Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТзОВ «Коллект Центр» заборгованість за Договором № 2106878499015 від 10.03.2021 в розмірі 33516,00 грн, суму сплаченого судового збору та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 10.03.2021 між ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем [PERSON] укладено Договір № 2106878499015, за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 3800,00 грн на строк 1 рік зі сплатою процентів за користування кредитом. Договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису та є підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного договору шляхом перерахування цих коштів на банківський карту останнього. 01.12.2021 було укладено договір № 1-12, відповідно до якого ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2106878499015. 10.01.2023 укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2106878499015. Таким чином, ТзОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 2106878499015. Відповідач кредитні кошти не повернув у повному обсязі та не виконав інші грошові зобов`язання, тому станом на день формування позовної заяви у нього наявна заборгованість за Договором № 2106878499015 від 10.03.2021 року в розмірі 62370,54 грн. Проте, враховуючи принцип розумності і співмірності, позивач просить стягнути заборгованість в розмірі 33516,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 3800,00 грн та заборгованість за нарахованими процентами на день відступлення прав вимоги 29716,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, у випадку неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав (а.с. 61-62, 65). Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, на підставі ст. 280 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. За змістом статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор може бути замінений іншою особою внаслідок передавання своїх прав іншій особі за правочином. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] , ідентифікувавшись в ІТС ТзОВ «Служба миттєвого кредитування», 10.03.2021 ознайомився із основними умовами кредитування у вказаному Товаристві, що підтверджується Паспортом споживчого кредиту (Інформація, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) та даними з Інформації щодо порядку (процедури), хронології дій щодо укладання електронного договору, вчинених Товариством та заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею з зазначенням часу та дати таких дій (а.с. 41-42). Після ознайомлення із основними умовами кредитування, [PERSON] 10.03.2021 уклав із ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» в електронному вигляді договір про надання фінансових послуг № 2106878499015 "Стандартний" з додатками, за умовами якого Товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 3800 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користуванням кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил (а.с. 17 на звороті-18, 30, 40). Згідно п. 1.2. кредитного договору кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною. Пунктом 1.3 договору передбачено, що орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. Відповідно до пункту 1.4 договору, проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.а; в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.б; г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.в; д) тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до пункту 1.9. договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік. На виконання умов укладеного договору ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» 10.03.2021 перерахувало через ТзОВ "Фінансова компанія "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" на картку [NUMBER] грошові кошти у розмірі 3800,00 грн згідно договору № 2106878499015, на підтвердження чого надано повідомлення від 11.12.2025 (а.с. 46). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 10.03.2021 року відповідач підписав електронний договір позики № 2106878499015 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором та отримав від ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» кредитні кошти в сумі 3800,00 грн. на свій банківський рахунок. ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» надало відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, однак останній не дотримався своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки та сплати процентів за користування коштами і на даний час продовжує ухилятись від виконання зобов`язань. 01.12.2021 між ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТзОВ «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до якого ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТзОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі, за договором № 2106878499015 (а.с. 11-17, 20). 10.01.2023 між ТзОВ «Вердикт капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТзОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і до відповідача [PERSON] за договором № 2106878499015 (а.с. 21-27). З наданого ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» розрахунку заборгованості за договором № 2106878499015 від 10.03.2021, розрахунку заборгованості фізичної особи [PERSON] перед ТзОВ «Вердикт Капітал» та розрахунку заборгованості перед ТзОВ «Коллект Центр» вбачається, що борг [PERSON] по даному договору станом на 08.01.2026 року становить 62370,54 грн, з яких: 3800,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 58570,54 грн - заборгованість за нарахованими на дату відступлення права вимоги (а.с. 8-10). Враховуючи принцип співрозмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 33516,00 грн, з яких: 3800,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 29716,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Також з даних розрахунків встановлено, що [PERSON] не здійснив жодної сплати з метою погашення кредиту, що свідчить про його відмову від добровільного повернення боргу. При цьому, відповідачем не надано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача (вказаної заборгованості). За вищевикладених обставин, враховуючи, що відповідач істотно порушив умови укладеного з первісним кредитором ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» кредитного договору, право вимоги за яким згідно договорів факторингу перейшло до позивача, своєчасно кредит не погашав та не повернув позичені кошти, суд вважає, що заявлений позовна вимога щодо стягнення заборгованості підлягає до задоволення і з нього на користь ТзОВ «Коллект Центр» слід стягнути заборгованість за Договором № 2106878499015 від 10.03.2021 в розмірі 33516,00 грн, що складається з 3800,00 грн заборгованості за тілом кредиту і 29716,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 2662,40 грн сплаченого судового збору. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Водночас суд враховує, що при визначенні суми відшкодування витрат за надання правничої допомоги суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу до позову долучено договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024, укладений між ТзОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги № 461 від 01.12.2025 року та витяг з акту № 17 про надання юридичної допомоги від 31.12.2025, відповідно до яких загальна вартість наданих послуг становить 13000,00 грн. (а.с. 36-39). З врахуванням складності справи, яка з врахуванням п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною справою та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), ціни позову, незначного обсягу юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду, реального часу, необхідного для виконання таких послуг, справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, участі в судових засіданнях представник позивача не брав, суд приходить до висновку, що заявлені витрати за надання правничої допомоги в розмірі 13000,00 грн є явно неспівмірними та не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності, необхідності) та розумності. А тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути 7000,00 грн витрат за надання правничої допомоги. На підставі викладеного, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 207, 512, 526, 626, 628, 638, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved