Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

ТОВ "СВЕА ФІНАНС" звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позов мотивований тим, що 12 листопада 2024 року між ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" та [PERSON] було укладено договір № 1892517 про надання споживчого кредиту. ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" свої зобов`язання за договором виконало, тоді як відповідач не виконувала умови договору належним чином, в результаті чого у неї утворилась заборгованість в розмірі 56 000,00 грн, з яких 15 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 33 500,00 грн - заборгованість по відсотках, 7 500,00 грн - заборгованість за пенею. Відповідно до договору факторингу від 28 липня 2025 року № 01.02-25/25, укладеному між ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" та ТОВ "СВЕА ФІНАНС", останнє набуло права вимоги за вказаним кредитним договором. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути із відповідача заборгованість за договором № 1892517 від 12 листопада 2024 року в розмірі 56 000,00 грн та сплачений судовий збір. Ухвалою суду від 19 лютого 2026 року у даній справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до судового розгляду. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час, день та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник позивача просив розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідач заяв, клопотань, відзиву не надала, причини неявки до суду не повідомила. За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом ухвалено проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно із ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 12 листопада 2024 року між позичальником [PERSON] та ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" укладено договір № 1892517 про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort", який підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором М876. Згідно до п. 1.1 Договору, Товариство надає Споживачу кошти у кредит в національній валюті України - гривні, а Споживач збов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до п. 1.2 - 1.4 Договору, сума кредиту складає: 15 000,00 грн; строк кредиту: 365 днів; періодичність платежів зі сплати процентів: кожні 30 днів. Із п. 1.5 Договору слідує, що за користування кредитом нараховуються проценти в наступному порядку та на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору. Відповідно до п. 2.1 Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . Також, під час укладення вищевказаного кредитного договору, відповідачем 12 листопада 2024 підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Додаток № 1 до Договору, що є графіком платежів, Додаток № 2 до Договору, а саме: інформаційне повідомлення від споживача фінансових послуг та Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови надання ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" кредитних коштів відповідачу. Відповідачу кредитні кошти були перераховані в обсязі та у строк, визначені умовами договору, що підтверджено повідомленням листом ТОВ "ПЕЙТЕК" № 20250730-1343 від 30 липня 2025 року та не оспорюється відповідачем. Таким чином, ТОВ" СЕЛФІ КРЕДИТ" умови договору виконало в повному обсязі, відповідач умов договору належним чином не виконала, коштів не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість. 28 липня 2025 року ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" та ТОВ "СВЕА ФІНАНС" уклали договір факторингу № 01.02-25/25, згідно умов якого останнє набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги відносно боржників ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ", зокрема до [PERSON] за договором № 1892517 від 12 листопада 2024 року. Так, відповідно до наданого розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1892517 від 12 листопада 2024 року становить 56 000,00 грн, з яких 15 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 33 500,00 грн - заборгованість по відсотках, 7 500,00 грн - заборгованість за пенею. Щодо заборгованості за штрафом суд зазначає наступне. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно з пунктами 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 на території України оголошено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який триває і на теперішній час. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову в частині стягнення штрафу, так як протягом періоду його нарахування діяв воєнний стан. Щодо решти позовних вимог суд дійшов висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які належать до договірних зобов`язань, а саме випливають з договору кредиту, встановив, що права позивача порушенні відповідачем, а тому вони підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 48 500,00 грн, з яких 15 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 33 500,00 грн - заборгованість по відсотках. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, зокрема розмір відшкодованих судових витрат визначається пропорційно сумі задоволених позовних вимог. З огляду на часткове задоволення судом позовних вимог із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2 305,82 грн, яка являється пропорційною розміру задоволених позовних вимог (2 662,40*(100*48 500:56 000):100).

Outcome: approved