Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» Бачинський О.М. звертався до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 47273 від 09.03.2020 в розмірі 7938,53 грн та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 09.03.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та відповідачем було укладено кредитний договір № 47273 (далі - кредитний договір, договір), за умовами якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 8572,00 грн, на строк 13 тижнів, зі сплатою процентів у розмірі 325% річних. На підставі договору відступлення прав вимоги № 20201117/1 від 17.11.2020, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», позивач набув право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором на загальну суму 6512,24 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 5071,09, заборгованість за процентами 1441,15 грн. Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, позивачем були нараховані 3% річних за період із 09.06.2020 по 23.02.2022 у розмірі 334,23 грн та інфляційні втрати за вказаний період 1092,06 грн. Ухвалою судді від 19.01.2026 відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу було запропоновано протягом 15 днів із дня вручення копії даної ухвали подати відзив на позовну заяву в передбаченому ст. 191 ЦПК України порядку. Ухвалою судді від 26.02.2026 здійснено перехід у справі з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом публікації оголошення на веб-порталі «Судова влада України», відзиву на позов, будь-яких заяв чи клопотань до суду не направив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, встановив таке. 09.03.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 47273, за умовами якого товариство надало позичальнику в кредит грошові кошти у розмірі 8572,00 грн (п.2.1 договору): у розмірі 6000,40 гривень на поточний рахунок/картку позичальника № [NUMBER] ; у розмірі 2571,60 гривень на поточний рахунок Страхової компанії «Проксіма» з метою оплати позичальником страхових платежів (страхових сум) встановлених договором добровільного страхування № PR-187666 від 09.03.2020. До позову додано копію договору добровільного страхування № PR-187666 від 09.03.2020. Вказані договори були підписані власноручно відповідачем. Кредитні кошти були надані відповідачу на строк 13 тижнів, зі сплатою 325% річних (п.п.3.1.1, 3.1.2 договору). На підтвердження факту перерахування коштів за вказаним кредитним договором подано копію платіжного доручення № CRD_187666 від 09.03.2020. 17.11.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» укладено договір відступлення прав вимоги № 20201117/1, відповідно до умов якого позивач набув права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, за плату та на умовах, визначених цим договором. Із доданого до позову витягу з реєстру боржників вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 47273 від 09.03.2020 на загальну суму 6512,24 грн, в тому числі заборгованість за основною сумою боргу 5071,09 грн, заборгованість за процентами 1441,15 грн. До позову також додана копія платіжної інструкції № 120 від 19.11.2020 про оплату фінансування згідно з договором факторингу. Із розрахунку, складеного ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором № 47273 від 09.03.2020 станом на 04.12.2025 складає 7938,53 грн, з яких: 5071,09 грн заборгованість за основною сумою боргу, 1441,15 грн заборгованість за процентами, 334,23 грн 3% річних за період із 09.06.2020 по 23.02.2022, 1092,06 грн інфляційні втрати за період із 09.06.2020 по 23.02.2022. На адресу відповідача позивачем було направлена вимога № 319/15 від 24.11.2020 про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором № 47273 від 09.03.2020. Відповідач на вимогу не відреагував, заборгованість за кредитним договором не повернув. Означені докази суд уважає допустимими, належними та достовірними. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Поданими доказами підтверджено укладення 09.03.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та відповідачем кредитного договору № 47273, отримання відповідачем кредитних коштів на його виконання. Судом встановлено, що відповідачем належним чином умови кредитного договору не виконувалися, внаслідок чого утворилися заборгованості у вищезазначеному розмірі, позивач правомірно набув права вимоги за даним кредитним договором, тому має право на належне виконання відповідачем зобов`язань за ним. Згідно із частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У силу вимог частини першої статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Договір відступлення прав вимоги № 20201117/1 був укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» 17.11.2020. Відповідно до п. 6.2.3 договору відступлення прав вимоги № 20201117/1 від 17.11.2020 права вимоги переходять до нового моменту підписання сторонами цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Як вбачається із витягу з реєстру боржників, ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 47273 від 09.03.2020 на загальну суму 6512,24 грн, в тому числі заборгованість за основною сумою боргу 5071,09 грн, заборгованість за процентами 1441,15 грн. Разом з тим, позивач просить стягнути із відповідача 3% річних, нараховані за період із 09.06.2020 по 23.02.2022, у розмірі 334,24 грн, інфляційні втрати за період із 09.06.2020 по 23.02.2022 у розмірі 1092,06 грн, тобто до моменту набуття ним права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Правонаступник кредитора (фактор), який набув право вимоги за договором факторингу, має право нараховувати 3 % річних та інфляційні втрати (ст. 625 ЦК України) на суму простроченої заборгованості. Разом з тим, це право виникає з моменту переходу права вимоги і діє до повного виконання зобов`язання боржником. Судом у відповідності до вимог зазначених вище законодавчих норм визначено суму заборгованості за інфляційними втратами та 3% річних за період із 17.11.2020 (з моменту набуття права вимоги позивачем) по 23.02.2022, а саме: 3% річних 248, 29 грн: за період із 17.11.2020 року по 31.12.2020 6 512,24 грн х 3% : 100% х 45 днів / 366 днів = 24,02 грн; за період із 01.01.2021 по 23.02.2022 6 512,24 грн х 3% : 100% х 419 днів : 365 днів = 224,27 грн; інфляційні втрати 927,85 грн: 100,90% х 101,30% х 101,00% х 101,70% х 100,70% х 101,30% х 100,20% х 100,10% х 99,80% х 101,20% х 100,90% х 100,80% х 100,60% х 101,30% х 101,60% = 114,248% (за період грудень 2020 - лютий 2022); 6 512,24 грн х 114,248% (сукупний індекс інфляції) : 100% - 6 512,24 грн = 927,85 грн. Враховуючи викладене вище, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 47273 від 09.03.2020 в розмірі 7688,38 грн, з яких: 5071,09 заборгованість за виданим кредитом, 1441,15 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 3% річних 248,29 грн, інфляційні втрати 927,85 грн. Як вбачається з положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, як передбачено ст.4 ЗУ «Про судовий збір». Ціна позову визначена позивачем сумою стягнення 7938,53 грн. Оскільки суд частково задовольняє вимоги на суму 7688,38 грн, що становить 96,85% від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2346,09 грн (2422,40:100 х 96,85%). Відповідно ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, що передбачено ст. 15 ЦПК України. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На обґрунтування вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу представником позивача були подані наступні докази: копію договору про надання правової допомоги № 20251202 від 02.12.2025; копію розрахунку судових витрат; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 001477 від 24.05.2019; копію ордеру серіі ВС № 1407459 від 03.12.2025. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (заява № 71660/11), «Двойних проти України» (заява № 72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. На ці ж обставини та критерії посилається Верховний Суд у справі № 756/2114/17 від 13.02.2019, зменшивши розмір судових витрат, зважаючи на те, що заявлений розмір був неспівмірний зі складністю справи. У постанові від 22.03.2023 у справі № 758/6113/19 Верховний Суд зазначив, «що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами,

Outcome: partial