Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

23.01.2026 року до Яготинського районного суду Київської області із Дніпровського районного суд міста Києваі надійшла цивільна справа (єдиний унікальний номер: 755/24140/26 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 10.12.2025 року вищевказану справу передано до Яготинського районного суду Київської області за підсудністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2026 року справу передано для розгляду головуючому судді Яготинського районного суду Київської області Кисіль О.А. Позов обгрунтовано тим, що з відповідачем по справі шлюб зареєстрували 05.09.2004 року у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києва-Святошинського району Київської області, актовий запис № 355. Від подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] . Мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем останніми роками не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. На підставі чого в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю немає. Подружні відносини між ними припинилися з 2024 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно немає. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам позивача. Просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати без надання строку на примирення. В судове засідання позивач не з`явився, в заяві до суду просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, в заяві до суду просила справу розглядати за її відсутності, вимоги позову визнала. В силу ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Перевіривши матеріали справи, роз`яснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що відповідачка позов визнала та її визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом та позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved