Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Колект центр» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 3594397 від 27.08.2021 року в розмірі 26257,68 грн. Також просить стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 13000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.08.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір позики № 3594397, згідно з умовами якого відповідачу надано позику в сумі 4000 грн. на строк 30 днів, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 26.09.2021 року. Відповідно до п. 1.5.1. Комісія за надання кредиту: 280,00 грн., яка нараховується за ставкою 7,00 відсотків від суми кредиту одноразово, згідно з п.1.5.2. проценти за користування кредитом: 1056,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; п. 1.6. стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до 1.7. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору. На виконання умов договору товариство свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши [PERSON] позику, проте остання своїх зобов`язань належним чином не виконала, порушивши умови договору позики, в результаті чого виникла заборгованість за договором на загальну суму 26257,68 грн. 28.12.2021 року було укладено договір №28-12/2021-72, відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3594397. 10.01.2023 року було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3594397. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №3594397. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 3594397 від 27.08.2021 року, що підлягає стягненню з позичальника, станом на день формування позовної заяви, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 26257,68 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 3600 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 22657,68 грн. Ухвалою суду від 14.01.2026 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху. 26.01.2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» по підсистемі «Електронний суд» подало заяву про усунення недоліків позову. Ухвалою суду від 27.01.2026 року відкрите провадження у справі та призначений судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України не надходило. В позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачу [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з судовою повісткою, які вона не отримала у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, а тому відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належно повідомленою про розгляд справи. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходило. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористалася. Зустрічного позову не пред`явила, заяв та клопотань від її імені про відкладення розгляду справи чи з інших процесуальних питань до суду не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України наявні підстави для вирішення судом справи за наявними матеріалами. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що 27.08.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір позики № 3594397, згідно з умовами якого відповідачу надано позику в сумі 4000 грн. на строк 30 днів, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 26.09.2021 року. Відповідно до п. 1.5.1. Комісія за надання кредиту: 280 грн., яка нараховується за ставкою 7,00 відсотків від суми кредиту одноразово, згідно з п.1.5.2. проценти за користування кредитом: 1056 грн., які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; п.1.6. стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до 1.7. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 цього Договору. Відповідно до п. 2.3.1.2. Позичальник має право продовжити строк кредитування на 1 (один) день шляхом подальшого користування кредитними коштами після закінчення становленого строку (з урахуванням усіх пролонгацій). Таке продовження відбувається щоразу в разі користування кредитними коштами після спливу попередньо визначеного строку, однак загальний період пролонгації не може перевищувати 60 днів. Якщо внаслідок чергового продовження загальний строк пролонгації перевищить 60 днів, строк продовжується лише на кількість днів, що залишилися до досягнення загального 60-денного ліміту. Користування кредитними коштами припиняється в разі відсутності заборгованості за тілом кредиту перед Кредитодавцем (а.с.10-12). У заяві-анкеті на отримання кредиту від 27.08.2021 року [PERSON] просила надати їй кредит в сумі 4000 грн. на термін 30 днів на її картковий рахунок для використання його у споживчих цілях. Комісія за надання кредиту 280 грн., яка нараховується одноразово за ставкою 7,00% від суми кредиту, процентна ставка 0,88% за кожен день користування кредитом (а.с.15). Також відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту та Графік платежів за договором про споживчий кредит № 3594397 від 27.08.2021 року (а.с.13-14). Згідно квитанції ID платежу: 1746386546 кредитні кошти в сумі 4000 грн. були перераховані відповідачу [PERSON] 27.08.2021 року на її власну платіжну карту № [NUMBER] за кредитним договором № 3594397 від 27.08.2021(а.с.22). [PERSON] своїх зобов`язань належним чином не виконала, в результаті чого виникла заборгованість за договором, яка згідно розрахунків позивача становить 26257,68 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 3600 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 22657,68 грн. 28.12.2021 року було укладено договір №28-12/2021-72, відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3594397 (а.с.27-29). Згідно реєстру боржників до договору факторингу №28-12/2021-72 від 28.12.2021 року заборгованість [PERSON] за тілом кредиту становить 3600 грн., заборгованість за процентами становить 12217,68 грн., що разом становить 15817,68 грн. (а.с.36). 10.01.2023 року було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3594397 (а.с.37-39). Згідно реєстру боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 року заборгованість [PERSON] становить за тілом кредиту у розмірі 3600 грн., заборгованість за процентами у розмірі 22657,68 грн., що разом становить 26257,68 грн. (а.с.49). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Із дослідженого судом договору про споживчий кредит № 3594397 від 27.08.2021 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН», встановлено, що останній укладений в електронній формі та зі сторони споживача підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором U74522. Надання відповідачу вказаного одноразового ідентифікатора підтверджується довідкою про ідентифікацією ТОВ «Мілоан» (а.с.21). Отже, підписання договору позики № 3594397 від 27.08.2021 року свідчить про те, що [PERSON] всі умови цілком зрозуміла та своїм підписом письмово підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики,він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Разом з тим, статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З боку відповідача не надано до суду у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту необхідно задовольнити повністю, оскільки відповідачем порушено умови договору позики № 3594397 від 27.08.2021 року, укладеного між нею та ТОВ «МІЛОАН», та не виконано взятих на себе зобов`язань. Щодо стягнення відсотків, суд зазначає наступне. Відповідно договору факторингу №28-12/2021-72 від 28.12.2021 року ТОВ «МІЛОАН» право вимоги за договором позики № 3594397 від 27.08.2021 року, укладеним з [PERSON] , відступило ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с.27-29). Факт передачі прав вимоги підтверджують копії актів приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу №28-12/2021-72 від 28.12.2021року, копія платіжного доручення № 0316880000 від 30.12.2021 року, копія Реєстру боржників до договору факторингу №28-12/2021-72 від 28.12.2021 року. При передачі права вимоги ТОВ «МІЛОАН» здійснило розрахунок заборгованості з якого вбачається, що сума боргу відповідача становить 15817,68 грн., з яких 3600 грн. заборгованість по основній сумі кредиту та 12217,68 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги з урахуванням пролонгації. У подальшому ТОВ «Вердикт Капітал» самостійно здійснило нарахування відсотків, незважаючи на те, що станом на день укладення договору факторингу між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Колект Центр» 10.01.2023 року, пролонгація за договором позики №3594397 від 27.08.2021 року була завершена, а сума заборгованості відповідача становила 26 257,68 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 3 600 грн., а заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 22 657,68 грн. Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідальність за порушення грошового зобов`язання визначена ст. 625 ЦК України, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у разі заміни сторони зобов`язання до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункти 37, 38)). За приписами ст.ст. 1080,1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Згідно зі ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. При цьому, з укладеного договору факторингу між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» не вбачається право нараховувати додаткові стягнення, що в свою чергу не дає право правонаступнику ТОВ «Коллект Центр» на їх стягнення, а тому в цій частині в задоволенні позову слід відмовити. З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором №3594397 від 27.08.2021, який був укладений між нею та ТОВ"МІЛОАН", як в обумовлені договором строки, так і враховуючи відсутність відомостей про те, що відповідач на час розгляду справи виконала свої зобов`язання за Договором № 3594397 від 27.08.2021перед ТОВ «Вердикт Капітал», а в подальшому і перед ТОВ «Колект Центр», суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість в розмірі 15817,68 грн., з яких 3600 грн. заборгованість по основній сумі кредиту та 12217,68 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги з урахуванням пролонгації. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією №0602720001 від 23.01.2026 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. (а.с.71), який він просить стягнути з відповідача. Враховуючи результат вирішення спору,

Outcome: partial