Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог ТзОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» через свого представника 29 грудня 2025 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтований тим, що 17 лютого 2023 року між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладений кредитний договір №3467296 за умовами якого позичальнику були надані кредитні кошти, які він не повернув. Право вимоги за цим договором 26.10.2023 року перейшло від ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до ТОВ «ФК ПРОФІТ», а 09.09.2025 року від ТОВ «ФК ПРОФІТ» до ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» Заборгованість відповідача за договором про надання коштів на умовах фінансового кредиту №3467296 від 17 лютого 2023 року становить 17 160,00 грн, з них: тіло кредиту: 3000 грн; нараховані відсотки: 14160 грн. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати по справі. Процесуальні дії справі Ухвалою від 30 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Позивач подав клопотання (включив його в текст позовної заяви) про розгляд справи за відсутності його представника. Не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи про що в матеріалах справи наявні відповідні докази, зокрема рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань на адресу суду від відповідача не надходило, відзив на позов не подав. Враховуючи наявність умов, передбачених ст.280 ЦПК України, суд здійснив заочний розгляд справи та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи встановлені судом Судом встановлено, що 17.02.2023 року ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] уклали договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3467296 в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором В699 (а.с.10-18), відповідно до якого кредитодавець надає позичальнику фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до умов кредитного договору №3467296 від 18.02.2023 року сума кредиту становить - 3000 грн, строк кредитування - 360 днів, періодичність платежів кожні 10 днів. За користування кредитом клієнт сплачує ТОВ "Лінеура Україна" проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 2% в день та застосовується в межах всього строку кредитування, вказаного в п.1.3 Договору. Згідно з п.1.6.1 Кредитного договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 77545,36,00 грн. Кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] (п. 2.1 Договору). Сторонами також підписано паспорта споживчого кредиту який містить інформацію, яка надається споживачу щодо умов кредитування до укладення договору про споживчий кредит (а.с.19-20). Кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит на умовах та у розмірі, встановленому договором, що підтверджується листом від Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕЙТЕК» 28.02.2024 року про переказ коштів на карту отримувача [NUMBER] (а.с.25 зворот). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості здійсненого ТОВ "Лінеура Україна" за договором позики №3467296 від 18.02.2023 року, заборгованість відповідача становить 17160,00 грн, яких: 3000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту; 14160,00 грн. заборгованості за відсотками (а.с.21 зворот 24). Між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК Профіт» 26.10.2023 укладено договір відступлення права вимоги №26102023 (а.с.29, 30), відповідно до якого на умовах встановлених цим договором, кредитор передає (відступає) за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором та боржниками (п.1.1 Договору); в якості компенсації за придбання (відступлення) прав вимоги, новий кредитор сплачує кредиторові плату в розмірі, що станом на дату підписання сторонами Договору складає 1170331,26 грн (п.7.1 Договору); факт здійснення між сторонами приймання-передачі документації підтверджується відповідним актом приймання-передачі (Додаток №5 до цього Договору), підписаним особами, що мають повноваження на здійснення цих дій від кожної зі сторін (п.8.1.1 Договору). Відповідно до п.2 Договору реєстр боржників це погоджений сторонами список з переліком особистих даних боржників (ім`я, прізвище, ідентифікаційний номер) і розмір грошових зобов`язань кожного з боржників із зазначенням суми заборгованості, а також інші дані про боржника у разі їх наявності у кредитора, разом з додатком у електронному вигляді бази даний. Форма реєстру наведена у Додатку №1 до цього Договору ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується протягом 5-ти робочих днів з моменту підписання Договору відступлення прав вимоги та заповнення реєстру боржників (додаток №1) підготувати та передати ТОВ «ФК Профіт» реєстр боржників з усіма заповненими даними про боржників, які обов`язково повинні міститься у реєстрі боржників (п.8.3, 8.3.1 Договору відступлення прав вимоги). Протягом 5 робочих днів з моменту отримання ТОВ «ФК Профіт» електронної форми реєстру боржників ТОВ «ФК Профіт» формує та надає ТОВ «Лінеура Україна» для підписання акт приймання-передачі Реєстру боржників (п.8.3.2 Договору відступлення прав вимоги). Окрім того, між ТОВ «ФК Профіт» та ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» 09.09.2025 укладено договір факторингу №ДО-20250909/001, відповідно до якого ТОВ «ФК Профіт», як клієнт, відступає фактору ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» право вимоги за плату в розмірі 1007777,66 грн, до боржників, що вказані в реєстрі боржників та є додатком до цього Договору. На підтвердження факту відступлення права вимоги до боржників від ТОВ «ФК Профіт» до ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» сторонами 09.09.2025 підписано Акт приймання-передачі Документації за договором факторингу «ДО-20250909/001 від 09.09.2025, надано реєстр боржників, що є Додатком №1 до договору факторингу і копію витягу з нього та згідно платіжної інструкції №1 від 17.09.2025 перераховано ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» на користь ТОВ «ФК ПРОФІТ» кошти в сумі 1007777,66 грн згідно з умовами договору факторингу №ДО-20250909/001 від 09.09.2025. Застосоване судом законодавство та висновки суду Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Закон України «Про електронну комерцію» - визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Частиною третьою статті 11 Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Разом з тим, на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України). Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України). Частиною 1 ст.1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно сталої практики Верховного Суду, доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 02 листопада 2021 року №905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року в справі №2221/2373/12). Крім того, Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Також Верховний Суд у постанові від 03 листопада 2021 року (справа №301/2368/14-ц) зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. Згідно з ч.1, 2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків. Встановлено, що пунктом 6.2.3 Договору відступлення прав вимоги №26102023 від 26.10.2023, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК Профіт», права вимоги переходять до Нового Кредитора з моменту зарахування грошових вимог в повному обсязі в розмірі, визначеному в п.7.1 Договору (1 170 331,26 грн), на рахунок Кредитора, після чого Новий Кредитор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. Водночас, до матеріалів справи позивачем не долучено доказів про те, що ТОВ «ФК Профіт» було здійснення перерахування грошових коштів в розмірі 1 170 331,26 грн на рахунок ТОВ «Лінеура Україна». В матеріалах справи відсутній також Акт приймання-передачі Реєстру боржників та витяг з реєстру боржників, право вимоги до яких переходить за вказаним Договором відступлення прав вимоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що «відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управлений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. Вказані обставини свідчать про недоведення факту набуття прав вимоги фактором ТОВ «ФК Профіт» згідно Договору відступлення прав вимоги №26102023 від 26.10.2023 до відповідача за кредитним договором №3467296 від 17.02.2023. А від-так, такі права вимоги не могли перейти від ТОВ «ФК Профіт» до нового кредитора ТзОВ «ФК «Сіті Колект». Отже, факт переходу права вимоги за договором №3467296 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від первісного кредитора ТОВ «Лінеура Україна» до наступного (нового) кредитора - ТОВ «ФК Профіт» та відповідно до позивача не доведений. Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29.06.2021 по справі №916/2040/20). Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позивач ТОВ «ФК «Сіті Колект» не довів порушення його прав з боку відповідача [PERSON] та наявність саме у цього товариства права звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №3467296 від 17.02.2023, а тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості на користь позивача відсутні. Розподіл між сторонами судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі ст.509, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed