Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

У листопаді 2025 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 002/20036552-SP від 20.04.2023 в розмірі 89732 грн 01 коп. та судовий збір в розмірі 2 422 грн 40коп. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 20.04.2023 між АТ «Таскомбанк» і [PERSON] було підписано заяву-анкету № 002/20036552-SP щодо приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг у межах проекту «Sportbank». Відтак відповідач є власником поточного рахунку у гривні № [NUMBER] , який відкритий відповідно до п. 1.2.2 кредитного договору. Позичальнику було надано послугу Кредитування рахунку (п. 1.2.3. кредитного договору) та встановлено Ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 100 000 гривень), а саме надані кредитні кошти в сумі 40 000 грн. Процентна ставка за встановленим кредитним лімітом відповідно до п. 1.2.3 - 0,22 відсотка в день відповідно Строк користування 1 рік з автоматичною лонгацією. Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору № 002/20036552-SP від 20.04.2023, його заборгованість станом на 15.10.2025 становить89732,01 грн, яка складається з: 39464,36 грн - заборгованість по тілу кредиту, 50267,65 грн - заборгованість за процентами. АТ «Таскомбанк» надсилав відповідачу повідомлення-вимогу про дострокове повернення кредиту та погашення заборгованості за процентами в стислі терміни, однак зазначені порушення усунуті не були, заборгованість не сплачено. З огляду на вказані обставини, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. Ухвалою судді від 04 грудня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, за клопотанням позивача витребувано докази у справі. 05.02.2026 на адресу суду надійшов відзив в якому представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що Позивач не довів склад та розмір заборгованості належними і допустимими доказами, що позбавляє відповідача та суд можливості перевірити правильність заявлених сум. Позивач заявляє до стягнення 89 732,01 грн, з яких проценти понад 50 тис. грн. Разом із тим, подані Позивачем матеріали не містять такого обсягу первинних даних, який дозволив би суду самостійно перевірити правильність розрахунку заборгованості. Крім того, Позивач просить стягнути 50 267,65 грн процентів. Однак, конкретна ставка залежить від виду операцій і тарифів, а тарифи можуть передбачати різні ставки (у тому числі підвищені у разі прострочення). Але при цьому банк не надає пояснень та не розкриває питання чому до спірної суми застосована конкретна ставка (0,22% чи інша) і в який період. Позивач обґрунтовує процентну ставку посиланнями на тарифи та умови. Натомість тарифи мають змінний характер, і банк може змінювати їх в односторонньому порядку в межах передбачених правил. Однак, незрозумілим є яка саме редакція тарифів діяла в спірний період і чи був Відповідач належним чином повідомлений та чи погодився з нею. Позивач мав би надати документальне підтвердження редакції тарифів (датована редакція, номер версії, дата введення в дію), докази, що саме ця редакція діяла в кожному періоді нарахування, докази доведення до відома Відповідача (повідомлення, дата, спосіб, підтвердження отримання/ознайомлення), прив`язку розрахунку процентів саме до цих тарифів. За відсутності таких доказів посилання банку на тарифи має оцінюватися судом як недостатнє, а відповідні нарахування - як непідтверджені. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав, зазначених в відзиві. Вислухавши представника відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що 20.04.2023 між АТ «Таскомбанк» і [PERSON] було підписано заяву-анкету № 002/20036552-SP щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг у межах проекту «Sportbank» Відповідно до п. 1.2.2 кредитного договору відповідачу відкрито рахунок № [NUMBER] . Факт видачі кредиту також підтверджується випискою з особового рахунку відповідача [PERSON] за період з 12.10.2023 по 15.10.2025. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 15.10.2025 становить 89732,01 грн, яка складається із: 39464,36 грн - заборгованість по тілу кредиту, 50267,65 грн - заборгованість за процентами. Як вбачається з повідомлення-вимоги № 210031/70 від 12.09.2025 року банк звертався до відповідача з вимогою про виконання зобов`язань за кредитним договором № 002/20036552-SP від 20.04.2023 та сплату заборгованості станом на 11.09.2025 року у загальній сумі 87127,47грн., протягом тридцяти днів з моменту отримання листа, але не пізніше сорока п`яти днів. Дана вимога була направлена [PERSON] на адресу зазначену ним у заяві на отримання кредитних коштів, а саме: [ADDRESS] ., рекомендованим листом, що підтверджується згрупованим списком «Укрпошта». У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, позивач просить стягнути в судовому порядку з відповідача заборгованість в розмірі 89732,01 грн. Відповідно до положень ст.205ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст.6ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1статті 627 ЦК України). Відповідно до положень ч.1 ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, вище встановленими обставинами справи підтверджується факт укладення між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] 20.04.2023 шляхом підписання Заяви-анкети №002/20036552-SP щодо приєднання до пуслічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», який підписано Позичальником електронним цифровим підписом. У пункті 2 зазначеного Договору вказано, що перед підписанням цієї заяви [PERSON] ознайомився з Публічною пропозицією разом з додатками, Тарифами, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, Паспортом споживчого кредиту, що розміщені на сайті Банку, посилання на примірник якої разом з додатками я отримав в Мобільному додатку «Sportbank, і з якою я повністю згоден, зміст розумію, положення якої зобов`язуюсь неухильно дотримуватись. Крім того, за приписами статті 204ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі N2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору №002/20036552-SP від 20.04.2023. Зазначений договір недійсним не визнано. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. На підставі п.1 ст.1049ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до змісту ст.610, ст.612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Як встановлено судом відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість в загальному розмірі 89732,01 грн, яка складається з: 39464,36 грн - заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. простроченим), 50267,65 грн - заборгованість за відсотками (в т.ч. простроченими), у зв`язку з чим Банком 12.09.2025 на адресу [PERSON] було надіслано Повідомлення-вимога про дострокове повернення кредиту у зазначеній вище сумі, проте відповідач зазначену вимогу не виконав, кредитний борг не погасив, що і стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості. Так, позивачем на підтвердження заявлених до [PERSON] позовних вимог суду надано наступні докази: Заява-анкета №002/20036552-SP від 20.04.2023, яка підписана відповідачем електронним цифровим підписом; ксерокопія паспорта, Повідомлення-Вимога про дострокове повернення кредитних коштів від 12.09.2025, Публічна пропозиція (оферта) АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачі платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», виписка по особовим рахункам кредитного договору за період з 12.10.2023 по 15.10.2025, розрахунок заборгованості за кредитним договором. Оскільки, в матеріалах справи міститься копія кредитного договору, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтверджено отримання відповідачем кредитних коштів, користування кредитними коштами та часткове погашення боргу, суд доходить висновку про наявність підстав для повного задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved