Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

26 листопада 2024 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просить суд стягнути з [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) на користь ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" (01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, будинок 4, літера А, офіс 10, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ: 43541163) заборгованість за Кредитним договором № 567274565 від 25.03.2020 року у розмірі 19105,00 грн. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн. покласти на відповідача, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 25.03.2020 між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено кредитний договір № 567274565 в електронній формі, за яким відповідачу надано кредит у сумі 10 000,00 грн. Договір підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, що має силу власноручного підпису, і підтверджує добровільне прийняття ним умов кредитування. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання, перерахувавши кошти на банківську картку відповідача, проте відповідач не повернув кредит та не сплатив проценти, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Вказує, що право вимоги за кредитним договором передавалося за договорами факторингу: 28.11.2018 договір факторингу № 28/1118-01 між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс»; за реєстром прав вимоги № 91 від 29.07.2020 право вимоги на суму 22 705,00 грн перейшло до ТОВ «Таліон Плюс»; 05.08.2020 договір факторингу № 05/0820-01 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»; за реєстром № 9 від 30.05.2023 право вимоги на суму 19 105,00 грн перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»; 28.10.2024 договір факторингу № 28/10/24/У, за яким право вимоги на суму 19 105,00 грн перейшло до позивача. Таким чином, позивач є правонаступником кредитора та має право стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 19 105,00 грн, що складається з основного боргу 10 000,00 грн та нарахованих відсотків 9 105,00 грн, оскільки відповідач частково, але не в повному обсязі, виконав свої зобов`язання. 26 листопада 2024 року відповідно до протоколу неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями, призначення не відбулось, у зв`язку з відсутність потрібної кількості суддів для розподілу судової справи. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 грудня 2024 року дану справу було передано для розгляду судді Гринишиній А.А. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, судом 02 грудня 2024 року було направлено запит до Студенянської сільської ради Тульчинського району Вінницької області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] 27 грудня 2024 року судом отримано відповідь від Студенянської сільської ради за № 02-10/918 від 09 грудня 2024 року, відповідно до якої [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] Відповідно до наказів № 143-тз, 145-тз від 16 грудня 2024 року «Про надання відпустки [PERSON] » головуючий по справі суддя Гринишина А.А. перебувала у відпустці,- по 06 січня 2025 року. Ухвалою суду від 07 січня 2025 року постановлено відкрити провадження у даній цивільній справі, призначити справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначити судове засідання, встановити сторонам процесуальні строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень, а також відмовити у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 24 березня 2026 року постановлено провести заочний розгляд цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач, свого уповноваженого представника в судове засідання не направив, в позовній заяві, представник ТОВ «Юніт Капітал» просить суд розглянути справу без участі позивача, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення в справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання, в тому числі 23 березня 2026 року, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву та будь-яких заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки два рази, відзив на позовну заяву не подав, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ч. 1 ст. 280, ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі наданих суду доказів було встановлено, що 25.03.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали кредитний договір № 567274565 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за яким відповідач отримав кредит у сумі 10 000,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності. Відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт товариства www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору, та добровільно подав заявку на отримання коштів, зазначивши свої персональні дані, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Позивач здійснив перевірку достовірності персональних даних відповідача та аутентифікацію платіжної картки згідно зі стандартами платіжних систем, після чого прийнято рішення про надання кредиту, а відповідач підписав кредитний договір електронним підписом із використанням одноразового персонального ідентифікатора XK68N43Q, що за Законом України «Про електронну комерцію» має юридичну силу власноручного підпису. Одночасно з підписанням договору Товариство направило на електронну адресу відповідача листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та вкладеним примірником договору у формі, що унеможливлює зміну його змісту. Також встановлено, що без ознайомлення з умовами кредитного договору та Правилами надання грошових коштів подальше укладення електронного договору на сайті Товариства було неможливим, а заповнення анкети-заявки відповідачем підтверджує прийняття умов договору та обізнаність про всі необхідні повідомлення відповідно до чинного законодавства України. Встановлено, що договір є двостороннім: кредитор зобов`язувався надати грошові кошти, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти. Після укладення договору 25.03.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало кошти на банківську картку відповідача, що підтверджується платіжними дорученнями та документом АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Право вимоги за кредитним договором поетапно передавалося через договори факторингу. Так, 28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, який передбачав передачу прав вимоги за кредитними договорами, визначення суми права вимоги за реєстром боржників у розмірі 22 705,00 грн, обов`язок фактора здійснювати контроль за дотриманням позичальниками умов кредитних договорів, порядок нарахування та сплати комісії фактору, а також порядок передачі додаткових документів, які підтверджують укладення кредитних договорів, включно з електронними копіями договорів та актами прийому-передачі. Додатковими угодами до цього договору визначено, що передача реєстрів боржників здійснюється щомісячно та за окремим письмовим повідомленням від кредитора, а фактор має право на отримання всіх документів, що підтверджують наявність та розмір заборгованості. У подальшому, 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, яким підтверджено передачу права вимоги за кредитними договорами, включно з договором № 567274565 від 25.03.2020, та встановлено умови передачі прав вимоги на підставі актів прийому-передачі реєстрів боржників, визначено суму права вимоги у розмірі 19 105,00 грн, врегульовано порядок взаємодії сторін щодо повідомлення боржників про зміну кредитора та надання копій відповідних документів, а також закріплено обов`язки фактора щодо контролю за дотриманням боржником зобов`язань та врегулювання простроченої заборгованості. Додатковими угодами до договору № 05/0820-01 визначено, що передача права вимоги відбувається поетапно, із зазначенням суми та дати переходу, а фактор отримує право вимоги у повному обсязі з моменту підписання акта прийому-передачі. У жовтні 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено договір факторингу № 28/10/24/У, яким встановлено передачу права вимоги за кредитним договором № 567274565 від 25.03.2020 на суму 19 105,00 грн, умови розрахунків та порядок сплати заборгованості, включаючи нарахування процентів та комісійних платежів, порядок передачі додаткових документів, включно з актами прийому-передачі, реєстрами боржників та копіями кредитних договорів, а також закріплено обов`язок сторін щодо конфіденційності та дотримання положень чинного законодавства України про електронні документи та електронний підпис. Встановлено, що передача права вимоги оформлювалася актами прийому-передачі реєстрів боржників, довідками первісного кредитора та послідовних факторів, що підтверджує законність переходу права вимоги до позивача. Відповідач не виконав грошові зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 19 105,00 грн, що включає основну суму кредиту та нараховані проценти відповідно до умов кредитного договору та додаткових угод, зокрема щодо надання розстрочки на 178 днів у разі неналежного виконання зобов`язань позичальником. Таким чином, на підставі наданих доказів встановлено, що позивач має право вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 567274565 від 25.03.2020 у сумі 19 105,00 грн, включаючи основну суму кредиту та належні проценти, які відповідач не сплатив. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному цим Договором. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Юніт Капітал», ні на рахунки Первісного кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Правовідносини які склалися між сторонами регулюються ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В статті 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). В частинах 1 та 2 ст. 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно положень ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. В частині 1 статті 549 ЦК передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому мається на увазі, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В частині 2 статті 615 ЦК України вказано, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. З положень статті 628 ЦК України слідує, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Норми статті 629 вказують, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Суд також керується ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частина 1 ст. 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. Положення ч.1 ст. 1049 ЦК України вказують, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Частиною 1 статті 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальників процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідач не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором та таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а тому заборгованість, що виникла, слід стягнути з нього в примусовому порядку. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором, а позивач як правонаступник первісного кредитора обґрунтовано заявив вимоги про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 567274565 від 25.03.2020 року у розмірі 19 105,00 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує, що відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також слід стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень. Крім того ТОВ «Юніт Капітал» понесло витрати в сумі 6 000,00 грн. на професійну правничу допомогу АБ «Тараненко та Партнери» на підставі Договору про надання правничої допомоги № 30132024-02від 30.10.2024 року, що підтверджується витягом з акту про приймання-передачі наданої правничої допомоги до Договору про надання правничої допомоги а.с. 72-77.

Outcome: approved