Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

26.02.2026 року від Володимирського міського суду Волинської області, за підсудністю, надійшла справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.01.2020 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований у Маневицькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 1. Від подружнього життя у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Причиною стала відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, обов`язки з ведення спільного господарства, виховання доньки, зловживання відповідачем алкогольними напоями. Вважає, що примирення між ними неможливе, шлюб існує формально, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 09.01.2020 року у Маневицькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 1. Стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 1331,20 грн. 17.03.2026 року позивач подала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.128 ЦПК України судовою повісткою за його зареєстрованим місцем проживання. Про причини неявки суд не повідомив, будь яких клопотань, заяв, відзиву на позов від нього не надійшло. Враховуючи вимоги ч.1 ст.223 ЦПК України, суд дійшов висновку розгляд справи без участі позивача та відповідача. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 09.01.2020 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований у Маневицькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.01.2020 року (а.с. 9). Подружнє життя сторін не склалося, позивач стверджує, що збереження сім`ї є неможливим, суперечить її інтересам, просить розірвати шлюб. Від подружнього життя у них народилась донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Згідно із ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 36, ст. 51 СК України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Згідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач викладеного позивачем у позовній заяві не заперечив, відзиву на позов не подав, будь яких клопотань, в тому числі про примирення з позивачем, від нього не надійшло. Судом встановлено, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає до задоволення повністю. Згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 1331,20 грн.

Outcome: approved