Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності трудової книжки, обґрунтовуючи вимоги поданої заяви вказує на те, що вона [PERSON] народилася [INFO] в м. Шепетівці Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим повторно відділом РАЦС м. Шепетівки Хмельницької області 27.04.1972 року. По завершенню школи у період з 01.09.1980 року по 22.07.1981 року вона навчалася в технічному училищі №6 м. Хмельницького, де отримала професію взуттєвик з присвоєнням кваліфікації третього розряду, що підтверджується атестатом №3928 виданим 22.07.1981 року. 10.03.1982 року працювала у Шепетівському цукрокомбінаті, де 18.03.1982 року їй була заведена трудова книжка серії [NUMBER] та зроблені відповідні записи. Після, у період з 01.09.1983 року по 11.06.1985 року, навчалася в Республіканській школі підготовки метродателей і офіціантів в м.Київ, де отримала кваліфікацію офіціант четвертого розряду, що підтверджується свідоцтвом 154764 виданим 11.06.1985 року, про що в трудовій книжці зроблено відповідні записи. По завершенню навчання позивач продовжила свою трудову діяльність та була прийнята на роботу в Шепетівський комбінат громадського харчування (вказано общепіт). 22.07.1985 року вступила в зареєстрований шлюб з [PERSON] , і змінила своє дівоче прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 14.10.2025 року. Відповідні записи про зміну прізвища були внесені до її трудової книжки. Однак, у віці 24 років, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим повторно 29.10.2025 року. Після смерті [PERSON] в квітні 1990 року позивач переїхала та 08.06.1990 року вступила в шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований Пойковською селищною радою Нефтеюганського району Тюменської області. Після укладення шлюбу мала прізвище [PERSON] , дані щодо зміни прізвища були внесені до трудової книжки. Однак, [INFO] [PERSON] помер. Викладені обставини зміни прізвища з [PERSON] на [PERSON] , підтверджується паспортом від 29.09.1999 року для закордонних поїздок та договором дарування укладеним 06.09.1996 року, де її батько [PERSON] подарував її його дочці - [PERSON] та його сину - [PERSON] житловий будинок, що стверджую договором дарування. 12.09.2000 року позивач, на момент укладання шлюбу [PERSON] , вступила в зареєстрований шлюб з [PERSON] і з того часу має прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим 12.09.2000 року Шепетівським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області. Про що було внесені зміни до її трудової книжки. [INFO] позивач досягла пенсійного віку, а саме 60 річного віку. 09.09.2025 року звернулася до органів Пенсійного фонду з заявою про призначення її пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, отримала відмову у задоволенні заяви про призначення пенсії за віком. У рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області №222650010518 від 16.09.2025 року причиною відмови у призначенні пенсії вказано, що до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності відповідно до трудової книжки від 18.03.1982 [NUMBER] , оскільки не можливо прослідкувати послідовність змін прізвищ « [PERSON] »-« [PERSON] »-« [PERSON] ». До заяви не можливо долучити документи про зміну прізвищ. Також до трудового стажу не зараховано періоди навчання згідно атестату від 22.07.1981 року №3928 та свідоцтва від 11.06.1985 року № [NUMBER] , оскільки прізвищ: « [PERSON] » не відповідає прізвищу в паспорті « [PERSON] ». Крім того, роз`яснено, що відповідно до пункту 26 Порядку №637 якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігається з ім`ям по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Просить суд встановити факт належності [PERSON] , [INFO] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) трудової книжки серії [NUMBER] заповненої 18.03.1982 року. Встановити факт належності [PERSON] , [INFO] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) атестату № [NUMBER] виданого 22.07.1981 року Технічним училищем №6 м. Хмельницького про отримання професії взуттєвик з присвоєнням кваліфікації третього розряду та свідоцтва з відзнакою №154764 виданого 11.06.1985 року Республіканською школою підготовки метрдотелей і офіціантів м. Київ про отримання кваліфікації офіціанта четвертого розряду, що були видані на ім`я [PERSON] . В судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали просили її задоволити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надала суду клопотання про розгляд заяви без її участі, відмовити заявниці у задоволенні її вимог. Суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч.1 ст. 244 ЦПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення. Відповідно доп.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів уній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії. Відповідно доп.1.1Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилася [INFO] в м.Шепетівці Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим повторно відділом РАЦС м.Шепетівки Хмельницької області 27.04.1972 року. У період з 01.09.1980 року по 22.07.1981 року заявниця навчалася в технічному училищі №6 м. Хмельницького де отримала професію взуттєвик з присвоєнням кваліфікації третього розряду, що підтверджується атестатом №3928 виданим 22.07.1981 року. 10.03.1982 року працювала у Шепетівському цукрокомбінаті, де 18.03.1982 року їй була заведена трудова книжка серії [NUMBER] та зроблені відповідні записи. Після, у період з 01.09.1983 року по 11.06.1985 року, навчалася в Республіканській школі підготовки метродателей і офіціантів в м. Київ, де отримала кваліфікацію офіціант четвертого розряду, що підтверджується свідоцтвом 154764 виданим 11.06.1985 року, про що в трудовій книжці зроблено відповідні записи. По завершенню навчання позивач продовжила свою трудову діяльність та була прийнята на роботу в Шепетівський комбінат громадського харчування (вказано общепіт). 22.07.1985 року заявниця вступила в зареєстрований шлюб з [PERSON] , і змінила своє дівоче прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 14.10.2025 року. Відповідні записи про зміну прізвища були внесені до її трудової книжки. Однак, у віці 24 років, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим повторно 29.10.2025 року. Після смерті [PERSON] в квітні 1990 року позивач переїхала та 08.06.1990 року вступила в шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований Пойковською селищною радою Нефтеюганського району Тюменської області. Після укладення шлюбу мала прізвище [PERSON] , дані щодо зміни прізвища були внесені до трудової книжки. Однак, [INFO] [PERSON] помер. Викладені обставини зміни прізвища з [PERSON] на [PERSON] , підтверджується паспортом від 29.09.1999 року для закордонних поїздок та договором дарування укладеним 06.09.1996 року, де її батько [PERSON] подарував її його дочці - [PERSON] та його сину - [PERSON] житловий будинок, що стверджую договором дарування. 12.09.2000 року позивач, на момент укладання шлюбу [PERSON] , вступила в зареєстрований шлюб з [PERSON] і з того часу має прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим 12.09.2000 року Шепетівським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області. Про що було внесені зміни до її трудової книжки. [INFO] позивач досягла пенсійного віку, а саме 60 річного віку. 09.09.2025 року звернулася до органів Пенсійного фонду з заявою про призначення її пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, отримала відмову у задоволенні заяви про призначення пенсії за віком. У рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області №222650010518 від 16.09.2025 року причиною відмови у призначенні пенсії вказано, що до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності відповідно до трудової книжки від 18.03.1982 [NUMBER] , оскільки не можливо прослідкувати послідовність змін прізвищ « [PERSON] »-« [PERSON] »-« [PERSON] ». До заяви не можливо долучити документи про зміну прізвищ. Також до трудового стажу не зараховано періоди навчання згідно атестату від 22.07.1981 року №3928 та свідоцтва від 11.06.1985 року № [NUMBER] , оскільки прізвищ: « [PERSON] » не відповідає прізвищу в паспорті « [PERSON] ». Згідно ч.3 ст.48Кодексу законів про працю України працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , та [PERSON] , підтвердили обставини на які посилається заявниця. При таких обставинах, судом встановлено про те, що заявником було доведено та не викликає сумніву факт належності [PERSON] , [INFO] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) трудової книжки серії [NUMBER] заповненої 18.03.1982 року та належності [PERSON] , [INFO] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) атестату № [NUMBER] виданого 22.07.1981 року Технічним училищем №6 м. Хмельницького про отримання професії взуттєвик з присвоєнням кваліфікації третього розряду та свідоцтва з відзнакою №154764 виданого 11 червня 1985 року Республіканською школою підготовки метрдотелей і офіціантів м.Київ про отримання кваліфікації офіціанта четвертого розряду, що були видані на ім`я [PERSON] . Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як зазначено у пункті 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п.12 постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Згідно роз`яснень,викладених уп.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Твердження заінтересованої особи що дана заява не може бути розглянуту в окремому провадженні спростовується вищенаведеним, та на думку суду в даному випадку спору про право не має. Згідно частини1 статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Судом встановлено, що метою встановлення факту належності заявнику трудової книжки є необхідність в оформленні передбаченого законом державного пенсійного забезпечення. Приймаючи до уваги те, що заявник позбавлений можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт належності трудової книжки, суд приходить до висновку, що надані заявником докази є належними, допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми для задоволення даної заяви.

Outcome: approved