Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (надалі - позивач, новий кредитор) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (надалі - відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії (Надійний) № 8169934 від 26.07.2025 року (надалі - кредитний договір) розмірі 22833,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач уклав кредитний договір з ТОВ « 1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (надалі - кредитор). Кредитор свої обов`язки виконав надав кредит. Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання, визначені кредитним договором, не виконав , що є підставою для стягнення заборгованості в судовому порядку. При цьому, кредитор відступив право вимоги за кредитним договором позивачу. 13 лютого 2026 року суд відкрив провадження у справі та постановив слухати справу в порядку спрощеного позовного провадження. За клопотанням позивача витребував від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» виписку про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за 26.07.2025. 19.02.2026 та 03.03.2026 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» виконало вимогу суду та надало витребуваний документ. 16 лютого 2026 року відповідач подав відзив. Просив відмовити у стягненніштрафів, пені та інших санкцій. Зменшити розмір неустойки відповідно до ст. 551 ЦК України. Врахувати його статус військовослужбовця при розгляді справи. 18 лютого 2026 року позивач до початку першого судового засіданняподав заяву про зменшення позовних вимог. Зменшив заявлені до стягнення суми на 4500,00 грн, виключивши вимогу про стягнення пені/неустойки. Судове засідання, призначене на 03.03.2026 року, суд відклав на 18.03.2026 рік, оскільки виникла необхідність дізнатися коли відповідач був призваний на військову службу по мобілізації. 04 березня 2026 року відповідач до розгляду справи по суті подав заяву про визнання позову в частині основного боргу у розмірі 9000,00 грн та про зменшення розміру штрафних санкцій та відсотків до справедливого та співмірного розміру. В судове засідання, призначене на 18.03.2026 рік, сторони не з`явилися. Суд не визнавав явку учасників справи обов`язковою. Позивач, його представник та відповідач були повідомлені про дату та час судового засідання через електронний суд. В прохальній частині позовної заяви (п.2) міститься заява про проведення розгляду справи за відсутності позивача. В подальшому позивач неодноразово подавав заяви про розгляд справи за відсутного його представника. Суд вважає, що для забезпечення участі сторін в розгляді їх справи вжив всі можливі засоби, однак, в судове засідання, призначене на 17.03.2026 рік, вони не з`явилася. Суд на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, не здійснював фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази та здійснивши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також проаналізувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 26.07.2025 року кредитор та відповідач уклали кредитний договір. Відповідно до умов якого кредитор зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «кредит»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк кредиту») шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредитору таку ж суму грошових коштів або достроково та сплатити кредитору плату (проценти) від суми позики та комісію за надання кредиту (п.2.1.). Сума кредиту 9000,00 грн, строк кредитування - 360 днів, процентна ставка - 0,95% в день (фіксована), комісія за надання кредиту 17,25% від суми наданого кредиту, неустойка 450 гривень в день. В розлілі 4 кредитного договору визначено порядок укладення кредитного договору та ідентифікації і верифікації позичальника. Дата надання кредиту 26.07.2025 рік. Дата повернення кредиту 20.07.2026 рік. Розмір першого обов`язкового платежу 4117,50 грн. (п. 2.2.3.) Період сплати мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати позичальником процентів за користування кредитом та становить 30 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування кредитом нараховані за 30 календарних днів користування підлягають сплаті в останній з 30 днів користування. кількість мінімальних обов`язкових платежів становить 11. ( п.2.2.4.) Номер електронного платіжного засобу відповідача [NUMBER] . У разі прострочення позичальником сплати першого обов`язкового платежу/мінімального обов`язкового платежу (що включають в себе нараховану комісію за надання кредиту та/або проценти за користування кредитом та/або сплати суми кредиту) на шістдесят другий календарний день, кредитодавець має право вимагати повне погашення кредиту, навіть якщо термін його виплати ще не настав. В такому разі позичальник зобов`язаний здійснити дострокове повне погашення заборгованості. Вимога надсилається у вигляді повідомлення на електронну адресу позичальника, зазначену в кредитному договорі та/або шляхом направлення вимоги в особистий кабінет позичальника. Повідомлення вважається отриманим позичальником з моменту отримання кредитодавцем електронного підтвердження про таке направлення. Після отримання вимоги позичальник зобов`язаний здійснити повне погашення заборгованості за кредитним договором протягом тридцяти календарних днів з дня отримання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом тридцяти календарних днів позичальник усуне порушення умов договору та здійснить погашення простроченої заборгованості, вимога кредитодавця втрачає чинність. У разі невиконання умов, зазначених у вимозі або не здійснення погашення простроченої заборгованості вимога залишається чинною, а позичальник зобов`язаний повернути заборгованість в повному обсязі. В такому разі після спливу строку вимоги, кредитодавець має право відступити право вимоги за кредитним договором новому кредитору (п. 6.13.,6.13.1.). Відповідач взяв на себе зобов`язання повернути в передбачені договором строки кредит та сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі. Кредитор підписав кредитний договір кваліфікованим електронним цифровим підписом 26.07.2025 року. Відповідач підписав кредитний договір електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором 250305) 26.07.2025 року. Згідно платіжної інструкції 89d15dc6-4e5e-44a4-9f9a-5e9619114282 від 26.07.2025 року на картковий рахунок [NUMBER] (MASTERCARD) зараховано 9000,00 грн. АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» підтвердило, що на ім`я відповідача в банку емітовано карту № [NUMBER] та 26.07.2025 року на цю картку зараховано 9000,00 грн. 25.10.2025 року на електронну адресу відповідача позивач скерував вимогу про повернення кредиту,строк виплати якого ще не настав. Кредитор надав підтвердження про таке направлення. Заборгованість за кредитним договором, яка розрахована кредитором станом на 24.12.2025 рік становить 22833,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту - 9000,00 грн, по процентам 7780,50 грн, по неустойці 4500,00 грн та по комісії 1552,50,00 грн. Нарахування відсотків здійснювалось за процентною ставкою 0,95 % в день з 26.07.2025 року до 24.10.2025 року включно. Відповідач погашень не здійснював. 16 вересня 2025 року кредитор та позивач уклали договір факторингу № 16/09/25, за яким новий кредитор зобов`язався передати (сплатити) кредитору грошові кошти, а кредитор зобов`язався відступити новому кредитору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 2.1.3 перехід права вимоги до позивача відбувається в день підписання відповідного реєстру прав вимог.24.12.2025 року позивач сплатив суму фінансування, що підтверджується платіжною інструкцією 579937984.1. Право вимоги за кредитним договором, стягнення заборгованості за яким є предметом розгляду у цій справі, позивач набув 23.12.2025 року, що підтверджується копією реєстр прав вимог № 23/12/25-01 від 23.12.2025 року (рядок 1856). Копіями виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, витяг із Державного реєстру фінансових установ від 28.03.2024 року підтверджується, що кредитор є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, та має право на надання послуг з кредитування. Згідно довідки ВЧ [NUMBER] від 02.10.2025 року та відповіді [INFO] відповідач призваний на військову службу по мобілізації 01.02.2022 року. З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 18333,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту - 9000,00 грн, по процентам 7780,50 грн та по комісії 1552,50 грн. Із встановлених обставин вбачається, що спір виник щодо заборгованості, яка утворилася внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на основі споживчого кредиту, що врегульовано (далі ЦК) із врахуванням Закону України »Про споживче кредитування». Сторони підписали договір за допомогою електронних підписів, що відповідає положенням та абзацу другого частини другої статті 639 ЦК. Вказану позицію детально розкрив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20), яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України. Необхідність виконання належним чином взятих на себе зобов`язань, обов`язковість договору і наслідки не виконання зобов`язання передбачені статтями 525, 526, 530 , 610, 611 ЦК України. Кредитор виконав належним чином взятий на себе обов`язок надати кредит, що підтверджується копією платіжної інструкції 89d15dc6-4e5e-44a4-9f9a-5e9619114282 від 26.07.2025 року. АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» підтвердило, що на ім`я відповідача в банку емітовано карту № [NUMBER] та 26.07.2025 року на цю картку зараховано 9000,00 грн. У порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від належного виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. В силу статей 512, 1077, 1078 ЦК позивач в законному порядку набув право вимоги за кредитним договором до відповідача. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань Вказану позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 462/5025/20 (провадження № № 61-11608св22), яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК. Суд погоджується із сумою заборгованості по основному боргу, оскільки відповідач її визнав і не надав підтвердження її сплати на день ухвалення рішення. Суд погоджується із розрахованою сумою комісії за надання кредиту. Як вже встановлено судом, комісія за надання кредиту становила 1552,50 (9000 х17,25%/100%=1552,50) грн. У кредитному договорі зазначено, що до загальних витрат включено комісію, пов`язану з наданням кредиту в розмірі 1552,50 грн. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право фінансових установ встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом (ч.6 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»). Згідно послідовності дій при укладення кредитного договору позивач вчиняв дії щодо підготовки та оброблення документів, а тому позивач має право на отримання комісії з позичальника за ініціювання кредиту. Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду по справі № 756/6038/20 від 12 квітня 2022 року. А тому вимоги в частині стягнення несплаченої комісії за видачу кредиту в розмірі 1552,50 грн є підставними. Суд не погоджується з аргументами позивача, що кредитор мав право нараховувати та стягувати проценти за користування кредитом. Відповідно до пункт 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період на весь час їх призову штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій ( ст. 1 Закону України`Про оборону») Враховуючи, що відповідач призваний на військову службу по мобілізації з 01.02.2022 року і перебуває на військовій службі досі, то у кредитора не було законних підстав для нарахування відсотків за користування кредитом та їх уступки новому кредитору. Відповідно позивач не набув права вимоги на стягнення процентів в розмірі 7780,50 грн в силу їх незаконності нарахування. . Суд виснує, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 10552,50 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту - 9000,00 грн, по комісії - 1552,50 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивачем сплачено 2 662,40 грн. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією кредитного переказу коштів від 27.03.2025 року. Крім цього, представниця позивача просила суд стягнути на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 4 500,00 грн. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представницею надано договір №22-08/25/діл про надання правничої допомоги від 22.08.2025, витяг з акт Акту №5-ДІЛ приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025р. від 02.01.2026 року, акта приймання-передачі справ на надання правової допомоги, платіжну інструкцію 579938009.1 від 16.01.2026 року. Здійснивши аналіз та оцінку наданих доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу у справі, суд висенує про доведеність факту надання позивачеві професійної правничої допомоги на суму 4500, 00 грн. Позовні вимоги задоволені частково в розмірі 10552,50 грн, що становить 57,56 % (10552,50 грн. / 18333,00 грн Х 100%), а тома користь позивача необхідно стягнути 1532, 48 грн судового збору у такому порядку: 766, 24 грн покласти на відповідача та 766, 24 грн - повернути з державного бюджету. Витрати на правову допомогу потрібно покласти на відповідача у пропорційному розмірі 2590,20 грн ( 4500 грн х 57,56%/100%).

Outcome: partial