Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

08.01.2026 позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 010-RO-82-252476214 від 21.12.2024 року в розмірі 56181,56 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 21.12.2024 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] року укладено Кредитний договір № 010-RO-82-252476214, відповідно до якого кредитодавець відкрив картковий рахунок клієнту та встановив поточний ліміт, розмір якого на дату початку кредитування становив 45000 грн, з максимальним лімітом в межах якого встановлюється поточний ліміт, який відповідно до умов кредитного договору становить 500000. Строк кредиту становить 292 місяці, що починається з дати встановлення (зміни) поточного ліміту. Відповідно до вищевказаного договору, датою початку кредитування є 21.12.2024 року, а кінцевим терміном повного погашення кредиту, з урахуванням пролонгації, 21.12.2048 року. Процентна ставка за користування кредитом - 48 % річних. Банк свої зобов`язання перед відповідачем виконав, проте останній припинив виконувати взяті на себе зобов`язання, а саме припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості. 20.02.2024 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТзОВ «Сіті Фінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги №114/2-67-F, відповідно до якого ТзОВ «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у тому числі і за кредитним договором №010-RO-82-252476214 від 21.12.2024 року. Відтак, на дату відступлення 20.02.2024 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає - 56181,56 грн з яких: - 45000 грн - сума заборгованості за дозволеним овердрафтом; - 11818,56 грн - сума заборгованості за недозволеним овердрафтом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 26 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує та просить суд розглядати справу у його відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Відповідач судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про місце, час та дату судового засідання, відзиву на позовну заяву чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавала. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, 21.12.2024 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] року укладено Кредитний договір № 010-RO-82-252476214, відповідно до якого кредитодавець відкрив картковий рахунок клієнту та встановив поточний ліміт, розмір якого на дату початку кредитування становив 45000 грн, з максимальним лімітом в межах якого встановлюється поточний ліміт, який відповідно до умов кредитного договору становить 500000. Строк кредиту становить 292 місяці, що починається з дати встановлення (зміни) поточного ліміту. Відповідно до вищевказаного договору, датою початку кредитування є 21.12.2024 року, а кінцевим терміном повного погашення кредиту, з урахуванням пролонгації, 21.12.2048 року. Процентна ставка за користування кредитом - 48 % річних. Банк свої зобов`язання перед відповідачем виконав, проте останній припинив виконувати взяті на себе зобов`язання, а саме припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості. 20.02.2024 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТзОВ «Сіті Фінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги №114/2-67-F, відповідно до якого ТзОВ «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у тому числі і за кредитним договором №010-RO-82-252476214 від 21.12.2024 року. Відтак, на дату відступлення 20.02.2024 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає - 56181,56 грн з яких: - 45000 грн - сума заборгованості за дозволеним овердрафтом; - 11818,56 грн - сума заборгованості за недозволеним овердрафтом. За приписами статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини першої і третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (частини перша-третя, п`ята, шоста статті 203 ЦК України). Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Частиною першою статті 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з частини другої статті 1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Як вбачається з матеріалів справи, 20.02.2024 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТзОВ «Сіті Фінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги №114/2-67-F, відповідно до якого ТзОВ «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у тому числі і за кредитним договором №010-RO-82-252476214 від 21.12.2024 року. Крім, того в матеріалах справи наявний витяг з реєстру боржників, згідно якого заборгованість відповідача перед позивачем в загальній сумі становить становить 56181,56 грн з яких: - 45000 грн - сума заборгованості за дозволеним овердрафтом; - 11818,56 грн - сума заборгованості за недозволеним овердрафтом. Що стосується розрахунку заборгованості, то такий відповідач не заперечила, власних розрахунків не провела, доказів їх неправильності не надала. Таким чином, у суду немає підстав сумніватися у обґрунтованості розрахунків, які беруться до уваги як розмір наявної заборгованості. Отже, суд вважає, що позивачем доведено, що відповідач не виконала умови кредитного договору №010-RO-82-252476214 від 21.12.2024 та право вимоги за цим договором перейшло до позивача, отже позовні вимоги доведені і підлягають до задоволення. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову. Крім того, в силу дії 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу у заявленому позивачем розмірі.

Outcome: approved