Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 110 800,00 грн. (а.с.1-4). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.08.2024 між [PERSON] та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» укладено договір 222904219 (на умовах визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), згідно якого забезпеченою є цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Volkswagen Transporter, р.н. [NUMBER] . [INFO] за участю цього транспортного засобу, під керуванням відповідача, сталась дорожньо-транспортна пригода, під час якої було заподіяно смерть пішоходу - [PERSON] . Відповідно вироку Новозаводського районного суду м. Чернігова дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] ПДР. Місце ДТП, до якого був причетний відповідач - [PERSON] залишив. Згідно угоди про припинення зобов`язань переданням відступного між сторонами узгоджено суму страхового відшкодування в сумі 110 800 грн. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на підставі страхового акту № ОЦВЗ-М-25-33-1625/1 від 27.01.2025 сплачено за шкоду пов`язану зі смертю потерпілої - 110 800 грн. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» вживалися заходи досудового врегулювання. 21.11.2025 компанія звернулась до боржника з регресною вимогою № 08-03-14/1-04/13781, проте станом на дату подання позовної заяви заборгованість не сплачено. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 11 лютого 2026 року відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, при цьому зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання суду не повідомив, відзив на позовну заяву відповідач не подав. З урахуванням вищевикладеного судом 23.03.2026 постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Volkswagen Transporter, р.н. [NUMBER] 18.11.2024 була застрахована ПАТ «НАСК «ОРАНТА» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії №222904219 від 20.08.2024, який станом на 18.11.2024 був діючий (а.с.7). Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12.08.2025 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України (а.с.39-41). Вироком Чернігівського апеляційного суду від 13.11.2025, вирок в частині призначення додаткового покарання скасовано. Ухвалено в цій частині новий вирок, яким [PERSON] призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, якщо він протягом вказаного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України. (а.с. 42-46) Вироком встановлено, що [INFO] о 19 год 42 хв [PERSON] , керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», реєстраційний номер [NUMBER] , рухався у м. Чернігові по вул. Івана Мазепи у напрямку від вул. Пантелеймонівська до вул. О. Мацієвського. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 та дорожньою розміткою 1.14.1 Правил дорожнього руху, розташованого біля будинку № 43 по вулиці Івана Мазепи у м. Чернігові, проявив неуважність, відволікся від керування транспортним засобом, відповідно, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, а саме появу у межах нерегульованого пішохідного переходу пішохода [PERSON] , не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, у результаті чого здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , яка перетинала проїзну частину дороги у межах нерегульованого пішохідного переходу зліва на право відносно напрямку руху автомобіля. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження, які в комплексі мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Смерть [PERSON] настала [INFO] на місці події внаслідок масивної крововтрати, що виникла внаслідок отриманої політравми. Згідно копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 17). Відповідно копії довідки про причину смерті, [PERSON] померла у зв`язку із політравмою із залученням декількох ділянок тіла (а.с. 18). Згідно копії свідоцтва про народження, [PERSON] народилась [INFO] , батьком зазначений - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 19). Відповідно до копії свідоцтва про одруження, [PERSON] , змінила прізвища після одруження на [PERSON] (а.с. 20). Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 33). Згідно з угодою про припинення зобов`язання переданням відступного, укладеною 27.01.2025 між ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та [PERSON] (на підставі довіреності від 17.01.2025), сторони з метою врегулювання страхового випадку - ДТП, що мала місце [INFO], за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 222904219, досягли згоди про те, що загальний розмір страхового відшкодування відповідно до п. 27.2, 27.3, п. 27.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»« за шкоду, пов`язану із смертю [PERSON] , складає 110 800 грн. (а.с. 13). На підставі заяви по полісу № ЕР/222904219 (а.с.14), розрахунку страхового відшкодування (а.с.10-11), розрахункової квитанції СПД [PERSON] , квитанції до прибуткового касового ордера ФОП [PERSON] , фіскального чеку ТОВ «АТБ-Маркет», фіскального чеку від 19.11.2024 та страхового акту №ОЦВЗ-М-25-33-1625/1 (а.с.9, 29-32), ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатило [PERSON] страхове відшкодування на суму 110 800 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 5337 від 27.01.2025 (а.с.8). ПАТ «НАСК «ОРАНТА» зверталося з регресною вимогою від 21.11.2025 (а.с.12) до відповідача щодо сплати 110 800 грн, але кошти до цього часу не сплачені. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» ( в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані: з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України). Відповідно до положень ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове стархування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до абзацу «в» п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 цього Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно ч.1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положеннями ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Положеннями ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У ході розгляду справи встановлено, що [PERSON] порушив ПДР України. За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що вина відповідача у дорожньо-транспортній пригоді встановлена вироком суду. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З боку відповідача відзиву на позов не надійшло і суд виходить з об`єму наданих позивачем доказів відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України. Відповідачем не спростований розмір страхового відшкодування. Таким чином, дослідивши матеріали справи в повному обсязі, враховуючи те, що вина відповідача у вчиненні правопорушення встановлена та не підлягає доказуванню, а встановлені та зазначені в даному рішенні факти, вказують на те, що ПАТ «НАСК «ОРАНТА» після проведення страхового відшкодування, набуло право зворотної вимоги до відповідача [PERSON] , а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. V. Розподіл судових витрат. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 3 328,00 грн (а.с.5), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved