Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] звернулася до Ірпінського міського суду Київської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 06 жовтня 2013 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: донька - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу позивачка зазначає те, що у неї з відповідачем відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння, наявні різні погляди на життя та сім`ю. Позивачка вказує, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Шлюбні відносини фактично припинено. За глибоким переконанням позивача збереження шлюбних стосунків не є можливим та суперечить її інтересам. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 04 вересня 2025 року справу було передано за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Котенко Р. В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2025 року позовну заяву залишено без руху через її невідповідність вимогам статтей 175-177 ЦПК України. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19 січня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в судове засідання на 16 березня 2026 року. У судове засідання сторони не з`явилися, про час, місце та дату слухання справи повідомлялись належним чином. 16 березня 2026 року від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій остання також зазначила, що підтримує позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Також, позивач просила відновити їй дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача до суду не надходило. Направлена відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання судова повістка повернулась до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, є днем вручення судової повістки. Беручи до уваги, що справа розглядається у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін про судове засідання, тобто їх явка є не обов`язковою, враховуючи заяву позивача, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 06 жовтня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 1776. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: донька - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що подальше спільне проживання та збереження родини не є можливим та суперечить її інтересам. Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтями 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася цим правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Беручи до уваги доводи позивача, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За наявності таких обставин справи суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, підстав для надання строку для примирення сторін суд також не вбачає. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України). Судові витрати відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Outcome: approved