Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

У грудні 2025 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 04098-05/2025 в розмірі 18486,00 грн, поданим в електронній формі. Позовні вимоги обґрунтовав тим, що 02.05.2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] було укладено кредитний договір №04098-05/2025. 28.08.2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ЄАПБ» уклали Договір факторингу №28082025, у відповідності до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає ТОВ «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу від 28.08.2025 №28082025 від 28.08.2025 ТОВ «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 18486 грн., з яких: 6000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 6426 грн сума заборгованості за відсотками, 5460 грн сума заборгованості за штрафом, 600 грн сума комісії за видачу кредиту. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 13.01.2026 року за позовною заявою ТОВ «ЄАПБ» відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не оспорював факту укладення кредитного договору з ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та заборгованості за тілом кредиту, однак заперечував щодо стягнення суми штрафу, в частині стягнення комісії та процентів поклався на розсуд суду. Заслухавши відповідача, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов такого висновку. Суд встановив, що 02.05.2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] було укладено кредитний договір №04098-05/2025. 28.08.2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №28082025, у відповідності до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає ТОВ «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №28082025 від 28.08.2025 ТОВ «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 18486 грн., з яких: 6000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6426 грн сума заборгованості за відсотками, 5460 грн сума заборгованості за штрафом, 600 грн сума комісії за видачу кредиту. В п. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи це положення закону правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідач не виконав свого зобов`язання зі сплати кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», які вказані в кредитному договорі. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні - ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до змісту ч.1ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, даючи оцінку доводам позивача щодо обґрунтованості пред`явленого до стягнення розміру заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №04098-05/2025 та її окремих складових, суд не погоджується з вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за штрафом в сумі 5460 грн, оскільки п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, оскільки означені сума штрафу були нарахована відповідачу за прострочення виконання ним зобов`язань за договором кредиту, укладеним 02.05.2025, тобто після 24 лютого 2022 року, коли Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 р., затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 р., в Україні було введено воєнний стан, який триває і донині, то цей штраф та підлягає списанню позикодавцем і не може бути стягнута з позичальника. Отже, після проведеного судом перерахунку заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання кредиту №04098-05/2025 від 02.05.2025 становить: 13026 грн, з яких: 6000 грн - заборгованість за основною сумою, 6426 грн - заборгованість за відсотками, 600 грн заборгованість за комісією. Таким чином, позов ТОВ «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором фінансового кредиту підлягає частковому задоволенню на загальну суму 13026 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частка задоволених вимог становить: 13026 грн / 18486 грн) х 100% = 70,46%. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, то суд дійшов висновку, що розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить: 2422,4 грн х 70,46% = 1706,82 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial