Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (далі - ТОВ «ФК «Солвентіс») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.11.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» (далі ТОВ «Алекскредит») та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №2875357, підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора. За цим договором, кредитодавець надає позичальнику кредит в сумі 5000 грн. 00 коп. на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування (надалі за текстом кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у відповідності до умов договору. Кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на картковий рахунок позичальника не пізніше кінця робочого дня кредитодавця наступного за днем підписання договору. За цим договором позичальник сплачує кредитодавцю суму кредиту та проценти за користування кредитом, неустойку (пеню, штраф), яка може нараховуватися у випадку порушення позичальником умов цього договору, а також комісії банків-емітентів платіжних карт, які використовує позичальник. В подальшому відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №2875357 від 05.11.2019 року на користь позивача на підставі договору факторингу №АК-10/06/2025, укладеного 10.06.2025 року між ТОВ «Алекскредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Секвоя Капітал» (далі - ТОВ «Секвоя Капітал») та договору факторингу №ДФ-07072025, укладеного 07.07.2025 року між ТОВ «Секвоя Капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс». У зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у відповідача виникла заборгованість в розмірі 30229 грн. 50 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 5000 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками 25229 грн. 50 коп. Посилаючись на викладене позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 30229 грн. 50 коп., а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп., та на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. 00 коп. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.54-55). 17.03.2026 року представником відповідача адвокатом Пономарьовим Олегом Валентинорвичем через електронний суд подав заяву, згідно якої відповідачем визнається факт укладення договору кредиту з ТОВ «Алекскредит» 05 листопада 2019 року на суму 5000 грн., сума заборгованості по тілу кредиту в сумі 4850,00 грн. та нарахованих і несплачених відсотків в сумі 229,50 грн., оскільки 22.11.2019 року відповідачем сплачено 1450,50 грн., з яких основний борг - 150 грн. та відсотки - 1300,50 грн. (а.с.83-64). Позивач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник якого в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив провести розгляд справи без участі представника позивача. Також представник позивача подав до суду заяву, згідно якої просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та провести розгляд за відсутності представника позивача (а.с.62-63). Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву відповідач не надала. Представник відповідача адвокат Пономарьов О.В. в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача (а.с.85). Суд, дослідивши в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.11.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту №2875357 від 05.11.2019 року (далі - кредитний договір), згідно п. 1.3 якого кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування (надалі за текстом кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у відповідності до умов договору в національній грошовій одиниці України - гривні. Сума кредиту складає 5000 грн. (п.1.4 кредитного договору). Кредит надається позичальнику в сумі, що зазначена в п. 1.4. Договору в безготівковій формі шляхом перерахування на Картковий рахунок Позичальника (п.1.10 кредитного договору). В пункті 1.9 кредитного договору сторони встановили Узгоджений строк повернення кредиту: 20 календарних днів до 25.11.2019 року включно. Згідно пункту 3.1 кредитного договору строк дії договору визначається з моменту його укладення між Сторонами та діє до повного виконання Сторонами обов`язків за ним. В пункті 1.6 кредитного договору сторони встановили, що базова процентна ставка за один день користування кредитом 1,7%; акційна ставка або ставка за Програмою лояльності за один день користування кредитом - 1,53%; спеціальна процентна ставка за один день користування кредитом після Узгодженого строку повернення кредиту (у випадку виникнення Заборгованості, прострочення кредиту) - 3,00%. Також відповідач підписав Графік платежів (Додаток № 1) до Договору про надання кредиту №2875357 від 05.11.2019 року (а.с.19). Кредитодавець Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» свої зобов`язання виконав, надавши позичальнику [PERSON] обумовлену договором суму грошових коштів в розмірі 5000 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» (а.с.35 зворот) та визнається відповідачем. Відповідач скористався наданими кредитними коштами, проте зобов`язання належним чином за вищезазначеним кредитним договором в повному обсязі не виконав, сплативши ТОВ «Алекскредит» 22.11.2019 року кошти в сумі 1450 грн., з яких 1300 грн. позивачем зараховано в рахунок погашення процентів за користування кредитом, а 150 грн. як плату за продовження строку, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. 10.06.2025 року між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя Капітал» укладено договір факторингу №АК-10/06/2025, відповідно до умов якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені в реєстрах прав вимог, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимог та сплатити клієнту ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб (а.с.20-26). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №АК-10/06/2025 від 10.06.2025 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Секвоя Капітал» відступлено право грошової вимоги до відповідача в сумі 30229,5 грн., з яких: 5000 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 25229,5 грн. заборгованість за процентами (а.с.10 зворот). ТОВ «Секвоя Капітал» здійснило оплату на користь ТОВ «Алекскредит» за переуступлення прав вимог, що підтверджується копією платіжної інструкції (а.с.38) та повідомленням (а.с.39). 07.07.2025 року між ТОВ «Секвоя Капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» укладено договір факторингу №ДФ-07072025 від 07.07.2024 року, відповідно до умов якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені в реєстрах прав вимог, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимог та сплатити клієнту ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб (а.с.27-33). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №ДФ-07072025 від 07.07.2024 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» відступлено право грошової вимоги до відповідача в сумі 30229,5 грн., з яких: 5000 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 25229,5 грн. заборгованість за процентами (а.с.10). ТОВ «Пінг-понг», яке перейменовано на Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», здійснило оплату на користь ТОВ «Секвоя Капітал» договору факторингу №ДФ-07072025 від 07.07.2024 року, що підтверджується копією платіжної інструкції (а.с.38 зворот). Також ТОВ «ФК «Солвентіс» складено вимогу-повідомлення про обов`язок погашення заборгованості за кредитним договором №2875357 від 05.11.2019 року адресованої [PERSON] (а.с.36). На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості за договором про надання кредиту №2875357 від 05.11.2019 року (а.с.11-12). Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). За змістом ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Цивільний кодекс України у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Таким чином, уклавши договір на умовах, викладених у ньому, відповідач як позичальник, тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Слід також зазначити, що особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За змістом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Судом встановлено, що кредитний договірукладено в електронній формі, підписано електронним підписом відповідача, шляхом використання одноразового ідентифікатора, що відповідає наведеним вище вимогам закону, унаслідок чого у сторін виникли права та обов`язки. Умови кредитного договоруТовариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» виконані, грошові кошти перераховані на платіжну картку відповідача. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України). За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст.513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Частиною 1 статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною 1 статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, у ході передачі прав вимоги за договорами факторингу право вимоги за договорами перейшло до ТОВ «ФК «Солвентіс», що свідчить про факт отримання позивачем права грошової вимоги до відповідача. Щодо розміру заборгованості за договором про надання кредиту №2875357 від 05.11.2019 року, суд зазначає наступне. Припис частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі правові висновки узгоджуються з позицією Великої палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18. За умовами пункту 1.9 кредитного договору кредит надано на строк 20 календарних днів до 25.11.2019 року, протягом якого у позичальника існувала можливість правомірно не сплачувати кредитодавцю кредит. Оскільки сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості кошти в сумі 150 грн., позивачем згідно розрахунку заборгованості (а.с.11-12), безпідставно зараховані в односторонньому порядку без укладення додаткової угоди між сторонами щодо зміни строку кредитування в якості «плати за продовження строку», сума кредиту підлягає зменшенню на сплачені відповідачем 150 грн., та становить 4850 грн. (5000 грн. - 150 грн. = 4850 грн.). Формулювання, зазначене в п.3.1 кредитного договору стосовно його дії до повного виконання обов`язків за ним, призводить до того, що її закінчення може ніколи не настати. Проте договір не може породжувати невизначеність стосовно строку його дії, оскільки передбачений момент виконання зобов`язання - конкретний термін, який є закінченням строку дії договору. Як слідує зі змісту розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту №2875357 від 05.11.2019 року(а.с.11-12), позивач просить стягнути з відповідача проценти від суми кредиту за період з 06.11.2019 року по 31.05.2020 року, тобто поза межами погодженого сторонами договору строку користування коштами. З розрахунку також встановлено, що відповідачем сплачено проценти за користування кредитом в загальній сумі 1300 грн. З огляду на викладене вище, правомірним є нарахування позивачем процентів за користування коштами на підставі ст.1048 ЦК України лише протягом погодженого сторонами строку надання кредиту упродовж 20 днів до 25.11.2019 року. З розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту №2875357 від 05.11.2019 року станом на 06.06.2025 року вбачається, що в період з 05.11.2019 року по 25.11.2019 року позивачем при обрахунку процентів за користування коштами застосовано ставку в розмірі 1,53% за один день користування кредитом, згідно якого залишок процентів за користування кредитом станом на 25.11.2019 року становив 229 грн. 50 коп., які і підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем, до якого перейшло право вимоги за кредитним договором, тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості в загальній сумі 5079 грн. 50 коп., яка складається з наступного: 4850 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту, 229 грн. 50 коп. заборгованість за відсотками. Щодо стягнення судових витрат. За змістом ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За результатом розгляду справи позовні вимоги задоволено частково, тому з урахуванням принципу пропорційності розміру задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» судовий збір в сумі 411 грн. 81 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1020 (одна тисяча двадцять) грн. 00 коп. за договором про надання правової допомоги №43657029 від 01.07.2025 року (а.с.14-16) з описом робіт (а.с.13).

Outcome: partial