Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Івашків Ю.В. звернулася до суд з позовом до [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Синюк С.В., [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Після її смерті залишилося наступне майно: частки квартири [ADDRESS] ; квартира [ADDRESS] . Спадкодавець за життя склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Синюк С.В. 28.05.2020 за реєстровим № 1094, відповідно до якого заповіла [PERSON] належну їй частку квартири [ADDRESS] , а позивачці все інше належне на день смерті майно, тобто серед іншого і квартиру [ADDRESS] . Зазначає, що для оформлення прав на спадкове майно після смерті [PERSON] вона звернулася до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Синюк С.В. із заявою про прийняття спадщини, а в лютому 2025 року повторно звернулася до нотаріуса уже для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак Повідомленням від 20.02.2025 вих. № 244/02-14 нотаріус повідомила, що оскільки правовстановлюючі документи на квартиру [ADDRESS] , що належала [PERSON] не надані та відсутній запис про право власності на квартиру у державному реєстрі речових прав, видати свідоцтво про право на спадщину неможливо. Указує, що відсутність правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS] зумовлена тим, що останню спадкодавець успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] . Дана квартира має спільні комунікації із квартирою [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . З 2007 року між спадкодавцем [PERSON] та [PERSON] виникали супечки внаслідок об`єднання квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] без згоди [PERSON] , які вирішувалися у судовому порядку. Так, при розгляді справи № 463/1032/14-ц встановлено, що двокімнатна квартира [ADDRESS] із спільними комунальними виходами з квартири [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 22.07.1994 № [NUMBER] належала на праві власності в порядку приватизації [PERSON] . На підставі заповіту, укладеного 30.08.1994, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі №1-5149 [PERSON] заповіла належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] [PERSON] , з яким спадкодавець [PERSON] перебувала у шлюбі з 06.12.1979. У подальшому дану квартиру [PERSON] спадкувала після смерті [PERSON] . Розпорядженням Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради № 537 від 10.07.2007 було затверджено висновок міжвідомчої комісії про технічну можливість об`єднання квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] та надано [PERSON] дозвіл на їх об`єднання. Після цього [PERSON] було видано відповідне свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 120,4 кв.м. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 04.11.2025 у справі № 463/1032/14 квартиру [ADDRESS] повернуто у правовий стан, який існував до об`єднання, тобто до 16.10.2006 відповідно до Свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого відділом приватизації Львівської міської адміністрації 22.07.1994 та визнано право власності на цю квартиру за [PERSON] . Вищевказане рішення суду виконано не було. З метою виконання останнього спадкодавець зверталася до державного реєстратора для проведення державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , однак рішенням від 15.12.2015 № 27090053 розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було зупинено у зв`язку з відсутністю в повному обсязі документів, необхідних для державної реєстрації (відсутність згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна). Щодо правовідносин з іпотеки, що стали причиною неможливості реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] зазначала наступне. У справі №463/4939/16-ц встановлено, що 16.05.2007 між ВАТ «Мегабанк», правонаступником якого є АТ «Мегабанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит на споживчі цілі у розмірі 99 000 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 13,5% річних на строк з 16.05.2007 до 15.05.2017. 16.05.2007 між ВАТ «Мегабанк» та [PERSON] як власником квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] було укладено та нотаріально посвідчено договір іпотеки, відповідно до якого у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до умов договору, п. 1.2. Розділу 1 Предметом іпотеки зазначено квартиру [ADDRESS] , що перебуває у спільному користуванні з квартирою [ADDRESS] . Уважає, що квартира [ADDRESS] була надана в іпотеку поза волею спадкодавця. Про це порушення остання дізналася 28.07.2016 коли її представник отримала рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру, ухвалене державним реєстратором прав на нерухоме майно. До суду з позовом про визнання іпотечного договору частково недійсним звернулася 25.10.2016 (справа №463/4939/16). Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 10.12.2013 позов ПАТ «Мегабанк» задоволено частково, стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, виселено з іпотечної квартири зареєстрованих у ній осіб. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 22.10.2014 рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10.12.2013 в частині звернення стягнення на предмет іпотеки змінено. Надано ПАТ «Мегабанк» право на отримання в державних органах довідки про склад сім`ї та прописку, витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно для відчуження квартиру [ADDRESS] . Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 12.03.2015 у справі 3463/1032/14-ц за [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування після смерті [PERSON] . Рішенням апеляційного суду Львівської області від 04.11.2015 визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , скасовано реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бєлопольською І.Р. 25.01.2007, зареєстрований в реєстрі 3563, скасовано право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ; скасовано розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 10.07.2007 № 537 «Про надання дозволу на об`єднання квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] ; скасовано Наказ Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради від 06.12.2007 № 1709Ж-Л «Про оформлення права власності на квартиру [ADDRESS] ; повернуто квартиру [ADDRESS] у правовий стан, в якому вказана квартира знаходилася до 16.10.2006 відповідно до Свідоцтва про право власності № [NUMBER] . Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.042016 рішення апеляційного суду Львівської області від 04.11.2015 залишено без змін. Ухвалою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 14.09.2016 відмовлено у допуску до провадження Верховного Суду України про перегляд Верховним Судом України рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12.03.2015, рішення апеляційного суду Львівської області від 04.11.2015 та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.04.2016, якими встановлено, що квартира [ADDRESS] незаконно вибула з власності спадкодавця [PERSON] , що призвело до порушення права власності його спадкоємця [PERSON] . Однак, станом на день смерті спадкодавця 09.01.2024 реєстрація права власності на спірне майно квартиру [ADDRESS] так і не була проведена, оскільки розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було зупинено у зв`язку з відсутністю в повному обсязі документів, необхідних для державної реєстрації (відсутність згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна). У спадкодавця та відповідно і у позивача відсутні правовстановлюючі документи на вказану квартиру. У зв`язку з наведеним просила суд визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . Процесуальні питання пов`язані з розглядом справи 13.05.2025 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею у справі визначено суддю Боброву Ю.Ю. (а.с. 67). Із відповіді №1378756 від 14.05.2025 встановлено адресу реєстрації відповідача [PERSON] (а.с. 69). Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 21.05.2025 позовну заяву [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Івашків Ю.В. до [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Синюк С.В., [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання на 17.06.2025. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі (а.с. 71). 17.06.2025 розгляд справи відкладено за клопотання представника позивачки на 07.07.2025. 07.07.2025 закрито підтовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті на 31.07.2025. 31.07.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку з перебуванням судді у відпустці на 28.08.2025. 28.08.2025 розгляд справи відкладено на 02.10.2025 та визнано явку відповідача до зали суду обов`язковою. 02.10.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою учасників судового розгляду на 25.11.2025. 25.11.2025 розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача на 17.12.2025. 17.12.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку із залученням [PERSON] як третьої особи до участі у розгляді даної справи на 11.02.2026. 11.02.2026 по справі оголошено перерву за клопотанням представника позивача про необхідність додаткового строку для підготовки правової позиції на пояснення третьої сторони по справі на 24.02.2026. 24.06.2026 по справі оголошено перерву за клопотанням представника відповідачки про необхідність додаткового строку для підготовки правової позиції на представника позивачки на 18.03.2026. Аргументи учасників справи Відповідачка [PERSON] у наданих до суду письмових поясненнях вказала, що в порядку досудового врегулювання вказаного спору [PERSON] до неї жодного разу не зверталася. Рішення суду не виконується не з її вини, вона не чинить перешкод у користуванні чи реєстрації права власності за [PERSON] на частину спірної квартири, адже з часу розлучення з [PERSON] , тобто з жовтня 2010 у квартирі квартири [ADDRESS] не проживає, документи на квартиру у неї відсутні; квартирою не користується. У тій квартирі продовжує проживати [PERSON] із сім`єю, тоді як їй доступу до квартири останній не надає. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Посікіра Р.Р. у наданих до суду письмових поясненнях вказав, що позов у даній цивільній справі заявлено до неналежного відповідача, покликаючись на наступне. Сторони це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник). При цьому відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої, в принципі, можливо було б задовольнити позовні вимоги. З огляду на зміст наведених норм захисту в судовому порядку підлягають порушене право й охоронювані законом інтереси саме від відповідача (висновок викладено в пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17). Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. пункт 8.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 910/15792/20). Відповідач жодним чином не оспорює права власності позивачки чи померлої [PERSON] стосовно квартири [ADDRESS] . Усі спори щодо цієї квартири вже вирішені в рамках судових справ, які зазначені в позовній заяві. Указує, що рішенням державного реєстратора Ковалів К. від 15.12.2015 про зупинено розгляд заяви про державну реєстрацію права власності на вказану вище квартиру з огляду на наявність обтяження іпотеку. Однак, рішенням у справі № 463/4939/16-ц (набрали законної сили 25.01.2021), вирішено: визнати частково недійсним з моменту укладення іпотечний договір, укладений між іпотекодавцем [PERSON] та іпотекодержателем ВАТ «МЕГАБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство «МЕГАБАНК», посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Корпало Г.В. 16.05.2007 за реєстровим № 2607 в частині абзацу другого пункту 1.2. Розділу 1 Предмет іпотеки «квартира, що складається з двох житлових кімнат, житловою площею 43,6 кв.м., загальною площею 56,1 кв.м., реєстраційний номер 16389706, що розташована за адресою: [ADDRESS] , до квартири належить комора в підвалі площею 5,0 кв.м., приміщення ІІ, ІІІ, ІV перебувають у спільному користуванні з квартирою [ADDRESS] (далі предмет іпотеки)». Визнати недійсним з моменту укладення договір, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Корпало Г.В. 24.01.2008 за реєстровим № 435, про внесення змін до іпотечного договору від 16.05.2007 за реєстровим № 2607, укладеного між іпотекодавцем [PERSON] та іпотекодержателем ВАТ «МЕГАБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство «МЕГАБАНК». Вищенаведеним підтверджується, що підстави, які слугували підставою для зупинення державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] відпали. Звертає увагу, що у Державному реєстрі прав на нерухоме майно за [PERSON] у розділі «Актуальна інформація про об`єкт речових прав» зареєстрована квартира за адресою [ADDRESS] , складається з двох житлових кімнат та кухні. Приміщення ІІ, ІІІ, IV, у спільному користуванні з кв. [ADDRESS] , загальна площа - 63,2 кв. м., житлова площа 49,4 кв. м. Тому, вважає, що очевидним є той факт, що [PERSON] не є належним відповідачем у справі, оскільки вона не заперечує права власності позивачки чи [PERSON] на вказану в позові квартиру, не претендує на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , відтак вона не є особою, до якої має бути звернута позовна вимога у цій справі. Третя особа [PERSON] у наданих до суду письмових поясненнях зазначив, що матеріали справи не містять відмови нотаріуса у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , з огляду на що вказаний позов є передчасним. Більше того, з моменту набрання рішенням суду у справі № 463/4939/16-ц ні [PERSON] ні позивачка більше не зверталися до державного реєстратора для звернення реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] жодним чином не оспорює визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] ; не створювала і не створює жодних перешкод у реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] та реалізації права на спадкування у зв`язку із вчинення нотаріальних дій та отриманні правовстановлюючих документів рішень судів у справі № 463/1032/14. У Державному реєстрі речових прав є лише інформація про реєстрацію за [PERSON] прав власності на квартиру [ADDRESS] . Просив суд відмовити у задоволенні вказаного позову у зв`язку із тим, що [PERSON] є неналежним відповідачем. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] заперечив правову позицію третьої особи, викладену у письмових поясненнях, зазначивши наступні аргументи. У лютому 2025 року позивачка повторно звернулася до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак повідомленням від 20.02.2025 року вих. №244/02-14 нотаріус повідомила, що оскільки правовстановлюючі документи на квартиру [ADDRESS] , що належала гр. [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] і до дня смерті проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] не надані та відсутній запис про право власності на квартиру у державному реєстрі речових прав, видати свідоцтво про право на спадщину неможливо. Відзначив, що позивачка в повній мірі виконала вимоги закону, необхідні для прийняття спадщини у нотаріальному порядку та звернулася до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Синюк С.В. спочатку із заявою про прийняття спадщини, а пізніше із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус, у свою чергу, також виконала вимоги закону та роз`яснила позивачці чому вчинення нотаріальної дії є неможливим та можливість звернення до суду для вирішення справи в судовому порядку. Отже, за неможливості вирішення спору у нотаріальному порядку, обраний позивачкою спосіб захисту цивільного права відповідає вимогам закону, оскільки вона позбавлена можливості реалізації своїх спадкових прав та поновлення таких прав можливе лише у судовому порядку. Згода іпотекодержателя необхідна, навіть якщо договір іпотеки визнано недійсним частково. Часткова недійсність означає, що інші умови договору залишаються чинними, і обтяження (іпотека) на частину майна продовжує існувати, а договір залишається частково чинним. Окрім цього, квартира [ADDRESS] (сім-а) в будинку [ADDRESS] , згідно з актуальною інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме інформаційною довідкою №426247021 від 09.05.2025 року знаходиться в іпотеці, іпотекодавець [PERSON] , відповідач у справі. Вказане свідчить про те, що державну реєстрацію неможливо здійснити у зв`язку з наявністю запису про іпотеку. З огляду на те, що і реєстратор і нотаріус позбавлені законодавчих підстав для здійснення реєстраційних/нотаріальних дій (1 нотаріус у зв`язку з відсутністю запису про право власності на квартиру у державному реєстрі речових прав, 2 реєстратор у зв`язку з наявності державної реєстрації іпотеки та тим, що позивачка є неналежним суб`єктом звернення щодо зняття вказаної іпотеки, 3 та разом у зв`язку з відсутністю усіх належних правовстановлюючих документів), визнання права на спадкове майно в судовому порядку є єдиним способом захисту прав та інтересів позивача. Відзначає, що Інформаційною довідкою №426247021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується що ім`я [PERSON] станом на час розгляду справи в суді міститься також і щодо квартири [ADDRESS] . Зважаючи на вищенаведене, а саме фактичне користування площею квартири [ADDRESS] відповідачкою, а також те, що остання станом на зараз зазначена як іпотекодавець спірної квартири у реєстрі речових прав на нерухоме майно, вважає, що [PERSON] є єдиним можливим належним відповідачем у даній справі. Окрім цього, вказує, що протягом тривалого часу, а саме з 2007 року між спадкодавцем [PERSON] , власником квартири [ADDRESS] , та [PERSON] , власником суміжної квартири [ADDRESS] виникали суперечки, які стало наслідком об`єднання квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] без згоди [PERSON] , які сторони вирішували в судовому порядку, а тому не можна стверджувати, що [PERSON] не причетна до майна, що є предметом спору. У судовому засідання представник позивачки просив суд позов задовольнити з підстав, викладених у позові та письмових поясненнях. Представник відповідачки просив суд відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що [PERSON] є неналежним відповідачем у даній справі. Третя особа [PERSON] просив суд відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що [PERSON] є неналежним відповідачем. Окремо зазначив, що [PERSON] не проживає у [ADDRESS] ; там проживає він із своєю сім`єю. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд даної справи без його участі. Не заперечує проти ухвалення судом рішення на користь позивачки, оскільки не претендує на спадкове майно після смерті [PERSON] (а.с. 144). Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Синюк С.В. до зали суду не з`явилася, причини її неявки суду невідомі. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (частина перша статті 223 ЦПК України). Суд, ураховуючи належне повідомлення усіх учасників справи, відсутність клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, думку учасників судового розгляду, дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність інших учасників справи відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 09.01.2024 серії [NUMBER] , актовий запис № 233 (а.с. 25). Технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] виданий на [PERSON] 10.06.1994 (а.с. 26-27). Інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.05.2025 № 426228577 за адресою кв. [ADDRESS] свідчить, що іпотекодавцем даної квартири є відповідачка [PERSON] , тоді як Іпотекодержателем: ТОВ «КБ РА». Опис предмета іпотеки: квартира складається з двох житлових кімнат та кухні. Приміщення ІІ, ІІІ, IV, у спільному користуванні з кв. [ADDRESS] , загальна площа 63,2 кв. м., житлова площа 49,4 кв. м.; комора в підвалі 3,0 кв. м. (а.с. 28-29, 172-173). [PERSON] за життя склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Синюк С.В. 28.05.2020 за реєстровим № 1094, відповідно до якого заповіла [PERSON] належну їй частку квартири [ADDRESS] , а [PERSON] все інше належне на день смерті майно, у тому числі і квартиру [ADDRESS] (а.с. 31). Повідомленням від 20.02.2025 вих. № 244/02-14 приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Синюк С.В. повідомила, що оскільки правовстановлюючі документи на квартиру [ADDRESS] , що належала [PERSON] не надані та відсутній запис про право власності на квартиру у державному реєстрі речових прав, видати свідоцтво про право на спадщину неможливо (а.с. 32). Рішенням про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 270090053 від 15.12.2015 зупинено розгляд заяви про державну реєстрацію квартири [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю в повному обсязі документів, необхідних для державної реєстрації (відсутність згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна) а.с. 33. Рішенням Личаківського районного суд ум. Львова від 12.03.2015 у справі 463/255/14-ц позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, третіх осіб Державної реєстраційної служби прав на нерухоме майно, [PERSON] , Публічного акціонерного товариства «Мегабанк», [PERSON] , [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та скасування права власності та приведення квартири до первісного стану, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування задоволено частково. Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування. У задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, третіх осіб Державної реєстраційної служби прав на нерухоме майно, Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» про визнання добросовісним набувачем квартири відмовлено (а.с. 34). Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 04.11.2025 апеляційні скарги [PERSON] та Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» відхилено. Апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12 березня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, третіх осіб Державної реєстраційної служби прав на нерухоме майно, [PERSON] , Публічного акціонерного товариства «Мегабанк», [PERSON] , [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, скасування права власності, скасування розпорядження та наказу, повернення кватири в первісний правовий стан задоволено частково. Скасовано реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Визнано договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Журомською М.В. 18 жовтня 2006 року, зареєстрований в реєстрі за № 250 недійсним. Скасовано право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Визнано договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бєлопольською І.Р. 25 січня 2007 року, зареєстрований в реєстрі за № 563 недійсним. Скасовано право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , яке вона набула згідно договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бєлопольською І.Р. 25 січня 2007. Скасовано розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 10.07.2007 № 537 «Про надання дозволу на об`єднання квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] . Скасовано Наказ Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради від 06.12.2007 № 1709Ж-Л «Про оформлення права власності на квартиру [ADDRESS] . Скасовано свідоцтво про право власності № [NUMBER] від 06.12.2007, видане Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради на ім`я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Повернуто квартиру [ADDRESS] в правовий стан, в якому вказана квартира знаходилися до 16 жовтня 2006 року, відповідно до Свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого відділом приватизації Львівської міської адміністрації 22 липня 1994 року на ім`я [PERSON] . В решті рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12 березня 2015 року залишити без змін (а.с. 35-40). Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 11.10.2019 у справі №463/4939/16-ц визнано частково недійсним з моменту укладення іпотечний договір, укладений між іпотекодавцем [PERSON] та іпотекодержателем ВАТ «МЕГАБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство «МЕГАБАНК», посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Корпало Г.В. 16.05.2007 за реєстровим № 2607 в частині абзацу другого пункту 1.2. Розділу 1 Предмет іпотеки «квартира, що складається з двох житлових кімнат, житловою площею 43,6 кв.м., загальною площею 56,1 кв.м., реєстраційний номер 16389706, що розташована за адресою: [ADDRESS] , до квартири належить комора в підвалі площею 5,0 кв.м., приміщення ІІ, ІІІ, ІV перебувають у спільному користуванні з квартирою [ADDRESS] (далі предмет іпотеки - 2)». Визнано недійсним з моменту укладення договір, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Корпало Г.В. 24.01.2008 за реєстровим № 435, про внесення змін до іпотечного договору від 16.05.2007 за реєстровим № 2607, укладеного між іпотекодавцем [PERSON] та іпотекодержателем ВАТ «МЕГАБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство «МЕГАБАНК» (а.с. 47-50). Повідомленням від 20.02.2025 № 244/02-14 приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Синюк С.В. повідомила [PERSON] , що оскільки правовстановлюючі документи на квартиру [ADDRESS] , що належала [PERSON] не надані та відсутній запис про право власності на указану квартиру у Державному реєстрі речових прав, видати свідоцтво про право на спадщину неможливо (а.с. 131). Правові норми законодавства застосовані судом, висновки та мотиви прийнятого рішення Заслухавши пояснення представника позивачки, представника відповідачки, третьої особи, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст. 265 ЦПК України, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правовідносини у справі стосуються набуття права власності у порядку спадкування на квартиру. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). Отже, правом на отримання спадщини наділені особи, визначені цивільним законодавством чи заповітом, які дотримались процедури отримання такої спадщини. У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 16.02.2022 у справі № 752/3435/16, від 29.06.2022 у справі № 175/772/16-ц, від 27.07.2023 у справі № 296/8061/19 та інших. Наведеним висновком підтверджується, що суд визначив належне коло відповідачів у справах про спадкування у залежності від наявності або ж відсутності інших спадкоємців (відмови, усунення від спадщини тощо). Так, у першому випадку належним відповідачем буде інший спадкоємиць (спадкоємці), а в другому орган місцевого самоврядування. Ба більше, сторони це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник). При цьому відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої, в принципі, можливо було б задовольнити позовні вимоги. З огляду на зміст наведених норм захисту в судовому порядку підлягають порушене право й охоронювані законом інтереси саме від відповідача (висновок викладено в пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17). Таким чином, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (п.8.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 910/15792/20). Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Вочевидь, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Як слідує із обставин цієї справи та встановлено судом, позивачка на підставі заповіту успадкувала квартиру [ADDRESS] , право власності на яку просить визнати суд у порядку спадкування. Інші спадкоємці, які б оспорювали вказане право відсутні. Тобто у спірних правовідносинах відсутній спір про спадкове майно, а наявний спір щодо державної реєстрації останнього у встановленому законом порядку. При цьому у судовому засіданні встановлено, що ні відповідачка [PERSON] ні її колишній чоловік [PERSON] третя особа у цій справі не чинять будь-яких перешкод у реалізації права власності на спадкове майно позивачці. Відповідачка не оспорює право власності позивачки чи померлої [PERSON] щодо квартири [ADDRESS] ; не претендує на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , відтак вона не є особою, до якої має бути звернута позовна вимога у цій справі. Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України). У постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, враховуючи, що позивачка неправильно визначила відповідача у справі, у позові слід відмовити, у зв`язку з пред`явленням його до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для такої відмови. Суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права на звернення до суду з відповідними вимогами до належного відповідача (відповідачів). Оскільки позов пред`явлено не до тієї особи, яка має за ним відповідати, що є обов`язковою підставою для відмови у його задоволенні, суд не дає оцінку решті доводів позовної заяви, тому що вони можуть бути дослідженні та оцінені лише за умови правильного визначення кола осіб, які беруть участь у справі, їх процесуального статусу, що узгоджується із встановленим статтею 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод правом на справедливий суд, яке включає, зокрема, право на доступ до суду (щодо прав і обов`язків цивільного характеру) і передбачає надання особі відповідних процесуальних гарантій здійснення її прав у суді першої інстанції (Menshakova v. Ukraine, заява від 08 квітня 2010 року № 377/02). Відповідно до статті 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, понесенні позивачем витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed