Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

22 жовтня 2025 року за підсудністю Корольовського районного суду міста Житомира надійшла позовна заява ТзОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 вересня 2019 року між АТ «Мегабанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір №145-010-850-2-19-Г приєднання до Правил обслуговування клієнтів в АТ «Мегабанк» комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, які розміщуються на офіційному сайті АТ «Мегабанк»: www.megabank.ua, згідно якого АТ «Мегабанк» надає кредитні кошти (далі Кредит), в сумі та на умовах визначених Договором, а позичальник [PERSON] зобов`язується повернути кредитодавцю, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі згідно з додатками до Договору. 03 вересня 2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09 липня 2024 року, між Акціонерним товариством «Мегабанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мустанг фінанс» був укладений Договір №GL1N426240 про відступлення прав вимоги. Новий кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг фінанс» набув право вимоги до боржників за основними договорами, серед яких і право вимоги до відповідача боржника за кредитним договором №145-010-850-2-19-Г від 25 вересня 2019 року. 27 грудня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» укладено договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. У п. 1 зазначено, що за цим Договором, у порядку та на умовах, визначених ним, ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» відступає новому кредитору належні первісному кредитору права вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» набуває права вимоги первісного кредитора до дебіторів та/або позичальників фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору. Заборгованість [PERSON] за Кредитним договором №145-010-850-2-19-Г від 25 вересня 2019 року станом на 03 вересня 2024 року становить 255 351,45 гривень, з яких: - заборгованість за основним боргом 96 283,34 гривень; - заборгованість за відсотками 159 068,11 гривень; На підставі наведеного позивач просить стягнути зі [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» заборгованість за кредитним договором в розмірі 255 351,45 гривень та судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 27 жовтня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Представник позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» у судове засідання не з`явився, попередньо заявив про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, заявою від 11 грудня 2025 року просив розгляд справи проводити за його відсутності. Крім того, подав до суду копії квитанцій про часткову сплату заборгованості та просив їх врахувати. Відповідно до ч. 1ст.223ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 25 вересня 2019 року між АТ «Мегабанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 145-010-850-2-19-Г від 25 вересня 2019 року. Згідно п.1.1 договору кредитодавець надає кредитні кошти в сумі на та умовах визначених Договором, які позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі згідно з додатками. Кредит надається на споживчі цілі, шляхом: видачі грошових коштів з каси банку готівкою (п. 1.2 Договору). Цей договір є договором приєднання до Правил обслуговування клієнтів в АТ «Мегабанк» (п. 1.3 Договору). Основні умови кредитування за кредитним договором № 145-010-850-2-19-Г від 25 вересня 2019 року: -тип кредиту кредит; -загальний розмір кредиту - 109 813,08 гривень; -Кредит надається на строк: з 25 вересня 2019 року до 22 вересня 2023 року включно; - -процентна ставка за користування кредитом, що нараховується на суму заборгованості (фіксована) 39 % річних; -реальна річна процентна ставка 63,738%; -загальна вартість кредиту на дату укладення договору 220 763,50 гривень; - розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди, сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного періоду 4 595,21 гривень; -процентна ставка за користування кредитом понад строк, вказаний в п.2.2 Договору 1% річних; -позичальник обов`язаний повернути одержаний кредит у повному обсязі до 16.00 годин 22 вересня 2023 року. Повернення Кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами передбаченими Договором (п. 4.1 Кредитного договору). Крім того, [PERSON] власноручним підписом підписав таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та паспорт споживчого кредиту. 03 вересня 2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09 липня 2024 року, між Акціонерним товариством «Мегабанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мустанг фінанс» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого та з урахуванням витягу з реєстру боржників від 03 вересня 2024 року, право вимоги до відповідача за кредитним договором № 145-010-850-2-19-Г від 25 вересня 2019 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мустанг фінанс». 27 грудня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» укладено договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. У п. 1 зазначено, що за цим Договором, у порядку та на умовах, визначених ним, ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» відступає новому кредитору належні первісному кредитору права вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» набуває права вимоги первісного кредитора до дебіторів та/або позичальників фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору. 23 травня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» укладено додаткову угоду №1 до договору №1/12 про відступлення прав вимоги від 27 грудня 2024 року, згідної якої сторони дійшли згоди викласти п.4 Договору у новій редакції. Згідно з витягом з Додатку №1 до договору № 1/12 про відступлення прав вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» набуло права вимоги та стало новим кредитором за кредитним договором № 145-010-850-2-19-Г від 25 вересня 2019 року. Заборгованість [PERSON] становить 255 351,45 гривень, з яких: 96 283,34 гривень основний борг; 159 058,11 гривень - заборгованість за відсотками. Отже, позивач наданими суду письмовими доказами підтвердив своє право вимоги за Кредитним договором № 145-010-850-2-19-Г від 25 вересня 2019 року, який укладений між АТ «Мегабанк» та [PERSON] . Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Частиною 1 ст. 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ч. 2 ст. 1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Досліджені судом договір відступлення (купівлі продажу) прав вимоги з доданими до нього актами прийому-передачі та витягами з реєстрів боржників свідчать про наявність у позивача права грошової вимоги [PERSON] у спірних правовідносинах. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Суд ураховує, що відповідно до умов Кредитного договору та Графіку платежів відповідач зобов`язався здійснити щомісячні платежі період з 30 вересня 2019 року по 22 вересня 2023 року. Загальна вартість кредиту 220 763,5 гривень, з яких 109 813,08 гривень - сума кредиту; 110 950,42 гривень - проценти за користування кредитом. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 145-010-850-2-19-Г від 25 вересня 2019 року станом на 03 вересня 2024 року [PERSON] має кредитну заборгованість у розмірі 255 351,45 гривень, з яких 96 283,34 гривень - тіло кредиту; 159 068,11 гривень - заборгованість по несплачених процентах. Відповідач [PERSON] також надав квитанції, з яких вбачається, що ним здійснено такі платежі: 30 серпня 2025 року 10 000 гривень; 09 вересня 2025 року 10 000 гривень; 21 жовтня 2025 року 10 000 гривень; 18 листопада 2025 року 15 351,45 гривень; 10 грудня 2025 року 10 000 гривень. Загальна сума 55 351,45 гривень. Вказані платежі не враховані позивачем у розрахунку заборгованості. А тому, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування сплачених відповідачем 55 351,45 гривень в рахунок погашення процентів за користування кредитом. Підсумовуючи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення зі [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» заборгованості за Кредитним договором у розмірі 200 000 гривень, з яких 96 283,34 гривень - тіло кредиту; 103 716,66 гривень - заборгованість по несплачених процентах. Розподіл судових витрат. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Суд дійшов висновку про часткове задоволення позову (78,32 % від ціни позову), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 399,72 гривень. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке. Позивач просить здійснити розподіл судових витрат та стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 200 гривень. На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано такі докази: договір про надання правничої допомоги №1/07-25 від 01 липня 2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг до Договору надання правничої допомоги; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг сума гонорару адвоката складається з вартості таких послуг: проведення юридичного та фінансового аналізу 1 Боржника 1 200 гривень; складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості 15 000 гривень. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат. Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial