Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

05 листопада 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради в особі Органу опіки та піклування, третя особа Покровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. В обґрунтування позову зазначив, що він протягом 2012-2013 року перебував із [PERSON] , [INFO] , у стосунках без реєстрації шлюбу. У результаті цих відносин [PERSON] народила від позивача дитину [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що позивач та [PERSON] офіційно не перебували у зареєстрованому шлюбі запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведений за дівочим прізвищем матері - [PERSON] зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. З часу народження дитина проживала разом із матір`ю, однак позивач ніколи не заперечував батьківство, дбав про дитину та й наразі вважає її своєю. Дитина в свою чергу також вважає позивача своїм батьком, що підтверджується фотографіями, доказами про поїздки на відпочинок. З моменту народження дитини позивач визнавав себе її батьком, постійно дбав про неї та виховував, піклувався про розвиток, навчання та здоров`я. [INFO] [PERSON] померла. Проте позивач й надалі продовжує піклуватись про свою дочку. За життя [PERSON] визнавала позивача батьком [PERSON] . Оскільки мати малолітньої дитини [PERSON] померла, виникла необхідність офіційного визнання батьківства [PERSON] для належного захисту особистих немайнових та майнових прав дитини (зокрема, прав на спадкування, соціальний захист, утримання та інші права, передбачені законодавством). На підставі викладеного, просив суд визнати його батьком дитини [PERSON] , [INFO] , а також внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , вказавши батьком дитини позивача [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. Ухвалою суду від 07 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого судового засідання. 18 грудня 2025 року ухвалою суду призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою суду від 12 лютого 2026 року відновлено провадження у справі. 03 березня 2026 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог та вважала за доцільне визнати [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] , та внести відповідні зміни до актового запису про народження останньої. Представник третьої особи до суду не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у відсутність представника третьої особи. Допитана у судовому засіданні малолітня [PERSON] , [INFO] , зазначила, що вона вважає позивача своїм батьком. Вказала, що [PERSON] з дитинства дбає про неї та виховує, піклується про її розвиток, навчання та здоров`я. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , народилась [INFO] , батьками якої записані: батько [PERSON] (відомості про батька внесені на підставі заяви матері №14 від 21.01.2014), мати [PERSON] , що підтверджується копією Актового запису про народження №86 від 21 січня 2014 року. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . На підтвердження батьківства позивачем надано спільні фотографії [PERSON] та малолітньої [PERSON] , на яких зображено спільне дозвілля останніх. Крім того, матеріали справи містять посадочні документи АТ «Укрзалізниця» за 2024 рік, з яких вбачаються спільні подорожі [PERSON] та малолітньої [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно із ч. 1, 2, 3 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. За ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 16 травня 2018 року по справі № 591/6441/14-ц. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постановах від 15 квітня 2021 року по справі № 361/2653/15-ц та від 17 лютого 2021 року по справі № 373/2257/18. Суд зазначає, що тест ДНК (судова молекулярно-генетична експертиза) станом на теперішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу - підтвердження батьківства - складає 99,999999 %). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ. Так, згідно Висновку експерта №9-Г Відділу судово-медичної лабораторії ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999%. Зважаючи на встановлені обставини справи, суд на підставі досліджених доказів, а саме показів малолітньої [PERSON] , [INFO] , спільних фотографій, посадочних документів, Висновку експерта №9-Г Відділу судово-медичної лабораторії ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи», дійшов переконливого висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання його батьківства відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Отже, позов [PERSON] щодо визнання батьківства підлягає задоволенню з визнанням батьківства [PERSON] , [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] , із внесенням відповідних змін до актового запису про народження дитини. Так відповідно до ч. 1 ст. 134 СК України, на підставі, зокрема, рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Outcome: approved