Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

26 січня 2026 року, [PERSON] звернулась до суду з заявою, в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] , який помер [INFO] , разом із [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] , на час смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог заяви зазначає, що 17 липня 1993 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Первомайським міським відділом РАЦС Луганської області. [INFO] її чоловік [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. За життя [PERSON] отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Після його смерті заявниця звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з заявою про виплату недоодержаної пенсії, однак рішенням від 02 січня 2026 року №1304010797 їй було відмовлено у такій виплаті у зв`язку з відсутністю підтвердження факту спільного проживання з пенсіонером на день його смерті. Незважаючи на те, що вони з чоловіком були зареєстровані за різними адресами, проте фактично вона разом із чоловіком проживала однією сім`єю до дня його смерті, вела з ним спільне господарство та побут. Після переїзду з Луганської області подружжя проживало у місті Львові, а з 2021 року - у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належала її чоловікові на праві приватної власності. Оскільки підтвердити факт спільного проживання в інший спосіб неможливо, а встановлення такого факту є необхідним для реалізації її права на отримання недоодержаної пенсії померлого чоловіка, заявниця просить суд встановити факт її спільного проживання із [PERSON] на день його смерті. Ухвалою суду від 02 лютого 2026 року справу призначено до розгляду в порядку окремого провадження. В судовому засіданні представник заявниці, адвокат Щербатий Р.Р., вимоги заяви підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у ній. Представники заінтересованої особи, [PERSON] та Процик Г.М. , пояснили, що відповідно до вимог чинного законодавства, у разі неможливості подати документи, які підтверджують факт проживання разом із померлим пенсіонером або перебування на його утриманні, такий факт може бути встановлений у судовому порядку. При цьому зазначили, що заявниця та померлий були зареєстровані за різними адресами, що унеможливило підтвердження такого факту на підставі наявних у Пенсійному фонді документів. Заявниця зверталася до органів місцевого самоврядування з метою підтвердження факту спільного проживання, однак отримала відповідь про відсутність у них повноважень встановлювати такі факти. У зв`язку з цим іншим способом підтвердити факт спільного проживання, окрім як шляхом звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заявниця не має можливості, відтак, їй було відмовлено у нарахуванні коштів, до встановлення вказаного факту судом. Заслухавши пояснення представника заявниці, представників заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку. Суд вправі розглядати справи в окремому провадженні про встановлення юридичних фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Із заявою про встановлення факту сумісного проживання із чоловіком та проживання його за цією адресою без реєстрації звернулася заявниця [PERSON] . Виходячи з копії паспорта громадянина України та копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 17.07.1993 року Первомайським міським відділом РАЦС Луганської області, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] уклали шлюб 17.07.1993 року. Згідно витягу з реєстру територіальної громади, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно матеріалів справи, [PERSON] був зареєстрований за іншою адресою, однак фактично проживав разом із дружиною за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові, [PERSON] помер [INFO] . Заявниця стверджує та Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не заперечує того, що рішеннями Львівського окружного адміністративного суду від 07.04.2023 у справі №380/3858/23 та від 08.11.2023 у справі №380/23034/23 було зобов`язано здійснити перерахунок пенсії [PERSON] та провести відповідні грошові виплати на його користь. При цьому на день смерті [PERSON] частина цих коштів залишилася невиплаченою. Виходячи зі змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 02.01.2026 №1304010797, [PERSON] звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про виплату недоодержаної пенсії, яка була нарахована та невиплачена її померлому чоловіку. Однак у виплаті було відмовлено, оскільки заявниця зареєстрована за адресою [ADDRESS] , тоді як у матеріалах пенсійної справи померлий був зареєстрований за іншою адресою. Відповідно до ч.1 ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на яку посилається Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у своєму рішенні, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців та інших осіб і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються членам його сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. Відповідно до п.9 Розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, у разі неможливості подати документи, що підтверджують проживання разом із пенсіонером, такий факт встановлюється у судовому порядку. На підтвердження доводів своєї заяви заявниця подала до суду письмові докази, зокрема довідку ОСББ «Замарстинівська-162А» про склад сім`ї, договори щодо користування житлово-комунальними послугами, документи щодо користування житловим приміщенням, які підтверджують, що [PERSON] та [PERSON] фактично проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , до дня його смерті. Крім того, з дослідженого судом договору купівлі-продажу квартири від 09.07.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №432, вбачається, що [PERSON] набув у власність квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Зазначена обставина підтверджує наявність у померлого житлового приміщення, у якому він фактично проживав разом із заявницею. Крім того, саме згадану адресу [PERSON] зазначав у своїх зверненнях до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , як адресу свого проживання та відповіді йому скеровувались за адресою [ADDRESS] . Між тим, подані до матеріалів справи письмові пояснення [PERSON] та [PERSON] , не можуть бути визнані належними доказами у справі, оскільки відповідно до вимог ЦПК України показання свідків є самостійним засобом доказування та надаються безпосередньо під час їх допиту в судовому засіданні, а не у формі письмових пояснень. У зв`язку з цим такі письмові пояснення не можуть бути покладені судом в основу рішення як доказ встановлення обставин справи. Європейський суд з прав людини в своїй практиці визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що [PERSON] , який був зареєстрований за іншою адресою, на день своєї смерті фактично, без реєстрації, проживав разом із дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Від встановлення факту проживання з пенсіонером на день його смерті залежить виникнення у заявниці права на отримання недоодержаної пенсії померлого чоловіка. Заявниця не має іншої можливості встановити цей факт, встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Факт, про встановлення якого просить заявниця, дасть їй підстави для реалізації свого права, а саме реалізації її права на отримання недоодержаної пенсії померлого чоловіка. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що доводи заявниці про неможливість реалізувати свої права в інший спосіб, оскільки на даний час вона позбавлена можливості в позасудовому порядку підтвердити факт спільного проживання з померлим чоловіком, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та фактично проживала з ним однією сім`єю до дня його смерті. За таких обставин заява про встановлення факту спільного проживання з померлим підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved