Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якому просить розірвати шлюб. Позовну заяву мотивує тим, що 23.06.2016 року між ними укладено шлюб, який зареєстровано Івано - Франківським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано - Франківській області, про що у книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 957. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: малолітня донька [PERSON] , [INFO] та малолітній син [PERSON] , [INFO] . У зв?язку з існуванням великих розбіжностей в інтересах та поглядах на життя вважає, що спільне життя з Відповідачем і збереження шлюбу є неможливим. З 2024 року вони не проживають однією сім?єю та не ведуть спільного побуту. Просить шлюб розірвати. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 05.12.2025 відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В матеріалах справи знаходиться заява позивача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. 05.02.2026 р. на адресу суду від відповідачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. За наведених обставин, суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін, які подали про це відповідні клопотання. Оскільки всі учасники в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони 23.06.2016 року зареєстрували шлюб у Івано - Франківському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано - Франківській області, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії № [NUMBER] від 07.11.2025 року, актовий запис № 957, виданого повторно Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністрества юстиції України. У сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження. Як встановлено судом, між сторонами виникли розбіжності, у них різні погляди на життя, вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, сім`я фактично розпалась, її збереження недоцільне. У відповідності до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст.104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст.110 Сімейного кодексу України, передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Зі змісту ст.112 Сімейного кодексу України, вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , є неможливим, оскільки сторони з 2024року не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства ,проживають окремо. Збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дітей. Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони тривалий час проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, примирення неможливе, а тому шлюб слід розірвати. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved