Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Грибанов Д.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором с від 16.07.2018 у розмірі 41 883,08 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 16 липня 2018 року [PERSON] уклав із Акціонерним Товариством «Ідея Банк» кредитний договір №Z62/00106/004110525 за умовами якого, позивальник кредит і зобов`язався повернути банку та сплатити за нього проценти. Однак, не виконав цього обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит. 17.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі по тексту - ТОВ «ЄАПБ»), укладено договір факторингу №17112023, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № Z62/00106/004110525 перейшло до позивача. Відповідно до Реєстру боржників №2 до Договору факторингу ТОВ «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] на суму 41 883,08 грн, яка складається з: 12 703,19 грн - заборгованість за основним боргом, 6 170,83 грн заборгованість за відсотками, 23 009,06 грн - заборгованість за комісіями. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги здійснювались безпосередньо АТ «Ідея Банк». ТОВ «ЄАПБ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань. Оскільки, відповідач свої зобов`язання не виконав, позивач просить стягнути з нього заборгованість за договором №Z62/00106/004110525 на загальну суму 41 883,08 грн. Ухвалою суду від 06 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» у судове засідання не з`явився. В прохальній частині позову просив суд справу розглядати за його відсутності, вимоги позову підтримав, у випадку неявки в судове засідання відповідача проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Правом на подання відзиву не скористався. На адресу суду двічі поверталися поштові конверти із позначкою - «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові №755/17944/18 (61-185св23) від 10.05.2023 вказав, що довідка поштового відділення із позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, на підставі положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, судом постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні фактичні обставини справи. 16 липня 2018 року між АТ «Ідея Банк» [PERSON] укладено кредитний договір №Z62/00106/004110525 (надалі по тексту - Договір, а.с.5,6). Відповідно до пункту 1.1. Договору, банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 34 570,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж у разі наявності, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. Відповідно до пункту 1.2. Договору, банк надає кредит у день підписання даного Договору строком на 18 місяців. Датою видачі кредиту, є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника. За користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 5.5% (Маржу Банку). Станом на день укладення Договору змінна частина ставки, визначена за Рішенням Правління Банку, становить 9.5%, що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15% (пункти 1.3., 1.4 Договору). З обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату щомісячно в терміни та розмірах, визначених згідно графіку платежів (пункт 1.10. Договору). За пунктом 2.1 Договору, позичальник, повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 18 щомісячних внесках включно до 15 числа кожного місяця, згідно графіку платежів. Договір підписано [PERSON] власноручно. [PERSON] також ознайомлений з паспортом споживчого кредиту, який містить істотні умови договору: сума кредиту - 34 570,00 грн, загальні витрати за кредитом - 20 356,84 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача - 50 427,71 грн, реальна річна процентна ставка 103,49159241%. Відповідно до пункту 6.1. договору та додатку до Паспорта споживчого кредиту сторонами узгоджено графік щомісячних платежів за кредитним договором, за яким сума погашення кредиту - 34570,00 грн, проценти за користування кредитом - 4470,28 грн, плата за обслуговування - 11 387,43 грн, загальна вартість кредиту - 50 427,71 грн, яка розподілена на 18 платежів з 18.08.2018 по 16.01.2020. 16.07.2018 [PERSON] уклав також Договір добровільного страхування життя на випадок смерті в результаті нещасного випадку, відповідно до пункту 4.4. якого розмір страхового внеску становить 4509,13 грн (а.с.10). Ордером розпорядженням №1 про видачу кредиту від 16.07.2018 підтверджується видача коштів [PERSON] у сумі 30 060,87 грн, згідно Договору № Z62/00106/004110525 (а.с.12). Ордером розпорядженням №2 про сплату страхового платежу доводиться зарахування страхового платежу [PERSON] , в сумі 4 509,13 грн (а.с.12). Відповідно до виписки за договором № Z62/00106/004110525 від 17.11.2023 за період з 16.07.2018 по 17.11.2023, [PERSON] здійснив часткове погашення кредиту на загальну суму 34 009,48 грн, а саме: 10.08.2018 3000,00 грн, 13.09.2018 - 3000,00 грн, 16.10.2018- 2990,00 грн, 15.11.2018 2500,00 грн, 14.12.2018 2499,00 грн, 15.01.2018 2801,54 грн, 21.02.2019 2000,00 грн, 21.02.2019 447,61 грн, 28.02.2019 490,00 грн, 14.03.2019 2801,54 грн, 15.04.2019 2700,00 грн, 14.05.2019 2779,79 грн, 24.06.2019 3000,00 грн, 17.10.2019 3000,00 грн. Відповідно до Довідки розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № Z62/00106/004110525 від 17.11.2023, загальна заборгованість [PERSON] становить 41 883,08 грн, яка складається з: 12 703,19 грн - заборгованість за основним боргом, 6170,83 грн заборгованість за нарахованими процентами, 23 009,06 грн - заборгованість за комісією (а.с.17). 17.11.2023 року між АТ «Ідея банк» та ТОВ «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №17112023 за умовами якого, ТОВ «ЄАПБ» набуло право вимоги до боржників згідно, які вказані у Реєстрі боржників, що є Додатком до Договору факторингу (а.с. 18,19). Згідно Реєстру боржників №2 від 17.11.2023 ТОВ «ЄАПБ» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Z62/00106/004110525 від 17.11.2023 на загальну суму 41 883,08 грн, яка складається з: 12 703,19 грн - заборгованість за основним боргом, 6170,83 грн заборгованість за нарахованими процентами, 23 009,06 грн - заборгованість за комісією (а.с.21). Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитних договорів, отриманням на їх виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договорами, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень частини 1 статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). В силу частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 16.07.2018 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Договір кредиту №Z62/00106/004110525 за яким відповідач отримав у користування кредитні кошти. Відповідно до умов вказаного договору позичальник отримав кредит в розмірі 34 570,00 грн. За ордером розпорядженням №1 [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 30 060,87 грн. Окрім того, судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 16.07.2018 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Договір страхування №Z62/00106/004110525, сума страхового платежу за яким становить 4 509,13 грн. Відповідно до пункту 6.1. договору та додатку до Паспорта споживчого кредиту сторонами узгоджено графік щомісячних платежів за кредитним договором, за яким сума погашення кредиту - 34570,00 грн, проценти за користування кредитом - 4 470,28 грн, плата за обслуговування - 11 387,43 грн, загальна вартість кредиту - 50 427,71 грн, яка розподілена на 18 платежів з 18.08.2018 по 16.01.2020. Як вбачається з виписки за спірним договором за період з 16.07.2018 по 16.07.2018, наданої первісним кредитодавцем, яка відповідає вимогам до первинних облікових документів, та є належним доказом щодо підтвердження заборгованості позичальника, [PERSON] здійснив часткове погашення кредиту на загальну суму 34 009,48 грн, а саме: 10.08.2018 3000,00 грн, 13.09.2018 - 3000,00 грн, 16.10.2018- 2990,00 грн, 15.11.2018 2500,00 грн, 14.12.2018 2499,00 грн, 15.01.2018 2801,54 грн, 21.02.2019 2000,00 грн, 21.02.2019 447,61 грн, 28.02.2019 490,00 грн, 14.03.2019 2801,54 грн, 15.04.2019 2700,00 грн, 14.05.2019 2779,79 грн, 24.06.2019 3000,00 грн, 17.10.2019 3000,00 грн. Згідно з випискою вказані вище платежі в загальній сумі 33 997,36 грн були зараховані первісним кредитодавцем в рахунок повернення кредиту, сплати відсотків по кредитному договору, оплати обслуговування кредиту. Сума 12.12 грн зарахована первісним кредитодавцем в рахунок оплати пені за прострочення сплати кредиту та відсотків. Суд зауважує, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника та розрахунки заборгованості за кредитним договорами є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Зазначений висновок, викладено у постановах Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі №381/1647/21, від 07 грудня 2022 року у справі № 298/825/15-ц, від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц. Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору загальна вартість кредиту для відповідача становить 50 427,71 грн. Таким чином, з урахуванням здійснених відповідачем платежів в сумі 33 997,36 грн, що підтверджується первинними документами, та які зараховані первісним кредитодавцем в рахунок погашення заборгованості за спірним договором, невиконаним залишається зобов`язання у розмірі 16 430,35 грн (50 427,71 33 997,36). Разом з тим, суд критично оцінює долучену позивачем до матеріалів справи довідку розрахунок заборгованості [PERSON] , яка надана первісним кредитодавцем, оскільки така не містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових зазначеної заборгованості за кредитом. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що поданий ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача в порядку переуступки права вимоги належить стягнути заборгованість за кредитним договором №Z62/00106/004110525 у сумі 16 430,35 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» Гладкова В.М. задоволено частково, з останнього на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 1 187 грн 86 коп. із розрахунку: 16430,35*3028/41883,08.

Outcome: partial