Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

15.01.2026 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Ковалець Марта Ігорівна, звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог, представник заявника зазначила, що [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до вищевказаного свідоцтва батьками [PERSON] є [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати). 16 серпня 1989 року виконавчий комітет Ужгородської районної ради депутатів трудящих Закарпатської області видав свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння. Відповідно до вищевказаного свідоцтва [PERSON] в цілому належить домоволодіння, яке складається із одного будинковолодіння з надвірними прибудовами, яке розташоване в [ADDRESS] . 26 листопада 2016 року між [PERSON] та [PERSON] (далі по тексту - заявник) було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] ". З моменту укладення шлюбу подружжя почало проживати у будинку за адресою: [ADDRESS] , оскільки [PERSON] був особою похилого віку, та постійно потребував догляду. [INFO] померла [PERSON] (мати [PERSON] ), що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON] (батько [PERSON] ), що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . [INFO] померла [PERSON] (дружина заявника), що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після смерті дружини [PERSON] залишився проживати у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , та доглядати за ним. Починаючи з листопада 2016 року і по [INFO] подружжя [PERSON] постійно спільно проживало у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , вели там спільне господарство. Оскільки заявник проживав із померлою на день її смерті, [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Савчин Наталії Іванівни. 21.10.2025 року приватний нотаріус надала відповідь №131/02-14, у якій вказала, що у зв`язку з тим, що заява на прийняття спадщини після смерті [PERSON] не була подана у визначений законом строк, [PERSON] рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, з метою можливості подальшої реалізації права на спадкування, виникла необхідність у встановленні факту постійного спільного проживання [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Метою встановлення факту постійного спільного проживання є захист права заявника вільно володіти та розпоряджатись належним йому майном, і не пов' язується із вирішенням спору. Відповідно до довідки №881 від 26.09.2025 року, яка видана Середнянською селищною радою, [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті проживав та був зареєстрований у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Разом із ним на день смерті у вищевказаному будинку були зареєстровані та проживали: 1. [PERSON] , [INFO] ; 2. [PERSON] , [INFO] (без реєстрації). Відповідно до довідки №880 від 26.09.2025 року, яка видана Середнянською селищною радою, [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті проживала та була зареєстрована у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею на день смерті у вищевказаному будинку були зареєстровані та проживали: 1. [PERSON] , [INFO] (без реєстрації). Відповідно до довідки №967 від 18.03.2024 року, виданої Середнянською селищною радою, [PERSON] , [INFO] фактично проживає без реєстрації на території Середнянської селищної ради за адресою: [ADDRESS] . Представник заявника наголошує, що відсутні інші спадкоємці [PERSON] , які вважаються такими, що прийняли спадщину, що підтверджується будинковою книгою. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.01.2026 року прийнято вказану заяву до розгляду та відкрито окреме провадження у цивільній справі, призначено справу до судового розгляду. В судове засідання учасники справи не з`явилися. 05.03.2026 року через підсистему «Електронний суд» отримано заяву представника заявника про долучення до матеріалів до справи завіреної належним чином копій заяв, які підтверджують факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] . 13.03.2026 року через підсистему «Електронний суд» отримано заяву представника заявника про розгляд справи без участі заявника та представника, заявлені вимоги підтримують і просять задоволити в повному обсязі. Представник Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, разом з тим судом отримано заяву про розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом досліджено копію свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 11.08.1979 року, в якому її матір`ю зазначена [PERSON] , батьком - [PERSON] ; свідоцтво про право власності на домоволодіння на будинок за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] ; свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 26.11.2016 року, згідно якого укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] »; свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 31.10.2014 року; свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 22.09.2021 року; свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 11.12.2023 року; довідку Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області від 26.09.2025 року №881, згідно якої [PERSON] , який помер [INFO] на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом із ним на день смерті проживали: 1. [PERSON] , [INFO] , 2. [PERSON] , [INFO] (без реєстрації); довідку Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області від 26.09.2025 року №880, згідно якої [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом із нею на день смерті проживаа: 1. [PERSON] , [INFO] (без реєстрації); довідку Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області від 18.03.2024 року №967, згідно якої [PERSON] , [INFO] у тім, що він фактично проживає без реєстрації на території Середнянської селищної ради за адресою: [ADDRESS] ; копію будинкової книги, де зазначено, реєстрацію [PERSON] . [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.12.2023 року, актовий запис №168. При цьому, у вказаному вище свідоцтві про смерть місцем смерті зазначено с.Вовкове, Ужгородського р-н, Закарпатської області. Після смерті спадкодавиці [PERSON] заявник звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Савчин Наталії Іванівни. 21.10.2025 року приватний нотаріус надала відповідь №131/02-14, у якій вказала, що у зв`язку з тим, що заява на прийняття спадщини після смерті [PERSON] не була подана у визначений законом строк, [PERSON] рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Судом досліджено заяви свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили, що [PERSON] проживав однією сім`єю з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Їх відносини були пов`язані спільним побутом. Мали спільний бюджет та вели спільне господарство. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995 року №5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.5 ч.2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Нормами ст.ст.1216 - 1218 ЦК України, встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст.1220 - 1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до п.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. За змістом ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи те, що до складу спадщини входить нерухоме майно, виконуючи свій обов`язок визначений ст.1297 ЦК України, відповідно до якої, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до частин 2 та 3 статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Як роз`яснив Конституційний Суд України в п.6 рішення від 03.06.1999 року № 5-рп/99 в справі № 1-8/99 про офіційне тлумачення терміну "член сім`ї", окрім членів сімей взагалі (чоловік або дружина, прямі родичі по низхідній і висхідній лініях - діти і батьки), до членів сімей також відносяться особи, які перебувають на утриманні або проживають із суб`єктами права (інші особи, що постійно мешкають з ними та ведуть спільне господарство, зокрема, не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки тощо). Обов`язковою умовою визнання їх членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення із суб`єктом спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у поняття домогосподарства, закріпленому у ст.1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19 жовтня 2000 року. Цим законом визначено, що домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч.1 ст.29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Згідно Конституції України та Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особи, що мешкають в Україні не зобов`язані постійно проживати в місці своєї реєстрації, отже обставина (факт) спільного проживання спадкодавця та спадкоємців підлягає доведенню належними способами та засобами. Факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавицею на момент смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтвердили своїми заявами сусіди по будинку: [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно з положеннями ст.ст.1268-1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Відповідно до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, п.4.4 факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995року №5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом абзацу першого п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, в такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення (п.1 Постанови ВСУ №5 від 31.03.95). Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Таким чином, заява підлягає задоволенню, оскільки наданими заявником та дослідженими судом доказами підтверджено факт спільного проживання [PERSON] , разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на день її смерті. Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). На підставі викладеного,

Outcome: approved