Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

02.03.2026 представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Городоцького районного суду Львівської області з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг 25.08.2022 підписав заяву б/н, згідно якої отримав кредит у розмірі встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що відображається у розрахунку заборгованості за договором, а тому свої зобов`язання не виконав і з нього необхідно стягнути 200009 грн. 25 коп., з яких 155580 грн. 59 коп. заборгованість за тілом кредиту, 44428 грн. 66 коп. заборгованості за простроченими відсотками. Ухвалою суду від 03.03.2026 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву, проте відповідач відзиву у встановлений строк не подав, а також не подав клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій в суд заяві просив про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення судом не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подав, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи. Як визначено Верховним Судом у постанові від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18, наявна в матеріалах справи довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.08.2022 відповідач [PERSON] підписав Заяву про приєднання до Умов і Правил надання послуг в Приватбанку, в результаті чого отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі, що зазначений у Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Як вбачається із підписаної відповідачем Заяви, процентна ставка фіксована і становить 42.0 % річних для картки Універсальна та 40.8 % річних для картки Універсальна Gold, змінюваної ставки немає. З розрахунку заборгованості [PERSON] видно, що станом на 15.02.2026 у відповідача виникла заборгованість в розмірі 200009,25 грн., з яких 155580 грн. 59 коп. заборгованість за тілом кредиту, 44428 грн. 66 коп. заборгованості за простроченими відсотками. Згаданою вище Заявою про приєднання до Умов та Правил надання послуг передбачено також реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші важливі правові аспекти, з якими [PERSON] повністю погодився, підписавши текст такої Заяви. Відповідач не оспорював умови кредитування та отримання ним встановленого банком розміру кредитного ліміту. Доказів належного виконання зобов`язань зі сплати кредиту відповідачем надано не було. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено у ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідач звертався до позивача за отриманням кредитних коштів, що доводиться його заявою від 25.08.2022. Також, як встановлено судом з розрахунку заборгованості за кредитом відповідача, сума коштів, які використано та не повернуто позичальником в межах кредитного ліміту станом на 15.02.2026 складає 155580 грн. 59 коп. За відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення відповідачем, суд встановлює такий розмір заборгованості, виходячи з розрахунку позивача, та вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за кредитом у сумі 155580 грн. 59 коп., який необхідно стягнути на користь позивача. Погоджується суд і з необхідністю стягнення з відповідача в користь позивача обрахованих відсотків за порушення грошового зобов`язання, так як відповідач був ознайомлений з умовами кредитування та відсотковою ставкою за договором кредиту, про що підписався в Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг. З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог. У зв`язку з повним задоволенням цивільного позову, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути у повному обсязі суму понесених судових витрат. На підставі ст. 526, 530, 610, 629, 634, 638, 1054 ЦК України,

Outcome: approved