Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Адвокат Усенко М.І., який діє в інтересах ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», через підсистему «Електронний суд» подав позов до суду, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 4529401 від 04.04.2024 в розмірі 160312,65 грн, судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04.04.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит № 4529401, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 22500,00 грн на строк 360 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом та комісії, що передбачені кредитним договором. ТОВ «Лінеура Україна» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, кошти відповідачу надано в порядку та в строки, визначені кредитним договором, відповідач умови кредитного договору в повному обсязі не виконала. 14.11.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 14/11/2024, згідно з яким до нового кредитора перейшло право вимоги по відношенню до боржників ТОВ «Лінеура Україна» в тому числі й до відповідача. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 160312,65 грн, з яких: 22500,00 грн - заборгованість за «тілом» кредиту, 126562,65 грн - заборгованість по відсотках, 11250,00 грн - заборгованість за штрафом. 16.10.2025 відповідачу було направлено досудову вимогу, згідно з якою ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» повідомив про заміну кредитора, наявність заборгованості, її розмір та необхідність погашення, проте по даний час заборгованість не погашена. Ухвалою судді від 30.10.2025 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом 15 днів із дня вручення копії даної ухвали подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. На виконання вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач додав до позовної заяви докази надсилання відповідачу копій поданих до суду документів. Ухвалою судді від 10.12.2025 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, до розгляду з повідомленням сторін на 12.01.2026. Судове засідання 12.01.2026 знято з розгляду в зв`язку з непрацездатністю головуючого судді. Розгляд справи відкладено до 29.01.2026. Ухвалою судді від 29.01.2026 витребувано від АТ КБ «Приватбанк» письмові докази за клопотанням представника позивача - адвоката Усенка М.І. Розгляд справи відкладено до 23.02.2026. Судове засідання 23.02.2026 знято з розгляду в зв`язку з непрацездатністю головуючого судді. Розгляд справи відкладено до 12.03.2026. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача - адвокат Усенко М.І. подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав, просив їх задовільнити та розглянути справу без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до приписів ст. 128, 130, 131 ЦПК України. Зокрема, шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив та не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, встановив таке. 04.04.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит № 4529401 (далі - договір, кредитний договір), згідно з умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 22500,00 грн (п. 1.2 договору). Відповідно до пункту 1.3 договору, кредит надається на строк 360 днів. Періодичність платежів за сплати процентів кожні 30 днів. Пунктами 1.4, 1.4.1, 1.4.2 договору встановлено, тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 2,50 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту. Знижена процентна ставка становить 1,13 % за кожен день користування кредитом та застосовується на таких умовах: якщо клієнт до 03.05.2024 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором. Відповідно до пункту 4.1 договору, повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів. Згідно з пунктами 1.6.1, 1.6.2 договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 225000,00 грн, за стандартною процентною ставкою з урахуванням зниженою ставки - 215718,75 грн, Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем вважається укладеним у письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до вимог закону та умов договору. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кошти на умовах, передбачених договором. Факт надання кредитних коштів підтверджується листом АТ КБ «Приватбанк» від 10.03.2026, згідно якого повідомлено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ), на яку було зараховано кошти в сумі 22500,00 грн. Суд, ураховуючи зміст означених доказів, уважає доведеними обставини перерахування відповідачу коштів у розмірі 22500,00 грн. 14.11.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 14/11/2024, згідно з яким до нового кредитора перейшло право вимоги по відношенню до боржників ТОВ «Лінеура Україна», в тому числі й до відповідача. Пунктом 7.1 договору відступлення прав вимоги № 14/11/2024 від 14.11.2024 передбачено, що фінансування (ціна договору) складає 2519545,35 грн без ПДВ. Копія платіжної інструкції № 7534 від 14.11.2024 свідчить про перерахування ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» коштів в сумі 2519545,35 грн на рахунок ТОВ «Лінеура Україна», призначення платежу - оплата за відступлення прав вимоги за договором № 14/11/2024 від 14.11.2024. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 14/11/2024 від 14.11.2024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4529401 від 04.04.2024 на загальну суму 160312,65 грн, з яких: 22500,00 грн - заборгованість за «тілом» кредиту, 126562,65 грн - заборгованість по відсотках, 11250,00 грн - заборгованість за штрафом. Згідно з положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за наданим кредитом у розмірі 22500,00 грн підлягають задоволенню. Відповідно до частин 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 126562,65 грн підлягають задоволенню. Кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22 роз`яснив, що тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Судом встановлено, що кредитний договір був укладений між сторонами 04.04.2024, тобто в період звільнення позичальника від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, а тому нарахування штрафу за невиконання грошового зобов`язання є неправомірним. Суд уважає, що в задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості за штрафом в розмірі 11250,00 грн слід відмовити. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно повернула вказаний борг. Суд зауважує, що протягом розгляду справи відповідач жодних пояснень не подала та не скористалася своїм правом на подачу відзиву на позов. Відповідно ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, у матеріалах справи містяться договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладений між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет»; детальний опис наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги від 08.10.2025; акт наданих послуг правової (правничої) допомоги № 5 від 08.10.2025 на суму 8000,00 грн; ордер на надання правничої допомоги; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адвокатське об`єднання «Апологет». У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Лавентс проти Латвії» від 21.12.2001 (заява № 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. На ці ж обставини та критерії посилається Верховний Суд у справі № 756/2114/17 від 13.02.2019, зменшивши розмір судових витрат, зважаючи на те, що заявлений розмір був неспівмірний зі складністю справи. Враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, співмірність складності справи із наданими адвокатом послуг, витраченого часу, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн, оскільки був витрачений час лише на складання позовної заяви, безпосередньої участі в судових засіданнях укладач позову не брав, інших процесуальних документів не подав, що узгоджується з принципом розумності та об`єктивності. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд, задовольняючи позовні вимоги в розмірі 149062,65 грн (93 % від заявлених позовних вимог у розмірі 160312,65 грн), стягує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно задоволеним вимогам, що становить 2253,00 грн.

Outcome: partial