Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Державна іпотечна установа звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в особі законних представників [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Корабельної у м. Херсоні ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради, Виконавчий комітет Херсонської міської ради орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Херсонської міської ради про розірвання договору фінансового лізингу, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та виселення без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування позову зазначено, що між Державною іпотечною установою та [PERSON] був укладений Договір фінансового лізингу №ФЛ202000475, посвідчений 02.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хильою О.В. за реєстровим №884. За умовами вказаного договору, лізингодавець передав лізингоодержувачу в строкове платне володіння та користування об`єкт житлової нерухомості, а саме квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності Державній іпотечній установі. За п. 1.4 договору, предмет лізингу передається у фінансовий лізинг [PERSON] у платне володіння та користування на строк до 01.07.2040 року включно, але не менше ніж на 1 рік. [PERSON] за умовами договору зобов`язався сплачувати лізингові платежі, до яких включено відшкодування вартості предмету лізингу в сумі не менше 3125,00 грн. та винагороду за отриманий фінансовий лізинг предмет лізингу в строки та порядку, визначеним договором. Розмір відсоткової ставки винагороди за отримане у фінансовий лізинг житло становить 15,3% річних. 16.01.2023 Державна іпотечна установа отримала лист Національної поліції Департаменту патрульної поліції від 13.01.2023 №1055/41/44/02-2023, яким Орган забезпечення житлом повідомив ДІУ, що у зв`язку зі звільненням із служби в поліції старшого лейтенанта поліції [PERSON] договір про компенсацію частини лізингових платежів від 02.07.2020 року № ДК202000472 припинив свою дію. Пунктом 7.1 договору компенсації передбачено підстави припинення договору до яких віднесене звільнення заявника зі служби. У зв`язку з розірванням Договору компенсації, з січня 2023 року зобов`язання за Договором фінансового лізингу [PERSON] мала виконувати самостійно, з урахуванням умов щодо строків і обсягу сплати лізингових платежів, визначених Договором фінансового лізингу. В той же час, [PERSON] припинила виконувати належним чином свої договірні зобов`язання, внаслідок чого з лютого 2023 р. виникла прострочена заборгованість та станом на 21.10.2024 р. становить 187 595,65 грн. У зв`язку з несплатою [PERSON] щомісячних платежів за Договором фінансового лізингу більше ніж 90 календарних днів, Позивач на підставі п.5.5. та п.5.7. Договору фінансового лізингу звернувся до [PERSON] з Вимогою про дострокове розірвання договору фінансового лізингу та звільнення (виселення) предмету лізингу від 16.07.2024 №2145/15/36, яка була надіслана на відомі адреси [PERSON] цінним листом з описом вкладення. З огляду на значне порушення умов відповідачем договору фінансового лізингу, позивач змушений звернутись до суду з позовом. Просить розірвати Договір фінансового лізингу №ФЛ202000475, посвідчений 02.07.2020 року, який укладений між Державною іпотечною установою та [PERSON] ; визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , в особі законних представників [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування за квартирою [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності Державній іпотечній установі шляхом вилучення запису про інше речове право: 37142628, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; примусово виселити [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , в особі законних представників [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності Державній іпотечній установі, без надання іншого житлового приміщення; стягнути з [PERSON] на користь Державної іпотечної установи сплачений судовий збір в розмірі 6 056,00 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.02.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25 лютого 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не надали. Заяв, клопотань чи відзив на адресу суду не надав. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Корабельної у м.Херсоні ради в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заяв, клопотань на адресу суду не надходило. Представник третьої особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заяв, клопотань чи відзив на адресу суду не надала. Представник третьої особи Виконавчий комітет Херсонської міської ради орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Херсонської міської ради в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, надала заяву про розгляд справи без її участі та повідомила про неможливість складення висновку. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 02 липня 2020 року між Державною іпотечною установою та [PERSON] укладено договір фінансового лізингу №ФЛ202000475, за п. 1.1 якого лізингодавець зобов`язується передати лізингоодержувачу в строкове платне володіння та користування об`єкт житлової нерухомості, що належить лізингодавцю на праві власності та передати його у власність лізингоодержувачу на умовах, визначених договором, а лізингоодержувач зобов`язується прийняти об`єкт житлової нерухомості, володіти та користуватись ним протягом усього строку фінансового лізингу, та після повного виконання умов договору та сплати всіх лізингових платежів набути його у власність на підставі договору. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хильою О.В., зареєстрований в реєстрі за №884. За п. 1.2 договору, на дату підписання договору права власності на об`єкт житлової нерухомості квартира [ADDRESS] , складається з 2 житлових кімнат, загальна площа 49,9 кв.м, житлова площа 29,7 кв.м, що передається у фінансовий лізинг належить лізингодавцю на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 03.06.2020 року, укладеного між лізингодавцем та [PERSON] . Згідно п. 1.4 договору, предмет лізингу передається лізингодавцем у фінансовий лізинг лізингоодержувачу у платне володіння та користування на строк до 01.07.2040 року включно, але не менш ніж на 1 рік. Вартість предмету лізингу визначена (за згодою сторін) складає 750 000,00 грн, без ПДВ (п. 1.5 договору). Для вчинення правочину надано нотаріально засвідчену заяву [PERSON] про згоду на укладання договору, справжність підпису на якій засвідчена приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Нікодон О.О. 22.06.2020 року, за реєстровим №2776 (п. 1.9 договору). За п. 2.3 договору, розмір відсоткової ставки винагороди за отримане у фінансовий лізинг житло визначається договором у наступному розмірі: п. 2.3.1 15,3% річних розмір відсоткової ставки винагороди за отримане у фінансовий лізинг житло, що встановлено лізингодавцем з дня передачі жита згідно п. 2.1 договору; п. 2.3.2 17,8% річних розмір відсоткової ставки винагороди за отримане у фінансовий лізинг житло, що набуває чинності з дня розірвання договору про компенсацію частини лізингових платежів, зазначеного у п. 2.2 договору. Відповідно до п. 2.4 договору, лізингоодержувач зобов`язується: -до дати підписання Акту приймання-передачі предмета лізингу, зазначеного у п. 2.1.1 здійснити перший платіж на поточний рахунок лізингодавця в сумі 0,00 грн, який відшкодовує частину вартості предмету лізингу, та надати підтвердження оплати розрахунковий документ; -щомісячно сплачувати лізингові платежі, до яких включено відшкодування вартості предмету лізингу в сумі не менше 3125,00 грн, та винагороду за отриманий у фінансовий лізинг предмет лізингу в строки та порядку, визначеному договором. Згідно п. 3.1 договору, лізингодавець надає згоду на те, що в предметі лізингу можуть бути зареєстровані та проживатимуть такі особи: лізингоодержувач [PERSON] , [INFO] , чоловік [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] . Зазначені в цьому пункті договору особи набувають рівних з лізингоодержувачем прав та обов`язків щодо користування предметом лізингу. Лізингоодержувач несе відповідальність перед лізингодавцем за порушення умов договору особами, які проживають разом із ним. Реєстрація місця проживання лізингоодержувача та осіб, які проживатимуть разом з ним, за адресою розташування предмету лізингу здійснюється в порядку, встановленому чинним законодавством України. Вселення до предмету лізингу інших осіб, які не вказані у договорі, для постійного проживання в ньому можливе тільки після отримання на це письмової згоди Лізингодавця. Протягом усього строку дії Договору Предмет лізингу є власністю лізингодавця (п. 4.1 договору). Відповідно до п. 5.1 договору, лізингоодержувач має право відмовитися від договору письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі, якщо прострочення передачі предмету лізингу у фінансовий лізинг не з вини лізингоодержувача, становить більше 60 календарних днів. У цьому випадку будь-які платежі за договором лізингоодержувачем не сплачуються. Лізингоодержувач має право відмовитися від Договору та від користування предметом лізингу, письмово повідомивши про це лізингодавця за 3 календарних місяці. Якщо лізингоодержувач звільнив предмет лізингу без попередження, лізингодавець має право вимагати від лізингоодержувача відшкодування витрат на утримання предмету лізингу за 3 календарних місяці (п. 5.2 договору). Згідно п. 5.5 договору лізингодавець має право відмовитись від договору та/або вимагати звільнення (виселення) лізингоодержувача та осіб, що проживають разом з ним, з предмету лізингу без надання іншого житлового приміщення, у тому числі у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або за рішенням суду, в наступних випадках: - прострочення сплати лізингових платежів (частково або у повному обсязі) більше 90 календарних днів; - руйнування (знищення) або псування предмету лізингу лізингоодержувачем або іншими особами, за дії яких він відповідає; - використання лізингоодержувачем та іншими особами, за дії яких він відповідає, предмету лізингу житло не за призначенням та/або систематичне порушення права та інтересів сусідів; - здійснення лізингоодержувачем будь-яких поліпшень предмета лізингу без попередньої письмової згоди лізингодавця; - не укладення лізингоодержувачем, протягом 60 календарних днів після отримання ним предмета лізингу в строкове платне володіння та користування, договорів на утримання та постачання житлово-комунальних послуг; - прострочення сплати (частково або у повному обсязі) лізингоодержувачем спожитих їм житлово-комунальних послуг та платежів на утримання, пов`язаних з предметом лізингу більше 90 календарних днів; - інших випадках, передбачених чинним законодавством України. Відповідно до п. 5.6 договору, у разі розірвання договору за рішенням суду, повернення лізингодавцем коштів здійснюється відповідно до рішення суду. Лізингоодержувач та інші особи, які разом з ним проживали, підлягають виселенню з предмету лізингу на підставі рішення суду, без надання іншого житла. Згідно до п.6.1.4. Договору, Лізингоодержувач зобов`язаний у разі несплати лізингових платежів протягом 90 (дев`яносто) календарних днів, на вимогу Лізингодавця-Позивача повернути Предмет лізингу у стані, в якому Предмет лізингу було прийнято у володіння та користування, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому Договорі. У разі дострокового розірвання Договору, а також, якщо лізингоодержувач, після закінчення строку дії договору, не реалізує своє право на придбаня предмету лізингу у власність, зобов`язаний повернути Предмет лізингу лізингодавцю у належному і справному стані з урахуванням умов Договору (п.6.1.10 договору). Згідно з п.7.1.2. Договору, Лізингодавець має право вимагати від лізингоодержувача дотримання строків сплати лізингових платежів, передбачених Договором та вимагати повернення переданого у фінансовий лізинг Предмету лізингу, якщо Лізингоодержувач не сплатив лізингових платежів протягом 90 (дев`яносто) календарних днів. За актом приймання-передачі нерухомого майна від 03.06.2020 року, Державна іпотечна установа передала, а [PERSON] прийняла у володіння та користування об`єкт житлової нерухомості, а саме квартиру [ADDRESS] . 02 липня 2020 року між Департаментом патрульної поліції та Державною іпотечною установою та [PERSON] укладено договір про компенсацію частини лізингових платежів №ДК202000472, за яким, з метою надання державної підтримки на придбання доступного житла Орган забезпечення житлом здійснює компенсацію частини лізингових платежів за рахунок коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством, шляхом їх перерахування на поточний рахунок ДІУ, вказаний у п. 9 цього договору. За п. 1.2 договору, житлом є 2 кімнатна квартира загальною площею 49,9 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Вартість житла, що передається ДІУ заявнику у фінансовий лізинг становить 750 000,00 грн., без ПДВ (п. 1.3 договору). Згідно п. 1.4 договору, вартість житла, що підлягає компенсації частини лізингових платежів, згідно Порядку та цього договору становить 750 000,00 грн, без ПДВ. Відповідно до Порядку та на виконання умов Договору, Орган забезпечення житлом, згідно отриманого від ДІУ Реєстру платежів за формою, наведеною у Додатку 2 до Договору, зобов`язується щомісячно компенсувати частину лізингових платежів, а саме: Відповідно до п.1.8.1, який змінено на підставі договору про внесення змін та доповнень №1 від 14.12.2020 року, 15% від щомісячної суми, яка відшкодовує частину вартості житла, зазначеної у п. 1.4 договору, яка відповідно до Порядку визначена з урахуванням: - стажу служби (років вислуги) заявника, що дає право на компенсацію частини щомісячної суми, яка відшкодовує частину вартості житла у розмірі 10%; - кількості дітей заявника віком до 18 років, які проживають разом із ним, що дає право на компенсацію частини щомісячної суми, яка відшкодовує частину вартості житла, у розмірі 5% (але не більше як на 10%); - стажу роботи (років вислуги) іншого з подружжя (у разі, коли дружина/чоловік заявника є поліцейським або особою рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту), що дає право на компенсацію частини щомісячної суми, яка відшкодовує частину вартості житла у розмірі 0%. У відповідності до п. 7.1 договору, договір припиняється у разі звільнення заявника зі служби (крім випадків, зазначених у п. 24 Порядку); дострокового розірвання договору фінансового лізингу; прострочення заявником сплати лізингових платежів більше ніж на 90 днів. Відповідно до розрахунку заборгованості від 30.10.2024 р. №4731/6/7 за договором фінансового лізингу №ФЛ202000475 від 02.07.2020 року, станом на 21.10.2024 року заборгованість [PERSON] за договором за щомісячними лізинговими платежами у розмірі 187595,65 грн, в тому числі винагорода лізингодавця за отримане у фінансовий лізинг житло із розрахунку 17,8% річних від фактичного залишку несплаченої частини вартості предмету лізингу у сумі 125095,65 грн. Вказана заборгованість обліковується за період з лютого 2023 року по вересень 2024 року. Згідно листа від 13.01.2023 року №1055/44/02-2023 Національної поліції України Департаменту патрульної поліції, повідомлено Державну іпотечну установу про припинення договору, у зв`язку із звільненням [PERSON] зі служби в поліції згідно з п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», згідно наказу Департаменту патрульної поліції від 05.01.2023 року №14 о/с. З копії витягу з наказу №14 о/с від 05.01.2023 року Національної поліції України Департаменту патрульної поліції вбачається, що [PERSON] згідно з п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби поліції. 07.03.2023 року за вих. №735/11/3 Державною іпотечною установою на адресу [PERSON] надіслано Плановий графік платежів для подальшого погашення заборгованості за договором лізингу у зв`язку із отриманням листа про звільнення з Національної поліції України Департаменту патрульної поліції та припинення дії Договору про компенсацію частини лізингових платежів №ДК202000475 від 02.07.2020 р. 18.10.2023 року за вих. №3270/11/3 Державною іпотечною установою на адресу [PERSON] надіслано повідомлення про наявність простроченої заборгованості за договором фінансового лізингу, у якому повідомило про допущення прострочення сплати щомісячних лізингових платежів в сумі 73068,39 грн. в кількості 225 днів станом на 16.10.2023 р. Просили протягом 14 календарних днів з дня отримання цього повідомлення сплатити в повному обсязі всю суму простроченої заборгованості. 21.10.2023 року за вих. №3638/32/3 Державною іпотечною установою на адресу [PERSON] надіслано повідомлення про сплату заборгованості за договором фінансового лізингу, у якому повідомило, що станом на 20.11.2023 року обліковується заборгованість за щомісячними лізинговими платежами у розмірі 82788,67 грн, в тому числі винагорода лізингодавця за отримане у фінансовий лізинг житло із розрахунку 17,8% річних від фактичного залишку несплаченої частини вартості предмету лізингу у сумі 54663,67 грн. Вимагали погашення протягом 7 календарних днів з дня отримання цього повідомлення прострочену заборгованість за щомісячними лізинговими платежами у розмірі 82788,67 грн, в тому числі винагорода лізингодавця за отримане у фінансовий лізинг житло із розрахунку 17,8% річних від фактичного залишку несплаченої частини вартості предмету лізингу у сумі 54663,67 грн. У разі несплати заборгованості договір вважати розірваним не пізніше ніж через 2 календарних місяця з моменту спливу семиденного терміну та звільнити предмет лізингу протягом 30 календарних днів з дати розірвання договору. 16.07.2024 року за вих. №2145/15/36 Державною іпотечною установою на адресу [PERSON] надіслано вимогу про дострокове розірвання договору фінансового лізингу та звільнення (виселення) предмету лізингу, у якому повідомлено про дострокове розірвання договору фінансового лізингу з 02.07.2020 р. та про необхідність звільнення предмету лізингу протягом 30 днів. Згідно листа Виконавчий комітет Херсонської міської ради орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Херсонської міської ради від 23.02.2026 року, повідомлено про неможливість надати висновок щодо предмету спору, оскільки на теперішній час фактичне місце перебування (проживання) родини [PERSON] невідоме. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Наслідки невиконання зобов`язання передбачені статтею 611 ЦК України. Загальні правові та організаційні засади фінансового лізингу в Україні регулюються Законом України «Про фінансовий лізинг». Згідно з нормами права цього Закону: - до складу лізингових платежів включаються: сума, що відшкодовує частину вартості об`єкта фінансового лізингу, винагорода лізингодавцю за отриманий у фінансовий лізинг об`єкт фінансового лізингу, інші складові, зокрема платежі та/або витрати, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору фінансового лізингу та передбачені таким договором (пп. 1-3 ч. 2 ст. 16); - після отримання лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу лізингодавець має право відмовитися від договору фінансового лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингоодержувача, та вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу у разі, якщо лізингоодержувач не сплатив за договором фінансового лізингу лізинговий платіж частково або в повному обсязі та прострочення становить більше 60 календарних днів (п. 1 ч. 4 ст. 17); - лізингові платежі, сплачені лізингоодержувачем за договором фінансового лізингу до дати односторонньої відмови лізингодавця від договору фінансового лізингу або його розірвання, не підлягають поверненню лізингоодержувачу, крім випадків, якщо одностороння відмова від договору фінансового лізингу або його розірвання здійснюються до моменту передачі об`єкта фінансового лізингу лізингоодержувачу. Лізингодавець має право стягнути з лізингоодержувача заборгованість із сплати лізингових платежів на дату розірвання договору, неустойку (штраф, пеню), документально підтверджені витрати, у тому числі на оплату ремонту, відшкодування витрат на ремонт об`єкта фінансового лізингу та/або сплати інших платежів, безпосередньо пов`язаних з виконанням договору фінансового лізингу, відповідно до умов такого договору та законодавства, у тому числі витрати, понесені лізингодавцем у зв`язку із вчиненням виконавчого напису нотаріусом (ч. 7 ст. 17). Відповідно до ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України). У постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 910/10191/17 зазначено, що договір фінансового лізингу є змішаним договором, який поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу, а передбачені договором лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченню дії договору. На правовідносини, що склалися між сторонами щодо одержання позивачем - лізингодавцем лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність відповідачу, поширюються загальні положення про купівлю-продаж (абз. 3 п. 6.6.4). Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу (ч. 2ст. 692 ЦК України). За приписами ч. ч. 2, 4 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням, до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно дост. 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення ст. 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Наслідком розірвання договору є відсутність у лізингодавця обов`язку надати предмет лізингу у майбутньому у власність лізингоодержувача і, відповідно, відсутність права вимагати його оплати. Умови договорів щодо зобов`язання лізингоодержувача сплачувати лізингові платежі в повному обсязі до моменту розірвання договору, на які посилається відповідач, не впливають на те, що у разі розірвання договору лізингу не підлягає стягненню невнесена лізингоодержувачем у складі лізингових платежів покупна вартість об`єкта лізингу (постанова Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 911/3483/16). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] звільнена зі служби з Національної поліції України Департаменту патрульної поліції, а відтак договір про компенсацію частини лізингових платежів від 02.07.2020 року №ДК202000472 припинив свою дію, внаслідок чого у [PERSON] виник обов`язок самостійного внесення лізингових платежів за договором лізингу. В той же час, як встановлено з розрахунку заборгованості, [PERSON] починаючи з лютого 2023 року припила виконувати свої зобов`язання та вносити лізингові платежі, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка як станом на день звернення позивача до суду, так і на день ухвалення судом рішення відповідачем не погашена, на письмові вимоги позивача про усунення порушень відповідач не прореагував. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимог позивача про розірвання договору фінансового лізингу підлягають задоволенню. Вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, яка належить на праві приватної власності Державній іпотечній установі шляхом вилучення запису про інше речове право 37142628 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не наведено жодних обґрунтувань вказаній вимозі, а розірвання договору лізингу приводить сторони у попередній до його складання стан. Щодо іншої частини позовних вимог. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Разом із цим статтею 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та частиною четвертою статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого житла, а органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення ЄСПЛ від 13 травня 2008 року у справі «Маккенн проти Сполученого Королівства», від 02 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України»). Згідно з частинами першою, другою статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вказаної норми при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка вказує про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Будь-яке виселення або позбавлення особи права користування житлом допускається виключно на підставах, передбачених законом, і повинно відбуватись в судовому порядку. При розгляді справи по суті необхідно звернути увагу на баланс інтересів сторін спору. Питання про визнання припиненим права користування житлом та зобов`язання відповідача звільнити житло в контексті пропорційності застосування такого заходу має оцінюватися з урахуванням обставин щодо об`єкта нерухомого майна, а також наявності чи відсутності іншого житла. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року в справі № 447/455/17. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за відомостями УДМС України в Херсонській області зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відомостей про їх місце реєстрації за адресою предмета лізингу [ADDRESS] та їх фактичне проживання у житлі судом не встановлено та позивачем не доведено, а відтак, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 3028,00грн., а саме з повнолітніх відповідачів по 1 514,00грн. з кожного.

Outcome: partial