Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (надалі позивач, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду із позовом до [PERSON] (надалі відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором №4503463 від 26.03.2024 у розмірі 51450,00 грн, сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.03.2024 між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (надалі-ТОВ Товариство було укладено Договір про надання споживчого кредиту №4503463, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти в сумі 7000,00 грн на умовах строковості, зворотності,платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені Договором. Укладення вказаного Договору здійснювалося сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Вебсайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмно комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення вебсайту/ІТС Товариства. 14.11.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу №14/11/2024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Лінеура Україна», включно і до [PERSON] за Кредитним договором №4503463 від 26.03.2024. Вказує, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за Кредитним договором відповідач має заборгованість у розмірі 51450,00 грн, з яких: 7000,00 заборгованість за тілом кредиту; 40950,00 грн - заборгованість за сумою процентами; 3500,00 грн заборгованість за штрафом. Враховуючи наведене, просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за Кредитним договором №4503463 від 26.03.2024 в розмірі 54450,00 грн судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Нижнику Г.П. На запит суду надійшла інформація стосовно зареєстрованого місця проживання відповідача по справі [PERSON] . Ухвалою суду від 07.11.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та задоволено клопотання представника позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» Усенко М.І. про витребування доказів від АТ КБ «ПриватБанк». 24.12.2025 від АТ «КБ «ПриватБанк» надійшли письмові відомості на виконання ухвали суду від 07.11.2025. Відповідно до ч. 2 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або за власною ініціативою суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від представника позивача ТОВ «ФК «Кредит Капітал» надійшло до суду письмове клопотання, у якому вона просить розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте на адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Заперечення стосовно розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив таке. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 26.03.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 4503463 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у формі електронного документа з використанням електронного підпису 57011, згідно з умовами якого, відповідачу надано кредит у розмірі 7000,00 грн на строк 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом, а відповідач зобов`язаний був повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у відповідності до умов договору (а.с. 33-53). Згідно п. 1.2. договору Товариство надає Клієнту к грошові кошти у розмірі 7000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Пунктом 1.2. визначено тип кредиту: кредит. Відповідно до п. 1.3. кредит надається строком на 360 днів. Згідно п. 1.4.1-1.4.2. договору тип процентної ставки фіксована; стандартна процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.3 договору. Знижена процентна ставка становить 0,01 % в день та застосовується на умовах вказаних у п. 1.4.2 договору. Відповідно до п. 1.3 договору клієнт зобов`язаний сплачувати проценти кожні 30 днів; детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього Договору. Пунктом 2.1 передбачено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту. Дата надання кредиту: 26.03.2024 або 27.03.2024 (п. 2.2 договору). Кредит вважається погашеним в день отримання товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом (п. 2.5 договору). Із анкети-опитувальника клієнта-фізичної особи вбачається, що відповідачу надано ТОВ «Лінеура Україна» персональні дані та номери телефонів (а.с. 26-27). Відповідачем також підписано Паспорт споживчого кредиту, в якому міститься основна інформація щодо умов кредитування (а.с. 28-32). Факт отримання кредитних коштів в сумі 7000,00 грн відповідачем підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 11.12.2025 (а.с.113). Згідно довідки про ідентифікацію, виданої представником ТОВ «Лінеура Україна», клієнт [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір № 4503463 від 26.03.2024, ідентифікований ТОВ «Лінеура Україна». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): Одноразовий ідентифікатор 44071; час відправки ідентифікатора позичальнику 26.03.2024 о 12 год 56 хв, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор 380685465301 та Одноразовий ідентифікатор 57011; час відправки ідентифікатора позичальнику 26.03.2024 о 12 год 56 хв, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор 380685465301 (а.с. 55). Відповідно до розрахунку заборгованості по договору № 4503463 від 26.03.2024, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 14.11.2024 становить 51450,00 грн а саме: заборгованість за тілом кредиту 7000,00 грн, 40950,00 грн - заборгованість за сумою процентами; 3500,00 грн заборгованість за штрафом (а.с. 58-67). 14.11.2024 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу № 14/11/2024 ( а.с. 68-81). Згідно вищевказаного Договору, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Лінеура Україна», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 4503463 від 26.03.2024. Згідно копії акту приймання-передачі від 14.11.2024 Реєстру Боржників від 14.11.2024 до Договору факторингу № 14/11/2024, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» з однієї сторони та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали даний акт про те, згідно з вимогами п. 8.3 Договору факторингу № 14/11/2024 від 14.11.2024, Клієнт передав, а Фактор прийняв реєстр боржників Клієнта від 14.11.2024, складений за формою згідно з Додатком №1 до Договору (а.с. 83). Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 14/11/2024 від 14.11.2024, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 4503463 від 26.03.2024 у розмірі 51450,00 грн з яких: залишок заборгованості за тілом кредиту 7000,00 грн, залишок заборгованості за відсотками 40950,00 грн, залишок по штрафах 3500,00 грн (а.с. 82). 16.10.2025 позивачем було направлено на адресу відповідача досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості (а.с. 85). За змістом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію). Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про електронну комерцію» сторони електронного правочину можуть користуватися послугами постачальників послуг проміжного характеру в інформаційній сфері. За вказаних обставин суд дійшов висновку, що укладення між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] договору про надання кредиту № 4503463 від 26.03.2024 в електронній формі відповідає приписам статей 6 та 627 ЦК України, статей 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК Україникредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Договір факторингу № 14/11/2024 від 14.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал», є дійсним та чинним, відомості про те, що він оскаржувався в судовому порядку, відсутні. Відтак,суд погоджується з доводами представника позивача щодо переходу до ТОВ«ФК «Кредит-Капітал», як до нового кредитора, права вимоги до [PERSON] за кредитним договором. Спір виник внаслідок порушення відповідачкою зобов`язань у частині повернення кредитних коштів і наявності/відсутності підстав для стягнення заявленої позивачем заборгованості за кредитом. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 627 ЦК України закріплено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як встановлено вище, матеріали справи містять належні докази того, що ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, погодивши розмір кредиту, порядок і строки здійснення платежів на його погашення, а також досягли домовленості щодо виду, розміру та строків сплати процентів за користування кредитними коштами. Щодо стягнення штрафу 3500,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Верховною Радою України, на території України запроваджено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє станом на час виникнення спірних правовідносин і розгляду справи. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором кредиту позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, а неустойка, нарахована з 24.02.2022 року, підлягає списанню кредитодавцем. Отже, за наявності прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, що настало у період дії воєнного стану, позивач не мав права нараховувати відповідачу штраф. Вимога про стягнення 3500,00 грн штрафу не ґрунтується на вимогах закону, а тому в цій частині позову слід відмовити. З огляду на вищевикладене, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, суд вважає доведеним факт невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4503463 від 26.03.2024, у зв`язку з чим має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідач на користь позивача заборгованості за зазначеним договором 47950,00 грн. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки за наслідком розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2257,61 грн. Крім цього, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00 гривень. Вирішуючи заяву представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає наступне. Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial