Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

АТ «Сенс Банк» із застосуванням системи «Електронний суд» звернулось до Придніпровського районного суду м.Черкаси суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за невиконання грошового зобов`язання. Позовні вимоги мотивувало тим, що 14.04.2008 року між Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», найменування якого в подальшому було змінено на АТ «Альфа Банк», згодом на АТ «Сенс Банк», та [PERSON] було укладено договір кредиту № 895/09.2-114, згідно якого позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання було надано грошові кошти в сумі 214.000.00 грн. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит, однак відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконував, в результаті чого утворилась заборгованість за кредитом. Відповідно до виконавчого листа Придніпровського районного суду м.Черкаси, справа № 711/10479/13-ц на користь АТ «Укрсоцбанк» було стягнуто з Відповідача заборгованість за кредитним договором № 895/09.2-114 від 14.04.2008 року, в розмірі 586 418,41 грн. Відповідачем вчасно рішення суду не виконано, таким чином, в результаті не виконання рішення суду та умов договору у відповідача виникла заборгованість розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду, яка станом на 23.02.2022 року становить - 420 728,93 грн., та складається з: сума заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість 87 191,58 грн; сума заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 333 537,35 грн Посилаючись на викладені обставини, АТ «Сенс Банк» просило суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №895/09.2-114 від 14.04.2008, розраховану на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням суду, яка станом на 23.02.2022 становить 420 728,93 грн., та складається з: Сума заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість 87 191,58 грн. Сума заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 333 537,35 грн; судові витрати покласти на відповідачів. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 19 листопада 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання представник позивача АТ «Сенс Банк» не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином. В наданих додаткових поясненнях пунктом 1 просив слухання справи проводити за відсутності представника позивача. Позовні вимоги про стягнення боргу підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі і доданих до неї документів. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком. Відповідач причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вище викладене, та той факт що відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 14.04.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] , укладено договір кредиту №895/09.2-114, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 214000.00 грн. Кігцеве погашення заборгованості 03.04.2009 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 16% річних, а позичальник зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти, комісії (за наявності) за кредитом у встановлений строк та виконати інші зобов`язання за цим договором у повному обсязі. Відповідач [PERSON] несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював погашення заборгованості за договір №895/09.2-114, внаслідок чого утворилась заборгованість. Згідно заочного рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 5 березня 2014 року (справа №2314/10479/13-ц) стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк 03150, м. Київ, вул.Ковпака,29 код ЄДРПОУ 00039019, МФО 300023 заборгованість про надання відновлювальної кредитної лінії №89509.2-114 від 14.04.2008 року в сумі 586418,41 гривень та судовий збір в сумі 3441,00 гривень. Рішення суду набрало законної сили 17 березня 2014 року. 22.05.2014 року Придніпровським районним судом м.Черкаси виданий виконавчий лист по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (справа №2314/10479/13-ц). Відповідно до відмітки з копії виконавчого листа, на зворотньому боці, виконавче провадження закінчено 23.05.2024 року на підставі п.10 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження». Також матеріалами справи встановлено, що у відповідності до статуту АТ «Сенс Банк» вказаний банк є правонаступником усіх прав та обов`язків акціонерного товариства «Альфа-Банк», який в свою чергу являється правонаступником ПАТ Укрсоцбанк Позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] не виконав вищевказане рішення суду, а тому просить стягнути з відповідача кошти за ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно наданого АТ «Сенс Банк» розрахунку за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 сума трьох відсотків річних за невиконання боржником [PERSON] грошових зобов`язань за договір про надання траншу №895/09.2-114 від 14.04.2008 становить 87191.58 грн., сума інфляційних втрат 333537.35 грн, що разом складає 420728.93 грн. (а.с.48-49). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до статей 526, 530, 598, 599ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України визначає відповідальність за порушення грошового зобов`язання та її приписи підлягають застосуванню тільки у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Саме лише прийняття рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст.625 ЦК України сум. Отже, якщо рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та трьох процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання. Частиною 1 ст.612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припинив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Правовий аналіз положень ст. ст. 526, 599, 611, 625ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за весь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 04.06.2019 року у справі №916/190/18, від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц. Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати 3% річних та інфляційних втрат є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно з ст.129-1КонституціїУкраїни судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Таким чином законодавство України передбачає обов`язок боржника (відповідача) добровільно і своєчасно виконати рішення суду. В свою чергу, положеннями ч.2 ст.18 ЦПКУ країни передбачено, що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і не обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Аналогічну правову позицію викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 року у справі № 903/602/24. Оскільки вказана у рішенні Придніпровського районного суду м.Черкаси заборгованість за договором №895/09.2-114 від 14.04.2008 року, погашена але з простроченням, що є триваючим правопорушенням, то позивач має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України. На підставі викладеного з [PERSON] на користь АТ «Сенс-Банк» підлягає стягненню заборгованість за ч. 2 ст. 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання за договором про надання траншу № 895/09.2-114 від 14.04.2008 року за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 включно, а саме: сума заборгованості за трьома відсотками річних у розмірі 87 191,58 грн., а також за інфляційними втратами в розмірі 333 537,35 грн, що разом складає 420 728,93 грн. За таких обставин позовні вимоги АТ«Сенс Банк» підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 5048.76 грн.

Outcome: approved