрахунку вбачається внесення відповідачем коштів на виконання умов договору, загалом в сумі 3 595, 40 грн, та проценти за користування кредитом нараховувались первісним кредитором з 11.11.2024 по 22.03.2025 (а.с. 10 зі звороту 11). Відповідно до копії договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» («Клієнт»), з однієї сторони, та ТОВ «ФК «ЄАПБ» («Фактор»), з другої сторони, уклали договір факторингу, за яким Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна договору) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначаються в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору (п. 1.1) (а.с. 12 14). Окрім цього, 27.05.2025 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» укладено додаткову угоду № 4 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, якою встановили загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно Реєстру Боржників № 5 від 27.05.2025, та визначили ціну продажу згідно Реєстру Боржників № 5 від 27.05.2025 (а.с. 14 зі звороту). Згідно копії акта прийому-передачі Реєстру Боржників № 5 від 27.05.2025 за Договором факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників № 5 від 27.05.2025 кількістю 3 635 (а.с. 15). Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 5 до Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, фактор набув права вимоги, в тому числі до відповідача [PERSON] за договором № 8727759 від 10.11.2024, на загальну суму 19 104, 14 грн, з яких: 5 464, 73 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 639, 41 грн сума заборгованості за відсотками; 12 000, 00 грн сума заборгованості за пенею (а.с. 16). Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Отже, з огляду на встановлені судом обставини, позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 8727759 від 10.11.2024. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», а також Закону України "Про електронні довірчі послуги", передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до пп. 12 п. 1 ч. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам закону. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Встановивши, що позивач набув право грошової вимоги до відповідача за договором надання коштів у кредит №8727759 від 10.11.2024, а відповідач, в свою чергу, отримав кредитні кошти та не повернув їх у встановлений договором строк, суд дійшов до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення суми боргу за основною сумою кредиту та відсотками, що не сплачені відповідачем в строк, встановлений укладеним договором. Так, кредитним договором встановлено строк кредитування до 09.12.2024, автоматичного продовження строку кредитування, без укладення додаткового договору, укладеним договором не передбачено, а нарахування первісним кредитодавцем процентів за понадстрокове користування користування кредитом, врегульовує саме відповідальність боржника в разі просторочення виконання грошового зобов`язання, що відповідає ст. 625 ЦПК України та на неї посилається позивач в обгрунтування заявленого позову. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, згідно п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому відсутні підстави для стягнення з відповідача нарахованих відсотків за понадстрокове користування зазначеним кредитом. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до матеріалів позовної заяви, первісний кредитор здійснював нарахування пені, та позивач просить суд стягнути її з відповідача за кредитним договором № 8727759 від 10.11.2024 в сумі 12 000, 00 грн. Враховуючи вищевикладене, а також п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, пеня, нарахована первісним кредитором на суму заборгованості відповідача, також не підлягає стягненню з відповідача. Встановивши, що позивач набув право грошової вимоги до відповідача за договором про надання коштів у кредит № 8727759 від 10.11.2024, а відповідач, в свою чергу, не виконує умови укладеного договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кошти за кредитом не повернув, що підтверджується наданими позивачем доказами, які відповідач не спростував, позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання коштів у кредит № 8727759 від 10.11.2024 в загальному розмірі 3 864, 60 грн, з урахуванням загальної вартості кредиту у розмірі 7 260, 00 грн, що було погоджено сторонами договору, та сплачених відповідачяем коштів у розмірі 3 395, 40 грн), оскільки підстави для стягнення нарахованих відповідачу процентів за понадстрокове користування кредитом та пені з урахуванням вимог п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відсутні. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позову, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 490, 03 гривень (2 422, 40/19 104, 14*3 864, 60) (а.с. 35). Доказів понесення позивачем інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, про що вказано ним в позовній заяві, позивачем не надано, а тому підстав для їх стягнення суд не вбачає. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: partial