Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

16.02.2026 до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №1420-3672 від 11.07.2024 в розмірі85195,12 грн. та понесені судові витрати в сумі 2662,40 грн. В обґрунтування позову посилається на те, 11.07.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (navze.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1420-3672 від 11.07.2024. У відповідності до норм ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» Договір про відкриття кредитної лінії №1441-1208був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ "Про електронну комерцію". Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Укр Кредит Фінанс» взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 20700,00 грн.; строк кредитування 300 днів; базовий період 14 днів; знижена відсоткова ставка 1,20% в день; стандартна відсоткова ставка 1,50 % в день, комісія за видачу кредиту 15,00% від суми кредиту. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LigPay, відповідно до умов укладеного Кредитного договору. Відповідач підтвердила виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти відповідач не скористалась своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання нею грошових коштів. Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс», відповідач здійснила часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1420-3672, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за кредитним договором. Окрім цього, позивач звертає увагу суду на той факт, що відповідача 14 разів оформлювала кредитні відносини з позивачем, попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність відповідача з процедурою оформлення та виконання кредитного договору. В подальшому, [PERSON] всупереч умовам кредитного договору, порушила умови кредитного договору і не повернула в повному обсязі кредит ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед позивачем. У результаті цього, станом на 19.01.2026 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №1420-3672 від 11.07.2024 становить 89811,56 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 19448,64 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 70362,92 гривень. Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення застосувати до відповідача програму лояльності у вигляді часткового списання заборгованості за нарахованими процентами у загальній сумі 4614,44 гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості в розмірі 85195,12 гривень. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №1420-3672 від 11.07.2024 у розмірі 85195,12 гривень грн. та понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи. 19.02.2026 суддею отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання відповідача,/а.с.36/. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17.02.2026 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін на 17.03.2026. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення,/а.с.37/. Дана ухвала направлялась сторонам по справі. Позивачем отримана в підсистемі «Електронний суд». Відповідачу поштова кореспонденція була направлена за встановленим місцем проживання, та отримана нею особисто 23.02.2026, /а.с.39 /. Пунктом 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України визначено, що судова повістка фізичній особі направляється за адресою її місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Пунктом 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України визначено, що днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. Відтак, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час, місце та порядок судового розгляду зазначеної справи. Відповідно до ч. 5ст.279ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідачем ані клопотання про розгляд справи за участю сторін, ані відзиву на позовну заяву суду не надано. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 11.07.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (navze.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1420-3672,/а.с.12-21/. Згідно п. 2.2. Договору кредитодавець відкрив кредитну лінію для відповідача шляхом надання кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб відповідача, останній зобов`язався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому договором. Відповідно до п. 4.1. Договору розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту: 20700,00 гривень. Дата надання/видачі Кредиту: 11.07.2024. Пунктом 4.2 Договору передбачено спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. ініціювання безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього договору, здійснюється кредитодавцем безпосередньо після укладення сторонами цього договору та надіслання позичальнику примірнику (оригіналу) договору та додатків до нього у вигляді електронного документа кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений позичальником при оформленні кредиту. Згідно п. 4.3. Договору плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту (якщо п. 4.7. цього договору передбачає сплату комісії за видачу кредиту). Тип процентної ставки за користуванням кредитом - фіксована. Процентна ставка за користуванням кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у цьому договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за зниженою процентною ставкою (п.10.2 договору визначає розмір зниженої процентної ставки 1,20%). Відповідно до п.4.6. Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за зниженою ставкою). Пунктом 4.9. передбачено Договору строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 06.05.2025. Строк дії договору є рівним строку кредитування. Комісія за видачу кредиту становить 15,00% від суми виданого кредиту, п. 4.7 Договору. Разом з тим, хоч і позивач не заявляє вимогу про стягнення з відповідача комісії, проте, суд звертає увагу, що положення договору про сплату комісії за видачу кредиту суперечать положенням статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору. Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування»та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. У відповідності до ч. 1ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбаченихЗУ «Про електронну комерцію». Як передбачено в умовах договору, укладеного між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] , останній було надано одноразовий ідентифікатор А2385для підписання кредитного договору та підтвердження ознайомлення з Правилами відкриття кредитної лінії та Паспортом споживчого кредиту. Як вбачається з вищенаведеного порядку, при укладенні договору відповідачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору№1420-3672 від11.07.2024 факт перерахування відповідачу коштів підтверджується довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування коштів за допомогою платіжної системи LiqPay (платіж №2488054821), яка знаходиться в електронних матеріалах справи. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості [PERSON] за договором №1420-3672 від 11.07.2024, який знаходиться в електронних матеріалах справи, вбачається, що така становить 89811,56 грн., що складається із: заборгованості за простроченим тілом в розмірі 19448,64 грн., заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитними коштами в розмірі 70362,92 грн. Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення застосувати до відповідача програму лояльності у вигляді часткового списання заборгованості за нарахованими процентами у загальній сумі 4614,44 гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості в розмірі 85195,12 гривень. Тобто, позивач просить суд стягнути з відповідача 19448,64 гривень заборгованості за тілом кредиту та 65746,48 гривень заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитними коштами. Згідно з вищезазначеним розрахунком заборгованості нарахування відсотків за користування кредитними коштами з 11.07.2024 по 18.09.2024 здійснювалося за зниженою процентною ставкою, що становить 1,20% в день від залишку неповерненої суми кредиту, а починаючи з 19.09.2024 по 06.05.2025 (дату повернення кредиту) за стандартною процентною ставкою 1,50%. Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності з 24 грудня 2023 року. Положення частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки вводяться в дію поетапно. Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Тобто, суд враховує той факт, що з дати набрання чинності вищезгаданого закону 24.12.2023 по 22.04.2024 максимальний розмір денної процентної ставки становить 2,5%, а з 23.04.2024 по 20.08.2024 максимальний розмір денної процентної ставки становить 1,5%. Оскільки договір кредитної лінії між позивачем та відповідачем був укладений 11.07.2024 після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», відтак положення цього Закону застосовуються до договору №1420-3672, на підставі якого з відповідача стягується заборгованість. Таким чином, відсотки нараховані позивачем у період з 11.07.2024 (дату надання кредиту) по 20.08.2024 (включно) за зниженою процентною ставкою 1,20% на залишок неповернутої суми кредиту, суд вважає правомірними. Виходячи із розрахунку 20700,00 грн. (тіло кредиту) * 1,20% (процентна ставка) *41 (дні кредитування) = 10184,40 суми правомірно нарахованих відсотків. Щодо відсотків нарахованих з 21.08.2024 по 06.05.2025, то такі позивачем нараховані за відсотковою ставкою 1,20% в день від залишку неповерненої суми кредиту (з 21.09.2024 по 18.09.2024) та 1,50 % в день від залишку неповерненої суми кредиту (з 19.09.2024 по 06.05.2025). Однак, відповідно до положень частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки за цей період нарахувань не може перевищувати 1 %. Таким чином, нарахування позивачем процентів за ставками 1,20 % та 1,50 % на день від залишку неповерненої суми кредиту є таким, що суперечить вимогам частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим такі нарахування є неправомірними. Відповідно, сума заборгованості підлягає перерахунку з урахуванням максимально допустимого розміру денної процентної ставки у 1 %. Отже, виходячи із розрахунку 19448,64 грн. (тіло кредиту) * 1,00% (процентна ставка) *259 (дні кредитування) = 50371,98 суми нарахованих відсотків. Відтак, загальна сума заборгованості відповідача за відсотками за користування кредитними коштами за договором №1420-3672 становить 60556,38 грн. (50371,98 + 10184,40 грн. = 60556,38 грн.). Крім цього, відповідно до розрахунку заборгованості за договором №1420-3672, який знаходиться в електронних матеріалах справи, відповідач здійснювала часткову оплату в сумі 18304,88 грн. у рахунок погашення заборгованості, тим самим вчинила конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для неї певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. Як вбачається із розрахунку заборгованості, позивачем сплачені відповідачем кредитні кошти розподілялись на погашення суми тіла кредиту, нарахованих відсотків та нарахованих комісій за договором. Зокрема, за тілом кредиту погашено - 1251,36 грн., за нарахованими комісіями погашено 3613,68 грн., за нарахованими відсотками погашено 13439,84 грн. Законом України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 6 вересня2017року у справі №6-2071цс16. У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.09.2024 у справі №479/191/17. З огляду на нікчемність положень кредитного договору № 1420-3672 про сплату комісії за видачу кредиту, такі платежі не можуть вважатися належним виконанням грошових зобов`язань у частині сплати комісії, оскільки відповідний обов`язок у відповідача не виник. Відтак, грошові кошти у сумі 3613,68 грн., які були зараховані позивачем у рахунок погашення нарахованих комісій, підлягають зарахуванню в рахунок погашення нарахованих процентів за користування кредитом (3613,68 грн. +13439,84 грн. = 17053,52 грн. сплачених кредитних коштів, що підлягають зарахуванню в рахунок погашення нарахованих процентів за користування кредитом) Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 43502,86 гривень заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом (60556,38 грн. 17053,52 грн. = 43502,86 грн.) Враховуючи наведене вище, суд прийшов висновку, що відповідач [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконала, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту на нарахованими відсотками за кредитним договором є такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 19448,64 грн. та заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 43502,86 грн., що в загальному розмірі становить 62951,80 гривень заборгованості, що підлягає стягненню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат у виді судового збору в розмірі 2662,40 грн. підтверджено відповідним платіжним дорученням №9046 від 11.02.2026, /а.с.11/. Враховуючи вищевикладене, оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1967,28 грн., виходячи з розрахунку 62951,80 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2662,40 грн. (ставка судового збору) : 85195,12 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 1967,28 грн., що буде пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved