Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

19 вересня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, третя особа: [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності у порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтував тим, що [INFO] в с. Покровка Веселинівського (в теперішній час Вознесенського) району Миколаївської області помер його батько [PERSON] , смерть якого була зареєстрована виконавчим комітетом Покровської сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, про що 09 січня 1999 року було складено відповідний актовий запис за № 03. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу увійшло, зокрема, право на земельну частку (пай) розміром 7,93 в умовних кадастрових гектарах в землях колективної власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Червона Україна», с. Покровка Веселинівського району Миколаївської області, посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія МК № 0155082, виданим 12 травня 1997 року Веселинівською районною державною адміністрацією Миколаївської області, зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) 12 травня 1997 року за № 3259. На час відкриття спадщини, тобто, день смерті батька, його сім`я, яка складалася з нього, батька [PERSON] , матері [PERSON] та його брата [PERSON] проживала в [ADDRESS] . За життя батько заповіту не склав, а тому право на спадкування відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, який діяв на той час, набули він та його брат [PERSON] . [PERSON] право на спадкування не набула, оскільки з спадкодавцем в шлюбі вона не перебувала. За взаємною згодою з братом було вирішено, що спадщину після батька приймає він. У зв`язку з цим він розпорядився належним батьку домашнім майном та прийняв на зберігання вище зазначений Сертифікат на право на земельну частку (пай). До нотаріуса за видачою мені свідоцтва про право на спадщину не звертався, оскільки такого обов`язку чинним на той час законодавством не передбачалося. В теперішній час йому стало відомо, що згідно з ЦК України, який набув чинності з 1 січня 2004 року, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ст. 1297). На виконання цих вимог закону в жовтні 2024 року він звернувся до завідувача Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Лілії Онищенко, якою виконуються обов`язки завідувача Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області, з питанням про видачу мені свідоцтва про право на спадщину на успадковану земельну частку (пай), та надав наявні у мене документи. Вивчивши надані ним документи, нотаріус надала йому письмову Довідку - роз`яснення від 03.10.2024 № 264/02-31, в якій вказала на те, що: «З аналізу поданих документів встановлено, що існують розбіжності в написанні прізвища та по батькові спадкодавця « [PERSON] », « [PERSON] », та власника земельної частки (паю) « [PERSON] », « [PERSON] », тому неможливо встановити факт належності вищезазначеного сертифіката спадкодавцю [PERSON] , та неможливо видати свідоцтво про право на спадщину. Рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту належності правовстановлюючого документа вищезазначеного сертифіката на земельну частку (пай) [PERSON] . Оскільки нотаріально оформити своє право на спадщину позивач не може, він звернувся з вказаним позовом до суду, просить встановити юридичний факт належності [PERSON] , який помер [INFO] в с. Покровка Веселинівського (в теперішній час Вознесенського ) району Миколаївської області, Сертифіката на право на земельну частку (пай) Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія МК № 0155082, виданого 12 травня 1997 року Веселинівською районною державною адміністрацією Миколаївської області та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) 12 травня 1997 року за № 3259, на ім`я [PERSON] ; встановити факт прийняття ним, який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , спадщини після батька [PERSON] , який помер [INFO] в с. Покровка Веселинівського (в теперішній час Вознесенського ) району Миколаївської області та визнати за ним у порядку спадкування за законом права на земельну частку (пай) розміром 7, 93 в умовних кадастрових гектарах в землях колективної власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Червона Україна», с. Покровка Веселинівського (в теперішній час - Вознесенського) району Миколаївської області, успадковане після батька [PERSON] , який помер [INFO] в с. Покровка Веселинівського (в теперішній час Вознесенського) району Миколаївської області, посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія МК № 0155082, виданим 12 травня 1997 року Веселинівською районною державною адміністрацією Миколаївської області, зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) 12 травня 1997 року за № 3259. Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та справу призначено до підготовчого судового засідання. 11 листопада 2024 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, за участю представника [PERSON] , позовні вимоги підтримує повністю. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився. Від начальника відділу з юридичних питань та взаємодії з правоохоронними органами Веселинівської селищної ради Стаднічук А.І. надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника селищної ради, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що не заперечує щодо задоволення даної позовної заяви. Підтверджує обставини, зазначені в позові. Суд вислухавши пояснення представника позивача, третю особу, свідків, дослідивши матеріали справи та заяви сторін, приходить до наступних висновків. Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що [INFO] в с. Покровка Веселинівського (в теперішній час Вознесенського) району Миколаївської області помер його батько [PERSON] , смерть якого була зареєстрована виконавчим комітетом Покровської сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, про що 09 січня 1999 року було складено відповідний актовий запис за № 03, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 17.11.2016 року (а.с.18). [PERSON] заповіту не залишив, а тому відповідно до ст. 529 ЦК України від 18.07.1963 № 1540-VI, він як син, у першу чергу отримав право на спадкування за законом. Крім нього право на спадкування за законом отримав його брат [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) розміром 7, 93 в умовних кадастрових гектарах в землях колективної власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Червона Україна», с. Покровка Веселинівського району Миколаївської області, посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія МК № 0155082, виданим 12 травня 1997 року Веселинівською районною державною адміністрацією Миколаївської області, зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) 12 травня 1997 року за № 3259 (а.с. 20). Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Оскільки [PERSON] помер раніше 1 січня 2004 року при вирішенні спадкових відносин необхідно керуватися нормами діючого на той час законодавства, а саме нормами Цивільного кодексу УРСР. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 553 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. В жовтні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до завідувача Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Лілії Онищенко, якою виконуються обов`язки завідувача Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області, з питанням про видачу мені свідоцтва про право на спадщину на успадковану земельну частку (пай), та надав наявні у мене документи. Вивчивши надані ним документи, нотаріус надала йому письмову Довідку - роз`яснення від 03.10.2024 № 264/02-31, в якій вказала на те, що: «З аналізу поданих документів встановлено, що існують розбіжності в написанні прізвища та по батькові спадкодавця « [PERSON] », « [PERSON] », та власника земельної частки (паю) « [PERSON] », « [PERSON] », тому неможливо встановити факт належності вищезазначеного сертифіката спадкодавцю [PERSON] , та неможливо видати свідоцтво про право на спадщину. Рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту належності правовстановлюючого документа вищезазначеного сертифіката на земельну частку (пай) [PERSON] (а.с. 21). Батько позивача [PERSON] народився на Волині в сім`ї [PERSON] та [PERSON] . В повоєнні роки сім`я переселилася до Миколаївської області УРСР. При переселені документи сім`ї були втрачені. У зв`язку з цим 25 жовтня 1956 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Доманівського районного управління юстиції Миколаївської області (на той час Райбюро ЗАГС) в реєстрі актових написів про народження було зроблено поновлений актовий запис за № 225, в якому особистими даними мого батька було зазначено: « [PERSON] , дата народження: [INFO] , місце народження: Чехословакія, Волинська обл., Прешовський р., с. Олейніков. Відомості про батька: [PERSON] , українець. Відомості про матір: [PERSON] , чешка», що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00053648475 від 16 вересня 2025 року (а.с. 17). Згідно з повідомленням Відділу № 2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області за вих № 0-14-0.120-979/22-25 від 05.09.2025 року, 26 грудня 1995 року КСП «Червона Україна було видано Державний акт на право колективної власності землю серія МК № 005, в додатку до якого - Списку членів КСП, які мали право на земельну частку (пай) під № 99 значиться гр. [PERSON] (а.с. 25-30). На підставі паспортних даних 09 січня 1999 року в актовому записі №03 про смерть [PERSON] та виданому на його підставі свідоцтві про смерть особистими даними померлого було зазначено: « [PERSON] ». Крім наявності розбіжностей в написані особистих даних спадкодавця в свідоцтві про його смерть та в Сертифікаті на право на земельну частку (пай), нотаріальному оформленню права на спадщину перешкоджають розбіжності в документах Покровської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області (в теперішній час Покровський старостинський округ Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області) щодо останнього місця проживання [PERSON] та спадкоємців, які постійно проживали разом з ним на час відкриття спадщини. Так, згідно з даними Погосподарської книги № 6 виконкому Покровської сільської ради на 1991-1995 р.р. сім`я [PERSON] , [INFO] , проживала в с. Покровка (без зазначення вулиці та номера будинку) та складалася з [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з даними Погосподарської книги № 3 Покровської сільської ради на 1996 р.,1997 р., 1998 р., 1999 р., 2000 р. сім`я [PERSON] , [INFO] , проживала в [ADDRESS] та складалася з нього, [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 33-38) Згідно з Витягом з Реєстру територіальної громади Веселинівської селищної ради від 21.05.2024 р. № 27681-02/06-05-2024: « [PERSON] , [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 14.12.1981 по день смерті [INFO] . Знятий з реєстрації як померлий. На день смерті за цією адресою були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] з 19.12.1981 року по день смерті [INFO] ; [PERSON] , [INFO] з 19.12.1981 року по день смерті [INFO] (а.с. 19) Факт того, що [PERSON] мав право на земельну частку (пай) в землях колективної власності КСП «Червона Україна», яке було посвідчено Сертифікатом на право на земельну частку (пай) та що на час його смерті позивач проживав разом з ним в будинку [ADDRESS] , підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і зокрема: - показами свідка [PERSON] , який суду показав, що він добре знав [PERSON] , дійсно він за життя був членом колгоспу «Червона Україна», с. Покровка Веселинівського району Миколаївської та набув право на земельну частку (пай), його вірним прізвище, ім`я та по батькові було « [PERSON] »; - показами свідка [PERSON] , який суду показав, що з 1987 року він проживає в с. Покровка Вознесенського району Миколаївської області та добре знав [PERSON] . За життя останній був членом колгоспу «Червона Україна» с. Покровка Веселинівського району Миколаївської та набув право на земельну частку (пай), підтверджує, що вірним прізвище, ім`я та по батькові його було « [PERSON] ». Враховуючи зазначене, судом встановлено, що [PERSON] був членом колгоспу «Червона Україна», с. Покровка Веселинівського (в теперішній час Вознесенського) району Миколаївської області та у відповідності з Указом Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року №666/94 та Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року №720/95 набув право на земельну частку (пай) в землях, переданих у колективну власність цього підприємства, яке було посвідчене відповідним сертифікатом. Належна йому земельна частка (пай) в натурі (на місцевості) не виділялася та Державний акт про право власності на земельну ділянку взамін Сертифіката на право на земельну частку пай не видавався, що підтверджується інформацією Відділу № 2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 05.09.2025 № 0-14-0.120-979/22-25 (а.с. 25). Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Встановлення факту прийняття спадщини необхідно заявнику для реалізації права на оформлення спадкового майна, а отже такий факт породжує юридичні наслідки право на володіння, управління та розпорядження успадкованим майном. Таким чином, здобуті в ході судового розгляду докази підтверджують факт належності спадкодавцеві правовстановлюючого документа та факт прийняття ним спадщини шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, зокрема, шляхом прийняття на зберігання правовстановлюючого документа щодо спадкового майна. За такого, позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved