Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду з позовом, який обґрунтовують тим, що 23.01.2025 між ТОВ «Фінансова Компанія «Кредіплюс» та [PERSON] укладено кредитний договір №168580 на суму 10 667 грн. у формі електронного документа з використанням електронного підпису. На виконання умов кредитного договору 23.01.2025 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № [NUMBER] , що в свою чергу свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. Отже, кредитодавець свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. 16.04.2025 між ТОВ «Фінансова Компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №16042025, відповідно до умов якого останньому, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру прав вимог №5 від 05.08.2025 до договору факторингу №1 та акту приймання передачі до позивача перейшло право вимоги до відповідача. Загальна сума заборгованості становить 12 175,48 грн., яка складається з: 8047,08 грн. заборгованість по тілу кредиту; 3227,40 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 301 грн. заборгованість по комісії; 600 грн. заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на їхню користь заборгованість за кредитним договором №168580 від 23.01.2025 в розмірі 12 175,48 грн. та судові витрати, які складаються з судового збору сумі 2422,40 грн., і витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» в позовній заяві просив розгляд справи провести за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позов не надав. Ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 23.01.2025 між ТОВ «Фінансова Компанія «Кредіплюс» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №168580, за умовами якого сума/ліміт кредиту 10667,00 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 8000,25 грн. на №рахунку/картки позичальника № 4149-51ХХ-ХХХХ-7045, у національній валюті (п.2.2.1); строк кредитування 84 дні з 23.01.2025 по 17.04.2025 (п.2.6); проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 390% річних. Тип процентної ставки фіксована (п.2.3); знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1 грн.. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100 грн. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено (п.2.4); денна процентна ставка складає 8917.47 грн. (вісім тисяч дев`ятсот сімнадцять грн. сорок сім коп.) / 10667.00 грн. (десять тисяч шістсот шістдесят сім грн. 00 коп.) / 84 днів * 100% = 0,9952%/день. Договір підписаний відповідачем 23.01.2025 року за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 5ffd34ef. ТОВ «Фінансова Компанія «Кредіплюс» на виконання умов договору №168580 від 23.01.2025 року, виконало свої зобов`язання, зокрема передало [PERSON] у власність грошові кошти в розмірі 10 667,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок [NUMBER] зазначений в договорі, що підтверджується довідкою наданою АТ «Райффайзен Банк» №81-15-9/1004-БТ від 20.01.2026 року. Відтак, первісний кредитор свої зобов`язання за договором №168580 виконав у повному обсязі. Із наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що відповідачем здійснено відповідний алгоритм дій, спрямованих на укладення Кредитного договору №168580 від 23.01.2025 року. Підписавши кредитний договір у наданій редакції, відповідач погодився з умовами кредитування, у тому числі і щодо порядку та строку користування кредитом. 16.04.2025 року між ТОВ «Юніт Капітал» (фактор) та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредіплюс» (клієнт) укладено договір факторингу № 16042025, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до виписки з особового рахунку, сформованого ТОВ «Юніт Капітал», заборгованість [PERSON] за договором №168580 від 23.01.2025 року станом на 23.04.2025 становить 12 175,48 грн. та складається з: 8047,08 грн. прострочене тіло, 3227,40 грн. прострочені відсотки; 301 грн. прострочена комісія, заборгованість по штрафах 600 грн. Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до частини 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно частини 12 та 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статей 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити борг, а також відсотки. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідачем рішення суду про визнання договорів факторингу недійсними, суду не надано. Копії договорів факторингу та реєстри прав вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Отже, враховуючи досліджені докази, а також встановлені обставини, суд вважає доведеним, що ТОВ «Юніт Капітал» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов договору №168580 від 23.01.2025, що був укладений між [PERSON] та первісним кредитором ТОВ «Фінансова Компанія «Кредіплюс». [PERSON] , скориставшись кредитними коштами, не виконав належним чином умови договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість по несплаченому кредиту, відсотками за користування кредитом. Враховуючи зазначені норми права та надані докази, суд вважає, що позивачем доведено факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені кредитним договором №168580 від 23.01.2025, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором в розмірі 11 575,48 грн., з яких: 8047,08 грн. заборгованість за тілом; 3227,40 грн. заборгованість за відсотками; заборгованість за комісією 301 грн. Водночас, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на свою користь нарахованої неустойки у розмірі 600 грн., суд зазначає таке. Позивач вказує, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем у зв`язку з тим, що даний пункт виключено відповідно до Закону України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». На підставі змін, за договорами укладеними з 24.01.2024 року кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки , (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. Проте відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, а саме п. 18. Законодавцем унормовано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, враховуючи те, що на час ухвалення судом цього рішення воєнний стан в Україні не скасовано, вимоги позивача про стягнення з відповідача нарахованої неустойки у розмірі 600 грн. задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такі висновки містяться в додатковій постанові ВП ВС від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові ВС від 12.12.2019 року у справі №2040/6747/18. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу ТОВ «Юніт Капітал» надало суду: договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 укладений між адвокатським бюро «Соломко та партнери» та ТОВ «Юніт Капітал»; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; акт прийому - передачі наданих послуг від 25.11.2025, який є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025, укладений між Адвокатським бюро «Соломко та партнери» та ТОВ «Юніт Капітал» на суму 7000 грн; додаткову угоду №25771367576 до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025, згідно якої ТОВ «Юніт Капітал» доручило, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту прав та інтересів клієнта, в тому числі по справах про стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною. За таких обставин, суд вважає, що позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що підлягають стягненню з [PERSON] на корить ТОВ «Юніт Капітал» понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Згідно із ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданого платіжної інструкції № 31333 від 18.12.2025 року, позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 гривень, а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 2 303,02 гривень (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 11 575,48 грн. ? 2422,40 грн. ? 12175,48 грн.). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. № 36 постанови № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Outcome: partial