Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 03.07.2009 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Святецькою сільською радою Теофіпольського району Хмельницької області, актовий запис №6. Від шлюбу у них народилося троє синів - [PERSON] , 2010 року народження, [PERSON] , 2011 року народження, [PERSON] , 2011 року народження та дочка [PERSON] , 2016 року народження. Одруження між ними виявилось невдалим, з вини обох подальше сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими, у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, між ними відсутнє взаєморозуміння, між ними часто виникають сварки та конфліктні ситуації. Їх шлюбні відносини фактично припинилися, примирення з відповідачем неможливе. Оскільки сім`я остаточно розпалася, її збереження неможливе та недоцільне, просить шлюб між ними розірвати, строк на примирення не надавати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлена, в судове засідання не з`явилася, подала заяву про підтримання позовних вимог, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, строк на примирення не надавати, розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що 03 липня 2009 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Святецькою сільською радою Теофіпольського району Хмельницької області, актовий запис №6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають чотирьох дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження. Сторони примирення не бажають. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін. На підставі наведеного,

Outcome: approved