Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

16 грудня 2025 року [PERSON] звернувся до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області з позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання права власності, а саме на будинок господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що він з 20 березня 2007 року відкрито та добросовісно заволодів будиноком садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , що підтверджується наданими доказами, а саме: копією паспорту, договір користування електричною енергією, квитанцією про оплату електричної електроенергії, заяви про приєднання до договору розподілу природного газу, квитанцій про оплату природного газу, довідки від 01.12.2025 № 31-15/192. Вказує, що згідно інформаційної довідки з КП Новгород-Сіверського МБТІ на 31.12.2012 року реєстрація на нерухоме майно, що розташоване за адресою: [ADDRESS] відсутня. Необхідність визнання права власності на господарські будівлі викликані відсутністю про них відомостей в Державному реєстрі прав на речове майно. Вказує, що він більше десяти років володіє цим будинком тому має право на визнання його власником за набувальною давністю. У позасудовому порядку вирішення цього питання не можливо тому звернувся до суду. Ухвалою суду від 19 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 21 січня 2026 року закрите підготовче провадження. Справа призначена до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача вказав на розбіжность місця реєстрації позивача, так у паспорті місце реєстрації позивача вказано: [ADDRESS] . Тому клопотав суд, щоб останні зробив запит про уточнення місця реєстрації позивача. Позивач не заперечував про задоволення клопотання. 18.02.2026 судом зроблено запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Чернігівській області про місце реєстрації позивача [PERSON] 04.03.2026 на адресу суду надійшла відповідь на запит суду, де вказано, що місце реєстрації [PERSON] є [ADDRESS] . Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача. Позовні вимоги визнають та не заперечують у їх задоволенні. У судове засідання представник Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій позовні вимоги не визнає та просить справу розглянути без участі представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. З матеріалів справи встановлено, що згідно довідки виданої старостою сіл Чайкине, Аршуки, Карабани, Полюшкине, Ясне, Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області громадянин [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та фактично проживає у будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Чернігівській області [PERSON] за вказаною адресою зареєстрований з 15 листопада 2007 року. 20.03.2007 року між позивачем [PERSON] та ВАТ ЕК «Чернігівобленерго» укладений договір про користування електричною енергією. Судом встановлено, що згідно заявки від 25.02.2024 року [PERSON] приєднався до умов договору розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серія [NUMBER] від 30 жовтня 2015 року власниками будинку по [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] в рівних долях по частки. Відповідно технічного паспорту будинок за адресою: [ADDRESS] складає 244,8 кв.м. загальною площею, тамбур (а) 5,2 кв.м., тераса (б) 9,6 кв.м., балкон (в) 9,6 кв.м., ганок (г) 3,8 кв.м., сарай (Б) 38,0 кв.м., погріб (В) 23,9 кв.м., Гараж (Г) 28,8 кв.м. [PERSON] більше 10 років володіє цим будинком. Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першоїстатті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися господарськими будівлями по [ADDRESS] суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на ці будівлі за набувальною давністю.

Outcome: approved