Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-19 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликається на те, що 18.05.2019 вона із відповідачем зареєстрували шлюб у Стрийському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 121. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: донька [PERSON] [INFO] та донька [PERSON] [INFO] . Зазначила, що їхня сім`я із відповідачем розпалась та існує формально. Більше року вони не підтримують шлюбних стосунків з відповідачем та не ведуть спільного господарства з причини агресії чоловіка та фізичного насильства, у них різні погляди на життя, вона втратила до чоловіка почуття любові і поваги. Звернула увагу, що подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам. Позивачка повідомила, що обидві доньки проживають разом із нею в м. Стрию. Оскільки донька [PERSON] не досягла трьохрічного віку, вона має право отримувати від відповідача кошти на своє утримання у розмірі 1/6 усіх видів його доходу, перебуваючи в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягненню трьох річного віку. Зазначила, що відповідач проходить військову службу в Збройних Силах України, та отримує належну заробітну плату, а тому має змогу платити кошти на її утримання. Позивачка просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 18 травня 2019 року Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 121. Стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] трьохрічного віку в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06.01.2026. 10.02.2026 від представника відповідача - адвоката Кулі В.С. надійшла заява, у якій він зазначив, що відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, однак не погоджується з обставинами викладеними у позовній заяві та не погоджується з позовом в частині стягнення аліментів на утримання дружини. Фактичне припинення спільного проживання та сімейних відносин між сторонами відбулося у грудні 2025 року, а не за рік до подання позову, як це зазначено у позовній заяві. На підтвердження цього відповідач зазначає, що 28 жовтня 2025 року сторони фактично проживали однією сім`єю. До грудня 2025 року сторони підтримували сімейні відносини, спільно вирішували питання, пов`язані з побутом та дітьми, а відповідач брав та продовжує надалі брати активну участь у матеріальному забезпеченні сім`ї та дітей. Позивачка у позовній заяві також посилається на агресивну поведінку та фізичне насильство з боку відповідача, який категорично заперечує зазначені твердження та наголошує, що будь-які факти фізичного чи психологічного насильства відсутні: позивачка ніколи не зверталась до правоохоронних органів; відсутні медичні довідки, судові рішення чи інші докази, які б підтверджували такі обставини. Таким чином, твердження про агресивну поведінку відповідача є безпідставними, оціночними та недоведеними, а отже не можуть бути покладені в основу судового рішення. Відповідач постійно підтримує зв`язок із дітьми, бере участь у їхньому житті та забезпечує їх необхідними речами, в тому числі фінансово. Відповідач проходячи військову службу продовжує проявляти турботу та піклування до дітей, підтримуючи їх морально та емоційно. Щодо вимог про стягнення аліментів на утримання позивачки зазначив, що вона є працездатною особою та фактично здійснює трудову діяльність, отримуючи дохід. Крім того, діти відвідують дитячий садок та не потребують цілодобового догляду. Відповідач сплачує аліменти на утримання дітей, відповідно стягнення аліментів на дружину понесе надмірний фінансовий тягар для відповідача. Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу зазначив, що у матеріалах справи відсутні належні докази понесення таких позивачем. Відповідно представник позивача просить в задоволенні вимог про стягнення аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трьохрічного віку та стягненні витрат на правову допомогу відмовити. 20.03.2026 від представника відповідача - адвоката Кулі В.С. надійшли додаткові пояснення у справі з приводу не підтверджених витрат на правову допомогу та сумнівів у фактичному здійсненні оплати. У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, покликаючись на викладені у позові обставини та зазначила, що з відповідачем вони не живуть близько року. Крім цього просить стягнути алументи на її утримання, оскільки вона не працює і займається вихованням та утриманням дітей. Представник позивача адвокат Андрейків Ю.Я. в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити із підстав викладених у ньому. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача адвокат Куля В.С. в судовому засіданні зазначив, що відповідач не заперечує щодо задоволення позову в частині розірвання шлюбу, оскільки сторони не проживають разом з грудня 2025 року. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення донькою трьохрічного віку, не заперечив проти стягнення з нього аліментів у розмірі одного прожиткового мінімуму. Заяви та клопотання учасників справи. 09.02.2026 від представника відповідача адвоката Кулі В.С. надійшла заява про вступ у справу як представника. 09.02.2026 від представника відповідача адвоката Кулі В.С. надійшла заява про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду, з власних технічних засобів. Процесуальні дії у справі. 07.01.2026 суд звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру щодо отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. Ухвалою від 12.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді від 10.02.2026 вирішено судові засідання проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС (https://vkz.court.gov.ua/), за участю представника відповідача адвоката Кулі В.С. З`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, суд доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як вбачається із паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 04.06.2019 [PERSON] народилась [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Відповідно до довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 207020-2019 від 20.06.2019, [PERSON] народилась [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 18 травня 2019 року у Стрийському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 121. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Стрию Стрийського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 30 грудня 2021 року, [PERSON] народилась [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] , актовий запис № 551. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Стрийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 22 грудня 2023 року, [PERSON] народилась [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] , актовий запис № 290. Як вбачається із витягу з реєстру територіальної громади №2025/012520199 від 29.08.2025, [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки ВК Стрийської міської ради Львівської області про реєстрацію місця проживання особи № 185, [PERSON] [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із витягу з реєстру територіальної громади №2025/019389452 від 29.12.2025, [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки ГУ Пенсійного фонду України у Львівській області, [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку і отримує соціальну допомогу при народжені дитини. Згідно паспорта громадянина України виданого 28.03.2016, [PERSON] народився [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Як вбачається із витягу з реєстру територіальної громади №2026/002015082 від 08.02.2026, [PERSON] [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Військової частини [NUMBER] Збройних сил України Міністерства оборони України № 58/380 від 06.01.2026, [PERSON] перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині [NUMBER] . На підтвердження отримання доходів [PERSON] надано відомості із Пенсійного фонду України за формою ОК-5. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивачки припинити шлюбні відносини з відповідачем та наявності у сторін дитини, що унеможливлює розірвання шлюбу безпосередньо в органі державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя та стягненням аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо права на шлюб, розірвання шлюбу чи визнання його недійсним, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Сімейним кодексом України , Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року й протоколами до неї, Загальною декларацією прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН у 1948 році, котрі є невід`ємною частиною національного законодавства України. Так, відповідно до ст. 51 Конституції України, сім`я охороняється державою. В силу ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Згідно із ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН у 1948 році, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Так, за приписом частини 3 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім цього, суд враховує роз`яснення Пленуму Верховного суду України, викладені в пункті 10 постанови від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з якими проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно із статті 84 СК України право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін, тому позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку суд звертає увагу на наступне. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, зауважує, що аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Суд при визначенні розміру аліментів на утримання дружини виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного Кодексу України). При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дітей за рішенням суду. Слід зазначити, що відповідно до довідки Військової частини [NUMBER] Збройних сил України Міністерства оборони України № 58/380 від 06.01.2026, [PERSON] перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині [NUMBER] , відповідно відповідач отримує заробітну плату та має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення трьохрічного віку дитиною в заявленому позивачкою розмірі. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, суд вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави за вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1331 грн. 20 коп. та на користь позивачки за позовну вимогу про розірвання шлюбу судовий збір у розмірі 1212,00 грн. Разом з тим, частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Суд звертає увагу, що до матеріалів справи надано докази, які підтверджують здійснення відповідних витрат позивачем на правову допомогу адвокату. Таким чином, суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін, дійшов переконання, що заявлені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими в розмірі 5000, 00 грн. На підставі статей 84, 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved