Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

17 вересня 2024 року позивач звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь безпідставно набуті 10000 доларів США. Крім цього, стягнути з відповідача судові витрати: судовий збір 3305,37 грн., витрати на правничу допомогу 40000,00 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 лютого 2025 року позовну заяву разом з додатками направлено до Вітовського районного суду Миколаївської області за підсудністю, в порядку статті 31 ЦПК України. Справа надійшла до Вітовського районного суду Миколаївської області 20 червня 2025 року. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що 02 липня 2021 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 25 вересня 2021 року між її чоловіком [PERSON] та [PERSON] був підписаний договір про наміри. Відповідно до змісту договору земельна ділянка площею 29,099 га, кадастровий номер 4823384700:10:000:0108 буде передана [PERSON] по ціні 1300 доларів США на 1 га після оформлення права власності (розпаювання). [PERSON] є представником голови ФГ «ВРОМДИР» Юн Л.С. Попередня оплата у сумі 10000 доларів була передана відповідачу 25 вересня 2021 року. Відповідно до умов договору ціна фіксована та перегляду не підлягає. Передплата є тому гарантією. У випадку неможливості продати вказану земельну ділянку із-за складності оформлення, отримана сума буде вважатися орендною платою за три роки з 2022 року по 2024 рік включно. 03 грудня 2021 року [PERSON] склав заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Нікітіним Р.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1620. Відповідно до змісту заповіту все майно (рухоме та нерухоме), що набуте ним після укладення шлюбу з [PERSON] , який зареєстрований 02 липня 2021 року, заповів [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті позивач звернилася до приватного нотаріуса Реукової Н.А. з заявою про прийняття спадщини, якою було відкрито спадкову справу, видано позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Таким чином, позивач успадкувала всі майнові права та обов`язки після смерті чоловіка, які виникли у спадкодавця після його одруження із нею. За життя [PERSON] договір купівлі-продажу земельної ділянки 4823384700:10:000:0108 між ним та ймовірним новим власником розпайованої земельної ділянки укладений не був. Крім цього, [PERSON] вказаною земельною ділянкою не користувався та не міг взагалі користуватися, оскільки її цільове призначення для ведення фермерського господарства. Земельна ділянка на праві постійного користування 20 листопада 1992 року передана [PERSON] для ведення фермерського господарства. Тобто, земельна ділянка, як на 25 вересня 2021 року, так і на дату подання позовної заяви входить до складу земель ФГ «ВРОМДИР». На сьогодні вказана земельна ділянка не розпайована. Вважає, що договір про наміри це фактично розписка про отримання грошових коштів, та будь-яких правових наслідків за собою не тягне. Попередній договір купівлі-продажу не укладався, а тому кошти отримані відповідачем безпідставно. Неодноразово позивачем на адресу відповідача направлялася вимога про повернення безпідставно набутих коштів. Оскільки кошти до сьогодні не повернуті у добровільному порядку, та позивач вважає, що має право як спадкоємець на повернення цих коштів, просить їх стягнути у судовому порядку. Представник відповідача у встановлений законом строк подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заявлені позовні вимоги не визнає, заперечує проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Зазначив, що сторони вправі укладати будь-які договори на будь-яких умовах, що і було зроблено сторонами, а саме укладений змішаний договір, умовами якого передбачено, що цей договір укладений про те, що земельна ділянка площею 29,999 га кадастровий № 4823384700:10:000:0108 буде продана [PERSON] по ціні 1300 доларів США за 1 Га після оформлення права власності (розпаювання). Передплата в сумі 10000 доларів США була передана [PERSON] . Також зазначені інші умови, у тому числі вказано, що у разі неможливості продажу зазначеної земельної ділянки через складності оформлення, отримана сума буде рахуватися як орендна плата за три роки з 2022 по 2024 включно (тобто укладено договір оренди). Договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини 1 статті 1212 ЦК України. Якщо позивач в односторонньому порядку не відмовлявся від договору або договір не був розірваний сторонами чи визнаний недійсним у судовому порядку, закінчення строку дії договору не є підставою для припинення зобов`язання, яке залишилося невиконаним. Після закінчення строку дії договору невикористаний аванс, переданий на виконання такого договору, не може бути витребувано відповідно до положень статті 1212 ЦК України як безпідставне збагачення. Крім цього, вказував на те, що [PERSON] був засновником ФГ « ХЕЛПЕР» та багато років, до укладення договору про наміри, обробляв спірну земельну ділянку, що спростовує пояснення позивача, що її чоловік не користувався та не міг користуватися, оскільки цільове призначення земельної ділянки - для ведення фермерського господарства. Також не погоджується з припущеннями позивача, що нібито спірна вказана земельна ділянка не могла бути розпайована, оскільки доказів цього не надано, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертав увагу на протиріччя позивача, а саме оскільки договір купівлі-продажу не укладався, то він не може бути визнаний нікчемним. Вважає, що договір про наміри є змішаним та містить умови договору оренди. Також, просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 20000,00 грн. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та пояснила про вищевикладене, просила позов задовольнити. Вважає, що відповідач безпідставно отримала гроші, оскільки розпаювання не відбулося та договір купівлі-продажу не був укладений з її чоловіком. Тобто, умови договору про наміри не виконані, а тому отримані [PERSON] гроші підлягають поверненню. Оскільки відповідач у добровільному порядку не повертає отримані гроші, просить стягнути їх у судовому порядку. Представник позивача у судому засіданні погодився з позицією позивача, просив задовольнити заявлені позовні вимоги. Зазначав, що договір про наміри не тягне за собою будь-яких правових наслідків. Вважав помилковою позицію представника відповідача, що договір про наміри є попереднім договором. Пояснив, що чоловік позивачки дійсно займався господарською діяльністю, водночас після підписання договору про наміри 25 вересня 2021 року земельною ділянкою не користувався, а тому отримана відповідачем грошова сума за договором не може вважатися орендною платою. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Вважає, що між відповідачем та [PERSON] виникли договірні відносини змішаного типу. В рамках цих договірних відносин було передано грошові кошти. Зазначив, що [PERSON] користувався земельною ділянкою, засівав її, а тому передана за договором сума вважається орендною платою. В судовому засіданні також був допитаний свідок [PERSON] , який суду пояснив, що знає відповідача, вона є його родичкою - сестрою дружини. В свою чергу [PERSON] є його тещою. [PERSON] попросила показати [PERSON] державний акт на земельну ділянку, що він і зробив. Про укладення між ними договору про наміри йому не відомо. Про наміри відповідача продати [PERSON] земельну ділянку йому також не відомо. Вислухавши думку позивача, її представника, представника відповідача, допитавши свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, 25 вересня 2021 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, був підписаний Договір про наміри. Відповідно до умов цього договору земельна ділянка площею 29,099 га, кадастровий номер 4823384700:10:000:0108 буде передана [PERSON] за ціною 1300 доларів США на 1 га, після оформлення права власності (розпаювання). [PERSON] є представником голови ФГ «ВРОМДИР» Юн Л.С. на правах родинних відносин (донька). Попередня оплата у сумі 10000 доларів була передана відповідачу 25 вересня 2021 року. Ціна фіксована та перегляду не підлягає. Передплата є тому гарантією. У випадку неможливості продати вказану земельну ділянку через складності оформлення, отримана сума буде вважатися орендною платою за три роки з 2022 року по 2024 рік включно. Відповідачем факт отримання нею грошових коштів від [PERSON] у сумі 10000 доларів США не оспорювався. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15 вересня 2024 року НВ-9948353682024 земельна ділянка площею 29,9993 га, кадастровий номер 4823384700:10:000:0108, розташована на території Шевченківської сільської ради Миколаївського (раніше Вітовського, Жовтневого) району Миколаївської області. Цільове призначення землі сільськогосподарського призначення. Земельна ділянка перебуває у постійному користуванні [PERSON] на підставі цивільно-правового договору наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Головного Управління Держгеокадастру у Миколаївській області 16 серпня 2018 року №5411/0/14-18-СГ. Відомості про оренду та суборенду, або земельний сервітут відсутні (т. 1 а.с. 10-15). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15 вересня 2024 року № 394949791 право власності на вказану земельну ділянку не зареєстровано (т. 1 а.с. 16). [PERSON] є засновником та керівником ФГ «ВРОМДИР» з 21 березня 1996 року, вказане підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій (т. 1 а.с. 17-19). Таким чином, з огляду на вищезазначене, слід дійти висновку, що земельна ділянка кадастровий номер 4823384700:10:000:0108 перебуває у постійному користуванні [PERSON] , не розпайовувалась, в оренду чи суборенду не передавалась. Доказів зворотного суду не надано. Позивач [PERSON] зареєструвала шлюб 02 липня 2021 року з [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складений відповідний актовий запис № 614 та видане свідоцтво про шлюб від 02 липня 2021 року, серії [NUMBER] (а.с. 8). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 03 грудня 2021 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області, яким все майно (рухоме та нерухоме), що набуте ним після укладення шлюбу з [PERSON] , який зареєстрований 02 липня 2021 року, заповів позивачу (а.с. 26). [PERSON] помер [INFO] про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) був складений актовий запис № 853 від 24 березня 2022 року, та видане свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 27). Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00, № 567101 [PERSON] був зареєстрований як фізична особа-підприємець, та отримував дохід від підприємницької діяльності (а.с. 21). В якості доказу набуття грошових коштів саме у період шлюбу з нею, які передані [PERSON] , позивачем долучені до позову Книга обліку доходів, податкова декларація платника єдиного податку фізичної особи-підприємця. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємця). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачка у встановлений законом строк звернулася з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Реукової Н.А., якою відкрито спадкову справу №7/2023, до того ж видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] на відповідне спадкове майно (т. 1 а.с. 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34) . З огляду на вказане позивач успадкувала всі права та обов`язки після смерті чоловіка [PERSON] , що виникли після 02 липня 2021 року. Оскільки, договір про намір був укладений 25 вересня 2021 року, тобто вже після реєстрації шлюбу між [PERSON] та позивачем, та остання успадкувала всі права та обов`язки спадкодавця, [PERSON] та є належним позивачем. Як на підставу звернення до суду позивач посилається на те, що як спадкоємиця за заповітом успадкувала всі права та обов`язки після смерті свого чоловіка. Неодноразово, а саме 03 листопада 2023 року та 28 листопада 2023 року позивачем на адресу [PERSON] направлялися вимоги про повернення отриманих за договором про наміри грошових коштів, у зв`язку з невиконанням наміру щодо укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки (т. 1 а.с. 35-36, 37-38). Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу; інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини 1 статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Частиною 1 статті 635 ЦК України визначено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Положеннями частини 4 вказаної статті встановлено, що договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. З огляду на вказане, обов`язковою (істотною) умовою попереднього договору є строк чи термін укладення основного договору. Якщо такий строк (термін) відсутній, угоду сторін слід вважати не попереднім договором, а договором (протоколом) про наміри. Крім цього, для попереднього договору у всіх випадках обов`язковою є письмова форма. А у випадках, коли для основного договору встановлена нотаріальна форма, попередній договір також потребує нотаріального посвідчення. Тобто, попередній договір слід відрізняти від договору (протоколу) про наміри, який є лише формою фіксації намірів сторін щодо наступного співробітництва і не тягне виникнення зобов`язання щодо укладання у майбутньому договору. Судом встановлено та це не спростовувалося сторонами у справі, що між [PERSON] та [PERSON] будь-яких інших договорів, у тому числі договору купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер 4823384700:10:000:0108, не укладалося. Таким чином, оскільки укладений договір між [PERSON] та [PERSON] не містить умови щодо строку та терміну укладення основного договору, тому слід дійти висновку, що договір який був підписаний 25 вересня 2021 року між [PERSON] та відповідачем є договором про наміри, в якому лише фіксуються наміри сторін щодо укладення в подальшому договору купівлі-продажу земельної ділянки, а тому він не тягне для сторін договору будь-яких юридичних наслідків. З урахуванням викладеного, оскільки судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про наміри, який не тягне будь-яких юридичних наслідків для сторін договору, суд визнає позовні вимоги позивача, такими, що підлягають задоволенню. Відповідачем до матеріалів справи долучені заяви [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до голови Шевченківської сільської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо розпаювання ФГ «ВРОМДИР» та передачу у приватну власність земельної ділянки, кадастровий номер 4823384700:10:000:0108, в розмірі земельної частки (пай) площею 6,32 в умовних кадастрових гектарах кожному. Відомості щодо реєстрації цих заяв у сільській раді відсутні. Докази того, що ФГ наданий дозвіл на проведення розпаювання земель не надані. За таких обставин, вищевказані письмові докази не можуть бути прийняті судом до уваги і їх слід сприймати лише як намір щодо розпаювання земель фермерського господарства (т. 1 а.с. 138,139, 140). Крім цього, суд не погоджується з позицією відповідача про те, що сума 10000 доларів США, яка сплачена [PERSON] відповідачу є орендною платою за користування земельною ділянкою кадастровий номер 4823384700:10:000:0108, за період з 2022 року по 2024 рік включно, з наступних підстав. Згідно з частиною 1 статті 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відповідно до частини 2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі» № 161-ХІV від 06 жовтня 1998 року (зі змінами) (далі - Закон). З огляду на вищезазначені нормативні акти договір оренди землі укладається у письмовій формі за встановленою формою, за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально, а також право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації. Як вбачається із зазначених вище доказів земельна ділянка кадастровий номер 4823384700:10:000:0108 перебуває у постійному користуванні [PERSON] - засновниці та керівника ФГ «ВРОМДЕР». Земельна ділянка не розпайовувалась, в оренду чи суборенду не передавалась. Матеріали справи не містять доказів передачі вищевказаної земельної ділянки [PERSON] у користування (акт прийому-передачі землі). За таких обставин слід дійти висновку, що відсутні будь-які докази, які підтверджують право оренди у [PERSON] на вказану земельну ділянку відповідно до визначеного законом порядку. Крім цього, як було зазначено вище, договір про наміри свідчить про намір щодо майбутньої співпраці, тобто дає підстави зробити висновок про відсутність на час підписання між сторонами договірних правовідносин щодо об`єктів, зазначених у договорі. Отже, оскільки право оренди землі не зареєстроване у встановленому законом порядку, то у [PERSON] відсутній обов`язок щодо сплати орендної плати. Крім цього, земельна ділянка кадастровий номер 4823384700:10:000:0108 розташована на території Шевченківської сільської ради Миколаївського (раніше Вітовського, Жовтневого) району Миколаївської області. Територія Шевченківської сільської ради Миколаївського (раніше Вітовського, Жовтневого) району Миколаївської області вважається територією на якій велися активні бойові дії з лютого 2022 року по листопад 2022 року, що виключає фактичне використання земельної ділянки. Після припинення бойових дій земельні ділянки не використовувались через їх замінування. З огляду на вищезазначене, суд не погоджується з думкою відповідача та його представника, що отримана [PERSON] сума є орендною платою за період з 2022 року по 2024 рік. Таким чином, аналізуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved