Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором № 1079021 від 27.06.2023 у загальному розмірі 42 775,23 грн, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.06.2023 між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту № 1079021, за умовами якого ТОВ «Слон кредит» перерахувало кредитні кошти на картковий рахунок [PERSON] в сумі 20 000,00 грн. Кредитодавець взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, а відповідач, у свою чергу, порушив взяті на себе зобов`язання, оскільки вчасно та у визначеному розмірі не повертав отримані у кредит кошти та кошти за користування кредитом, у зв`язку з чим у нього перед кредитодавцем виникала заборгованість у розмірі 42 775,23 грн, з яких: 20 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 22 775,23 заборгованість за відсотками. 23.07.2024 між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладений Договір факторингу № 2307-24, відповідно до якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги, в тому числі і до відповідача [PERSON] на суму 42 775,23 грн. У добровільному порядку [PERSON] не вчиняє дій, спрямованих на погашення заборгованості, тому позивач, який набув права вимоги, звернувся з даним позовом до суду і просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість та судові витрати. Ухвалою судді від 23.09.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, передбаченого ст. 274-279 ЦПК України, без виклику сторін, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Ухвала судді про відкриття провадження у справі направлена та доставлена до електронного кабінету відповідача [PERSON] 24.09.2025. Станом на день розгляду справи відзив від відповідача до суду не надійшов. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив такі обставини, відповідні їм правовідносини та дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 27.06.2023 між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту № 1079021. Відповідно до умов зазначеного договору укладення цього Договору здійснювалося сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечувався споживачу через Вебсайт. Електронна ідентифікація споживача здійснювалася при вході в Особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення електронних даних, направлених Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході. Товариство зобов`язалося надати споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язувався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до п. 1.3. договору сума кредиту (загальний розмір) складає: 25 000,00 грн; тип кредиту кредит. Відповідно до п.1.4. строк кредиту 731 днів з кінцевим терміном повернення 27.06.2025(включно), детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до п. 1.5. тип процентної ставки фіксована; за користування кредитом нараховуються проценти за процентною ставкою, яка залежить від періоду її встановлення та становить: - за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125% річних); - за вci наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 100,00% річних. Відповідно до п. 1.6. мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Перед укладенням договору Товариством була здійснена електронна ідентифікація споживача для входу в Особистий кабінет, відповідно до п.1.1 Договору та був використаний відповідний спосіб ідентифікації та верифікації споживача. Відповідно до п. 2.1. договору кошти кредиту надавалися Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання) у розмірі 20 000,00 гривень на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки [NUMBER] , та у розмірі 5 000,00 гривень на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати Процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5. Договору. Факт перерахування кредитних коштів позичальнику [PERSON] підтверджується Листом ТОВ «ПЕЙТЕК» № 20250626-110 від 26.06.2025, яке надає платіжні послуги на підставі укладеного з ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Договору про організацію переказу грошових коштів № 06062022-1 від 2022-06-06, відповідно до якого 27.06.2023 були перераховані кошти у розмірі 20 000 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Нормою ст. 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні. Так, зокрема, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином(відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ст. 513 ЦК України). Відповідно до положень ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 23.07.2024 між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладений Договір факторингу № 2307-24, відповідно до якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги в тому числі і до відповідача [PERSON] на суму 42 775,23 грн. Відповідно до наданої копії платіжного доручення № 9082 від 30.07.2024 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» сплачено ТОВ «Слон кредит» грошові кошти у сумі 259 407 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Із Витягу з Додатку до Договору факторингу № 2307-24 від 23.07.2024 вбачається, що ТОВ «Слон кредит» відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» майнові права вимоги відносно боржника [PERSON] (кредитний договір № 1079021 від 27.06.2023), загальна сума заборгованості 42 775,23 грн, з яких: 20 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 22 775,23 грн заборгованість за відсотками. Таким чином [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за Кредитним договором № 1079021 від 27.06.2023 у розмірі 42 775,23 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом досліджено наявний у матеріалах справи Розрахунок заборгованості за кредитом, відповідно до якого заборгованості відповідача становить 42 775,23 грн. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У справі, що розглядається, позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаним договором, презумпція правомірності якого не спростована. Беручи до уваги наявний у матеріалах даної справи розрахунок заборгованості за кредитним договором, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, та інші надані позивачем докази в сукупності, суд дійшов висновку, що зроблені позивачем розрахунки заборгованості є обґрунтованими, та підстав їм не довіряти у суду не має. Таким чином, оскільки відповідач зі свого боку не виконав умови договору, в результаті чого утворилася заборгованість, позовні вимоги, спрямовані на відновлення позивачем своїх порушених прав та законних інтересів, кожен аргумент позивача знаходить своє підтвердження наявними у матеріалах справи доказами, відтак суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення у повному обсязі. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000 гривень суд ураховує таке. Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» (заява № 58442/00) від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Судом встановлено, що 01.01.2025 між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Лівак Іванною Миколаївною було укладено Договір про надання правової допомоги № 42649746, відповідно до умов якого адвокат взяла на себе зобов`язання надати клієнту юридичну допомогу. Відповідно до Додаткової угоди № 1079021 до Договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025 адвокат Лівак І.М. зобов`язалася здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] . Згідно з детальним описом робіт на підставі договору про надання правової допомоги та акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) адвокат виконала роботи щодо надання правничої допомоги на загальну суму 6 000,00 грн. Нормою ч. 6 ст. 137 ЦПК України регламентовано, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У матеріалах справи відповідне клопотання відповідача відсутнє. Водночас, ураховуючи категорію справи, обсяг наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність,

Outcome: approved