Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР " звернулось з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором. Позовна заява мотивована тим, що 26.09.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір №3455420. Відповідно до п. 1.2. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 3100.00 грн. Відповідно до п.1.5.2. договору проценти за користування кредитом: 1162.5 грн., які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Умовами кредитного договору передбачена видача кредитних коштів позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на картковий рахунок. 13.01.2022 було укладено договір № 13-01/2022-79 відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3455420. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3455420. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 3455420. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №3455420 від 26.09.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 20382.50 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 3100 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 16972.50 грн.; заборгованість за комісіями - 310 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №3455420 від 26.09.2021 року в сумі 20382,50 грн., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 13 000 грн. Ухвалою суду від 29 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Ухвалою суду від 27 листопада 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 15 січня 2026 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 12.11.2025 року від представника відповідача адвоката Дончака Д.М. через Електронний суд надійшов відзив в якому останній зазначив, що розрахунки заборгованості, надані позивачем, не можуть вважатися належними доказами і не повинні враховуватися судом при винесенні рішення. Більше того, з наданих розрахунків взагалі не зрозуміло коли виник борг, яка сума коштів і коли була надана в кредит, який розмір нарахованих процентів та комісій, скільки часу нараховувалися проценти та комісії та за якими ставками. Розмір заборгованості за відсотками нараховано за межами дії кредитного договору. При цьому зауважує, що несправедливість нарахування процентів зазначена не тому, що сторона відповідача погоджується з існуванням цього кредитного договору, а тому, що наперед невідома думка суду щодо недоведеності факту укладання кредитного договору. З заявленою до стягнення сумою витрат на правничу допомогу в розмірі 13000 грн. також не погоджуються, оскільки сума в розмірі 3000 грн. є співмірною з обсягом і складністю наданих послуг. Просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 9000 грн. згідно Акту приймання-передачі наданих послуг №3 до Договору №1-09/02/25 від 09.02.2025 року про надання юридичних послуг. 18.11.2025 року через Електронний суд від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій останній зазначив, що відповідно до довідки ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію відповідач здійснив акцепт договору. Одноразовий ідентифікатор F38252, дата відправки ідентифікатора позичальнику - 26.09.2021, Номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор - + 380730566407. Позикодавець перерахував позичальнику кошти у розмірі 3100,00 грн, що підтверджується квитанцією ТОВ «ФК «Елаєнс» від 26.09.2021. Отримувач власник платіжної картки 537523ХХХХХХ2075. Так, за користування кредитом позикодавець нарахував позичальнику 10462.50 грн. процентів за період з 2021.09.27 по 2021-12-25. Також, позикодавець нарахував відповідачу 310,00 грн. комісії за надання кредиту. Матеріалами справи підтверджується, що Позичальник прийняв пропозицію щодо укладення договору про надання кредиту, на умовах, визначених офертою та відповідачем було надано позикодавцю ідентифікаційні дані для здійснення операції. Таким чином, одноразовий ідентифікатор, яким був підписаний Договір, відповідає приписам Закону України «Про електронну комерцію». Враховуючи, що позику видано на платіжну картку, а не на банківський рахунок позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банкомеквайром регулюються Постановою НБУ № 705 від 05.11.2014 «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів», яка була чина на дату укладання договору. (оскільки Позикодавцем здійснено перерахування коштів на картковий рахунок відповідача за посередництвом платіжної установи, так як перерахунок коштів з банківського рахунку позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий ). Відповідно до 5 розділу VII зазначеної вище Постанови НБУ № 705 від 05.11.2014р. вказано, що документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. Отже, враховуючи вище зазначене положення, наявний у справі документ від платіжної системи про перерахування коштів на картковий рахунок та платіжної інструкції має статус первинного документа, що підтверджує перерахування коштів, а, відтак, доводи відповідача про недоведеність позовних вимог у частині надання відповідачу позики є необґрунтованими. позикодавцем відповідно до умов Договору було нараховано протягом строку кредитування проценти за користування кредитними коштами, що відображено у відповідному розрахунку. Після закінчення строку кредитування проценти нараховувались на підставі п. 1.6. та п.4.2 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України. В свою чергу, проценти нараховувались ТОВ «Вердикт капітал», як фактором за договором факторингу, який відповідно до положень ЦК України має право здійснювати такі нарахування, як право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). При цьому, матеріали справи не містять доказів відмови відповідача від укладення Договору споживчого кредиту у цій частині або визнання недійсними положень договору у частині визначення процентної ставки нарахування кредитів, а відтак, враховуючи вказані вище умови Договору та положення ЦК України, заперечення відповідача у цій частині є необґрунтованими. Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково з наступних підстав: Судом встановлено, що 26.09.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] укладено Договір № 3455420. Згідно п. 1.1. договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 3100.00 грн. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 1162.5 грн., які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Умовами Кредитного договору передбачена видача кредитних коштів Позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на Картковий рахунок. Відповідно до Розділу 2, сторонами узгоджені умови, щодо сплати за кредитом, пролонгації строку користування кредитом, повернення кредиту тощо. 13.01.2022 було укладено договір № 13-01/2022-79 відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3455420. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3455420. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 3455420. Таким чином, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаними кредитним договором, оскільки відповідач належним чином не виконував своїх обов`язків за кредитним договором, утворилася заборгованість за договором № 3455420 від 26.09.2021 року в сумі 20382.50 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 3100 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 16972.50 грн.; заборгованість за комісіями - 310 грн. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Суд вважає аргументи позивача обґрунтованими та такими, що підтверджені належними та достатніми доказами у справі, оскільки такі не спростовані відповідачем. Для спростування доводів позову відповідач жодних належних і допустимих доказів в спростування позовних вимог, визначених законом, суду не представив. В матеріалах справи відсутні будь - які докази, які свідчать про те, що позивачу повернені грошові кошти, як і відсутні докази, що позивачем безпідставно заявлені позовні вимоги, щодо їх повернення. Судом вжито всіх необхідних заходів щодо витребування доказів і суд вважає, що надані позивачем докази підтверджують укладення [PERSON] кредитного договору № 3455420 від 26.09.2021 року та отримання кредиту в розмірі 3100 грн. В матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що відповідачем погашено заборгованість по договору кредиту, чи доказів, які вказують на те, що така нарахована неправомірно. Правильність розрахунків заборгованості за кредитними договорами відповідачем не спростована. Враховуючи наведене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 20382.50 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 13 000 грн. Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. 01.07.2024 між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» укладено Договір про надання правової допомоги № 01-07/2024. Згідно витягу з акту №14 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 року були надані правові (юридичні) послуги по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] а саме: надання усної консультації з вивченням документів 4000 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі суду 9000 грн., загальна сума 13 000 грн. Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 та частина 8 статті 141 ЦПК України). При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини (постанова ВС від 16.02.2023 у справі № 824/9/22 (провадження № 61-11644ав22). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи критерій розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи віднесення справи до категорії малозначних, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та значення справи для сторін, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд дійшов висновку не присуджувати позивачу на користь якого ухвалено судове рішення, всі витрати на професійну правничу допомогу, що заявлені до стягнення. Ураховуючи малозначність та типовість справи, обсяг та характер наданих послуг та виконаних робіт, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає, що понесені витрати є неспівмірними із складністю справи, наданим обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг, які не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3000 грн. З огляду на викладене та відповідно до статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн.

Outcome: partial