Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07 вересня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського міськвиконкому, актовий запис № 1350. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 07 вересня 1996 року уклав шлюб з відповідачкою. Тривалий час у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Наразі кожен з них живе своїм життям порізно вже більше двох років. Спільне господарство не ведуть. Фактично проживають у різних містах. Примирення між ними неможливе. Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 19 січня 2026 року суддя відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасники справи у судове засідання не викликались. Відповідачка у встановлений судом строк на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та письмових пояснень не надіслала. З огляду на зазначене, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 07 вересня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського міськвиконкому, актовий запис № 1350. Прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини [PERSON] (а.с. 14). ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до положень частин 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність згоди позивача на примирення, суд дійшов до висновку, що шлюб на підставі ст. 112 СК України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення у даній справі. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved