Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Андрусенко І. Я., звернувся до суду із позовом до Монастириської міської ради про визнання права на завершення процедури приватизації земельних ділянок у порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що після смерті [INFO] його батька [PERSON] відкрилася спадщина на земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,35 га та 0,24 га, передані йому у приватну власність рішенням Задарівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 08.05.1996 року «Про хід приватизації земельних ділянок на території сільської Ради» та рішенням Задарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 09.04.2000 року № 37 «Про збільшення земельних ділянок жителям сіл Задарів та Сеньків із земель резерву та земель запасу». Він прийняв вказану спадщину, оскільки є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом та на момент відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем. Проте йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що [PERSON] за життя не розробив технічну документацію та не зареєстрував право власності на зазначені земельні ділянки. З огляду на наведені обставини просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 29.12.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у Монастириської державної нотаріальної контори інформацію про те, чи заведено спадкову справу після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] та його представник адвокат Андрусенко І. Я. у підготовче засідання не з`явилися, проте представник позивача разом із позовом заявив клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. Представник відповідача Монастириської міської ради у підготовче засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу за відсутності представника Монастириської міської ради. З обставинами, викладеними у позовній заяві, Монастириська міська рада погоджується та не заперечує проти задоволення позовних вимог. З огляду на наведене суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у підготовчому засіданні відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України у порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Суд установив такі обставини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.03.1998 року [PERSON] народився [INFO] . Батьками позивача зазначені [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Задарівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 08.05.1996 року «Про хід приватизації земельних ділянок на території сільської Ради» задоволено заяви громадян на приватизацію земельних ділянок згідно із поданим списком, що підтверджується архівним витягом із цього рішення. Як видно зі змісту списку громадян, яким передаються земельні ділянки у власність на постійне користування по Задарівсьій сільській Раді народних депутатів (додаток до вищевказаного рішення), зазначеним рішення [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,35 га. Окрім того, рішенням Задарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 09.04.2000 року № 37 «Про збільшення земельних ділянок жителям сіл Задарів та Сеньків із земель резерву та земель запасу» вирішено збільшити земельні ділянки із резервного фонду жителям села Задарів, враховуючи всіх членів сім`ї, наявність земельних паїв, кількість землеволодінь, відповідно до вставленої шкали від 0,05 га до 0,25 га на кожен двір загальним користуванням до 0,85 га, що підтверджується архівним витягом із цього рішення. Згідно з долученим до вказаного архівного витягу списком жителів села Сеньків, яким збільшені земельні ділянки, зазначеним рішенням [PERSON] додатково передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,24 га. [PERSON] (батько позивача) помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.04.2004 року. Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 6/01-16 від 10.01.2026 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведено спадкову справу № 45 за 2016 рік. З матеріалів вказаної спадкової справи видно, що за життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 01.04.2004 року секретарем виконкому Задарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області (реєстровий № 17), яким заповів усе належне йому майно [PERSON] . Згідно з довідкою № 115 від лютого 2016 року, виданою виконкомом Задарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На час смерті [PERSON] разом із ним проживав та був зареєстрований його син [PERSON] (позивач). [PERSON] 26.02.2016 року звернулася до Монастириської державної нотаріальної контори із заявою, у якій підтвердила факт неприйняття спадщини після смерті [PERSON] 10.05.2016 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом на належну [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,3958 га з кадастровим номером 6124285000:01:001:2184. Окрім того, 19.12.2025 року [PERSON] звернувся до Монастириської міської ради із заявою, у якій просив надати йому дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) щодо переданих його батькові [PERSON] рішеннями Задарівської сільської ради від 08.05.1996 року та від 09.04.2000 року земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,59 га. Листом № 1616/02-16 від 31.12.2025 року Монастириська міська рада відмовила позивачу у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,35 га, розташовану у с. Сеньків. Інформаційним листом № 523/01-16 від 19.12.2025 року завідувач Монастириської державної нотаріальної контори Войташек В. І. відмовив позивачу в оформленні спадкових прав на земельні ділянки площею 0,35 га та 0,24 га, що залишилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відмова у вчиненні нотаріальних дій мотивована тим, що [PERSON] , якому ці земельні ділянки були передані у приватну власність, за життя не розробив технічну документацію та не зареєстрував речове право на них. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з приписами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (далі ЗК України) передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України). В абз. 2 п. 1 Перехідних положень ЗК України встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації. Аналогічний за змістом висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 350/67/15-ц. Про те, що до складу спадщини входить право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому порядку та не завершив у зв`язку зі смертю, Верховний Суд також вказав, зокрема, у постанові від 23.11.2022 року у справі № 752/1229/21. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1223 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, що передбачено ч. 1 ст. 1268 ЦК України. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Установлено, що батьку позивача [PERSON] належали земельні ділянки площею 0,35 га та 0,24 га, призначені для ведення особистого підсобного господарства, передані йому у приватну власність рішенням Задарівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 08.05.1996 року «Про хід приватизації земельних ділянок на території сільської Ради» та рішенням Задарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 09.04.2000 року № 37 «Про збільшення земельних ділянок жителям сіл Задарів та Сеньків із земель резерву та земель запасу». Проте [PERSON] , який помер [INFO] , за життя не завершив процедуру приватизації цих земельних ділянок та не зареєстрував речове право на них. Позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом, спадщину прийняв. Дані про інших спадкоємців, які прийняли спадщину, відсутні. Отже, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати за ним право на завершення процедури приватизації вищевказаних земельних ділянок у порядку спадкування, у тому числі право на реєстрацію за ним права власності (речового права) на ці земельні ділянки.

Outcome: approved