Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Представник ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 274057600 в розмірі 35117,09 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 03.12.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 274057600. Кредитодавець свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит в розмірі 14050,00 грн. на банківську картку № [NUMBER] . Відповідач в свою чергу свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 35117,09 грн., яка складається з: 11939,09 грн. заборгованість по кредиту, 23178,00 грн. заборгованість по процентам. 03.06.2025 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № МВ-ТП/38, у відповідності до умов якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» передає (відступає) ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» приймає належні ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Всупереч умовам договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ні на рахунки попереднього кредитора. Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 24 лютого 2026 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від представника позивача та відповідача клопотання про проведення судового засідання до суду не надходило. Відповідачем відзив на позов не подано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, а також відповідно положень ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд вважає за необхідне проводити розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений зобов`язанням строк, належним чином відповідно до умов договору, вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК передбачено, що кредит надається на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні, за винятком зобов`язань, нерозривно пов`язаних з особою кредитора (ст. 515 ЦК України). При цьому заборона на відступлення права вимоги має встановлюватися законом або договором. Таким чином відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, для стягнення заборгованості за кредитним договором суд на підставі відступлення права вимоги до інших осіб, повинен перевірити на підставі належних та допустимих доказів як факт наявності в Клієнта права вимоги до боржників, так і факт переходу права вимоги до Фактора, зокрема, здійснення повної оплати Фактором Клієнту права вимоги, що переходить. 03.12.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії № 274057600 (далі Договір). Згідно умов Договору клієнту надається кредит в розмірі 14050,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності строком на 30 днів; дата надання кредиту 03.12.2024, кінцева дата повернення кредиту 02.01.2030; процентна ставка 0,98% в день на залишок заборгованості за кожен день користування кредитом, що становить 357,70% річних, фіксована; комісія за видачу кредиту 702,50 грн.; кредит надається в безготівковій формі на карту клієнта № 5355-28ХХ-ХХХХ-0263. Згідно з наданим розрахунком первісного кредитора, заборгованість [PERSON] складає в сумі 17918,09 грн., яка складається з наступного: 11939,09 грн. заборгованість по кредиту; 5979,00 грн. заборгованість по процентам за користування. 03.06.2025 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № МВ-ТП/38, у відповідності до умов якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» передає (відступає) ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» приймає належні ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру прав вимоги від 03.06.2025 до Договору факторингу № МВ-ТП/38 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло право грошової вимоги до відповідача за Договором в розмірі 23887,64 грн., яка складається з наступного: 11939,09 грн. заборгованість по кредиту; 5979,00 грн. заборгованість по процентам за користування, 5969,55 заборгованість за неустойкою. Однак, неустойка у розмірі 5969,55 грн. не підлягає стягненню з відповідача, у відповідності до вимог п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Матеріалами справи підтверджено перехід прав вимоги від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». Відповідно до наданого розрахунку позивача, заборгованість [PERSON] складає в сумі 35117,09 грн., яка складається з наступного: 11939,09 грн. заборгованість по кредиту; 23178,00 грн. заборгованість по процентам за користування. Згідно Договору факторингу № МВ-ТП/38 від 03.06.2025 відступлене право вимоги означає весь обсяг прав грошових вимог, що наявні та виникнути у майбутньому, тому відсотки, нараховані фактором після відступлення прав вимоги, є правомірними та підлягають стягненню з відповідача. Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором відповідач порушив обумовлені договором строки і порядок повернення сум кредитів, а також визначені діючим цивільним законодавством України вимоги до виконання зобов`язань, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з нього суми заборгованості за кредитом у розмірі 35117,09 грн. ґрунтуються на законі, отже підлягають задоволенню. Представник позивача заявив клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування клопотання зазначив, що вартість послуг визначена договором про надання правової допомоги, а в Акті вказано обсяг наданої адвокатом допомоги та її вартість. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Статтею 133 ЦПК України передбачено види судових витрат, які складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До матеріалів заяви представником позивача додано Договір про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024 згідно з яким, АО «Ліга юридичних технологій та інновацій» прийняло на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та Додатковою угодою № 2512 від 26.12.2025 погодили винагороду за надання послуг. Згідно Акту приймання-передачі наданих послуг від 26.12.2025 адвокатське об`єднання виконано роботу за наступним списком: - підготовка до розгляду справи (4 години) 1000,00 грн.; - підготовка та направлення досудової вимоги (2 години) 500,00 грн.; - підготовка позовної заяви та направлення до суду (10 годин) 3500,00 грн. Загальна вартість наданих послуг становить 5000 грн. Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. суд зазначає наступне. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine), заява № 19336/04, § 268). В той же час, відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач не подав жодних заперечень з приводу не співмірності витрат позивача на правничу допомогу. Суд не вправі самостійно перебирати на себе обов`язок сторони щодо оспорювання понесених іншою стороною витрат на правничу допомогу. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн..

Outcome: approved