Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не складала. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті останньої є позивач, відповідач у справі - [PERSON] , та [PERSON] , як діти спадкодавця. [PERSON] відмовився від прийняття спадщини. 21.07.2015 року позивач з відповідачем [PERSON] уклали договір про поділ спадщини, відповідно до умов якого житловий будинок переходить на праві приватної власності позивачу. Вказуючи, що нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, позивач просить визнати за ним право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . У підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися. Позивач та представник позивача адвокат Хомич А.В., подала заяви, кожен зокрема, в яких вказують, що позов підтримують повністю, просять задовольнити та розглядати справу за їх відсутності. Смідинською сільською радою подано заяву з проханням розглядати справу за відсутності її представника, проти задоволення позову заперечень немає, з позовом згідні. Відповідач [PERSON] подала заяву, в якій вказує, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за її відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Відповідно до положень ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Ч.3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 7) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок, збудований у 1948 року, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . Вказані будівлі збудовані у сільській місцевості і зареєстровані у погосподарській книзі сільської ради, а тому є підстави вважати, що вони прийняті в експлуатацію і не є самовільним будівництвом та належали спадкодавцю. [PERSON] на день смерті була зареєстрована у [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за вищевказаною адресою зареєстрований [PERSON] (а.с. 8). Заповітів за життя [PERSON] не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с. 41). Свідоцтво про право на спадщину на будинок, не видавалося. [PERSON] подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] на користь сестри [PERSON] та брата [PERSON] , що відповідає вимогам ст. 1273, 1274 ЦК України (а. с. 38). Позивач є сином спадкодавця, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 9). Позивач та відповідач [PERSON] подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с. 35, 37), а 21.07.2025 року уклали нотаріально посвідчений договір про поділ спадщини, відповідно до умов якого належний спадкодавцю житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] перейшов у спадщину сину спадкодавця [PERSON] (а.с. 44). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. З огляду на вказане, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , як діти спадкодавця, є єдиними спадкоємцями першої черги за законом, які відповідно положень ст. 1269, 1270 ЦК України у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті матері [PERSON] . Постановою нотаріуса від 21.07.2025 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують належність спадкодавцю [PERSON] (а. с. 11). Наведені обставини справи підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 194/2024 до майна померлої [PERSON] (а.с. 34-53), з яких також видно, що інших спадкоємців, які б звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , немає, свідоцтво про право на спадщину на інше майно спадкодавця видане відповідачу [PERSON] відповідно до умов укладеного між ними договору про поділ спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, та відповідно до вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права. Враховуючи, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мала, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набула право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно. Ч.1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що позивач, як особа з інвалідністю другої групи довічно (а.с. 5) на підставі п. 9 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, та враховуючи, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, то відповідно до вимог ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст.141 ЦПК України з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню 50 відсотків судового збору, встановленого на час звернення позивача до суду, - по 332,80 грн. з кожного.

Outcome: approved