Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

ТОВ "Українські фінансові операції" звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який мотивовано тим, що 28.09.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір № 5002482 про надання споживчого кредиту. Згідно умов кредитного договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 5 000 грн., строк кредиту 360 днів. Свої зобов`язання ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виконало та відповідачка отримала кредитні кошти шляхом зарахування їх на платіжну картку відповідачки № [NUMBER] , емітовану АТ "Універсал Банк", зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,95% від суми кредиту за кожен день користування. 29.09.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачкою укладено додатковий договір на суму 1 000 гривень. В подальшому, 02.06.2025 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Українські фінансові операції» укладено Договір факторингу № 02-1/06/2025, відповідно до умов якого, право вимоги за договором № 5002482 про надання споживчого кредиту від 28.09.2024 перейшло до ТОВ «Українські фінансові операції». Станом на день подачі позову до суду заборгованість відповідачки по кредитному договору перед позивачем не сплачена і становить 27 640,00 грн., яка складається з: 6 000,00 грн. - тіло кредиту; 14 860,00 грн. - нараховані проценти первісним кредитором; 6 780,00 грн. - заборгованість відсотків нарахованих ТОВ "Українські фінансові операції". Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідачки у повному обсязі, а також понесені судові витрати в сумі 2 662,40 грн., сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. Ухвалою суду від 19.02.2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб та призначено до судового розгляду. Окрім того, цією ж ухвалою витребувано з АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (04082, м.Київ, вул. Автозаводська,54/19) наступну інформацію: - щодо підтвердження належності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжної картки № [NUMBER] ; - щодо підтвердження або спростування факту зарахування (надходження) коштів на платіжну картку № [NUMBER] банком-емітентом якої є АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» за період з 28.09.2024 включно та протягом наступних п`яти календарних днів у сумі 5000 грн. за ініціативою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 42753492) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ». - витребувано підтвердження зарахування коштів на картку цього ж позичальника з 29.09.2024 включно та протягом наступних п`яти днів у сумі 1000 грн. за ініціативою ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» через платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК». Представник ТОВ "Українські фінансові операції" - Дідух Є. О., у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та зазначив, що позов підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи завчасно повідомлялась шляхом направлення судових повісток та оголошеннями на офіційному веб порталі Судової влади. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутності не надавала. Про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Так, судом встановлено, що 28.09.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір № 5002482 про надання споживчого кредиту. Згідно з п.1.2. договору, на умовах, встановлених договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п. 1.2. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 5 000,00 грн. Згідно із п. 1.3 договору строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п.2.1. договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачкою вказано особисто під час укладання Договору. Згідно з п. 1.4. договору тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються процети за таких умов: - стандартна процентна ставка становить 1,00% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту; - знижена процентна ставка становить 0,95% за кожен день користування кредитом та застосовується за певних умов. За змістом п. 3.1. договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Відповідно до п. 9.9. договору, підписуючи цей договір, клієнтка підтверджує, що: - перед укладенням цього договору їй була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: про фінансову послугу та про її надавача у визначеному законодавством обсязі, достатньої для прийняття клієнтом свідомого рішення про отримання такої послуги або про відмову від її отримання, та яка розміщена на Вебсайті. - вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», актуальна на дату укладення договору редакція яких розміщена на Вебсайті, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Таким чином, підписавши вказаний договір, відповідачка добровільно погодилася на визначені у ньому умови кредитування, взяла на себе відповідні зобов`язання. Відповідно до довідки № 1-1006 від 10.06.2025 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків успішно перерахувало кошти на платіжну картку клієнта: 28.09.2024 18:03:15 на суму 5 000,00 грн., маска картки № [NUMBER] . З огляду на зазначене, суд вважає доведеним факт отримання відповідачкою коштів у розмірі 5 000,00 грн. Також наявний Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про основні умови кредитування з урахувань побажань споживача, інформацію щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. В подальшому позичальницею було підписано додатковий договір від 29.09.2024 та відповідно кошти у розмірі 1000 гривень від первісного кредитора згідно договору були надіслані платіжною системою ТОВ «ПЕЙТЕК» на картку споживачки. Разом з тим, в порушення умов договору [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконала. У зв`язку з чим, у неї утворилася заборгованість, яка станом на день подачі позову до суду становить 27 640,00 грн, з яких: 6 000,00 грн. - тіло кредиту: 14 860,00 грн. - нараховані проценти первісним кредитором; 6 780,00 грн. - заборгованість відсотків нарахованих ТОВ "Українські фінансові операції". Згідно з укладеним Договором факторингу № 02-1/06/2025 від 02.06.2025 ТОВ «Лінеура Україна» відступила Товариству з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» право грошової вимоги по кредитному договору № 5002482 від 28.09.2024. За змістом п. 1.2. договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2 та надходження ціни продажу у повному обсязі, відповідно до п. 3.3 цього договору, на рахунок клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників та повна сума ціни продажу, що надійшла на рахунок клієнта підтверджують факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості. Так, 02.06.2025 між вказаними вище сторонами був підписаний акт прийому-передачі реєстру боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №02-1/06/2025 позивач набув права вимоги до відповідачки за договором № 5002482 на суму 6 000,00 грн. - тіло кредиту: 14 860,00 грн. - нараховані проценти первісним кредитором та 3 000,00 грн. - заборгованість по нарахованих штрафах/неустойках. Відповідачку було повідомлено про відступлення права вимоги. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з вимогами ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідачка порушила умови кредитного договору, добровільно заборгованість не сплатила, а тому позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість за кредитним договором у сумі 23 860,00 грн. Що стосується заявлених вимог в частині стягнення із відповідачки на користь позивача суми заборгованості за процентами, нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» в розмірі 6 780,00 грн., то суд зазначає наступне. Відповідно до пункт 1.1. Договору факторингу № 02-1/06/2025 від 02.06.2025 року: За цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до умов строк дії п. 1.3 Договору № 5002482 строк кредиту 360 днів: з 28.09.2024 року по 23.09.2025 року. Станом на дату укладання Договору факторингу від 02.06.2025 року № 02-1/06/2025, строк дії Договору № 5002482 від 28.09.2024 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» з дати факторингу 02.06.2025 року донараховано відсотки за (113 календарних днів). 6 000 грн. * 1,0 % = 60 грн.* 113 календарних дні = 6 780 грн. відсотки нараховані ТОВ "Українські фінансові операції", які також підлягають до стянення із відповідачки. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати - на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У зв`язку із наведеним з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 662,40 гривень.

Outcome: approved