Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] (відповідач) заборгованість за кредитним договором №101444527 від 30.11.2023 року в розмірі 21676 грн 50 коп, вказуючи на те, що останній, в порушення умов договору, не сплачує своєчасно коштів на повернення суми боргу та відсотків, в результаті чого утворилася вказана заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача за договором відступлення прав вимоги. Ухвалою судді від 23.02.2026 року відкрито провадження у справі з визначенням її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача - ТОВ ФК «Кредит - капітал» в судове засідання не з`явився. У наданій заяві просив розглядати справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Направлене на його адресу судове повідомлення повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. За таких обставин, враховуючи, що заяв про розгляд справи за відсутності [PERSON] та відзиву на позов від нього не надійшло, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, провівши заочний розгляд справи, враховуючи, що представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з положень ч.1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в судовому засіданні 30.11.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №101444527 (надалі Договір), відповідно до умов якого останньому надано грошові кошти в сумі 6000 грн 00 коп строком на 105 днів, який складається з пільгового і поточного періодів, термін повернення яких 14.03.2024 року (пп.1.2, 1.3, 1.4 Договору) з визначенням процентної ставки протягом пільгового періоду, який складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та закінчується 15.12.2023 року, - 2250 грн 00 коп, які нараховуються за ставкою 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом пільгового періоду; протягом поточного періоду, який складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду, - 18900 грн 00 коп, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду; комісії за надання кредиту - 1140 грн 00 коп, яка нараховуються за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (пп.1.3.1, 1.3.2, 1.5.1, 1.5.2, 1.5.3 Договору). Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікатором 357336, при цьому кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] , зазначеному в самому договорі (а.с.8-16). Платіжним дорученням 77601697 від 30.11.2023 року підтверджується факт перерахування ТОВ «Мілоан» коштів в сумі 6000 грн 00 коп на банківський рахунок [PERSON] за реквізитами платіжної карти [NUMBER] (а.с. 17). 26.03.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «Кредит - Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №106-МЛ/Т, за яким ТОВ ФК «Кредит - капітал» набуло право грошової вимоги ТОВ «Мілоан» до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.19-26, 28). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 106-МЛ/Т від 26.03.2024 року (у новій редакції згідно додаткової угоди №1 від 04.02.2025 року) загальна сума заборгованості за кредитним договором [PERSON] становить 21676 грн 50 коп, із яких: 6000 грн 00 коп - заборгованість за тілом кредиту, 14536 грн 50 коп - заборгованість за відсотками, 1140 грн 00 коп - заборгованість за комісією (а.с.27,29). Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 101444527 від 30.11.2023 року, розмір заборгованості [PERSON] станом на 28.01.2026 року становить 21676 грн 50 коп, із яких:6000 грн 00 коп - заборгованість за сумою кредиту, 14536 грн 50 коп - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1140 грн 00 коп - заборгованість за комісіями (а.с.18 зворот). Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань підтверджується, що ТОВ ФК «Кредит - капітал» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, основним видом економічної діяльності якого є Інші види кредитування (а.с.26). Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611, 625 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. За приписами ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги Згідно зі ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги; правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою, що передбачено ч.1 ст. 512 ЦК України. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, що визначено ст. 638 ЦК України. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості не спростована відповідачем в установленому законом порядку, вказаний розрахунок суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ. 23.01.2026 року позивачем надісланий відповідачу лист з вимогою виконати зобов`язання перед ТОВ «ФК «Кредит - капітал» та сплатити заборгованість в загальному розмірі 21676 грн 50 коп (а.с. 29 зворот ). Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Враховуючи, що [PERSON] не виконав обов`язку по погашенню боргу за Договором №101444527 від 30.11.2023 року, в судове засідання не з`явився та не спростував вказаної суми заборгованості, позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 2662 грн 40 коп, що підтверджується платіжною інструкцією №6610 від 28.01.2026 року (а.с.7), розмір витрат за надання правничої допомоги становить 8000 грн (а.с.30-35). Виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи малозначність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, суд дійшов висновку про неспівмірність розміру заявленого до стягнення розміру судових витрат на правничу допомогу у сумі 8000 грн, який є завищеним, в даному випадку розумним та співмірним розміром є 3000 грн витрат на правничу допомогу. Вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до положень ч.1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved