Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

У грудні 2025 року до суду надійшла позовна заява ПрАТ "СК "УСГ" до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 30.12.2021 р. між ПАТ «СК «УСГ» та ПІІ «ВІП-Рент» був укладений Генеральний договір страхування наземних транспортних засобів №28-КАСКО-0199-2700/22-AVIS та Додаток №1 до нього, предметом страхування якого є транспортний засіб TOYOTA COROLA, н.з. [NUMBER] . 01.09.2024 відбулась ДТП за участю транспортного засобу TOYOTA COROLA, н.з. [NUMBER] та транспортного засобу VOLKSWAGEN, н.з. [NUMBER] , яким керувала [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.09.2024 у справі № 509/5444/24 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Страхувальник за договором страхування звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 04.09.2024 року. Позивач, відповідно до умов договору страхування, виплатив страхове відшкодування за пошкоджений у ДТП автомобіль марки TOYOTA COROLA, н.з. [NUMBER] в розмірі 359800 грн. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином, позивач просить суд стягнути із відповідача на свою користь суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 359800 грн та суму сплаченого судового збору у розмірі 5397 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Ухвалою суду від 02.12.2025 р., відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Копія ухвали про відкриття провадження у справі направлялася відповідачу на адресу її місця реєстрації, на адресу суду повернувся конверт з рекомендованим повідомленням, причина невручення за закінченням терміну зберігання. Відповідач відзив не надала. Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до позовної заяви докази, приходить до наступного висновку. 01.09.2024 відбулась ДТП за участю транспортного засобу TOYOTA COROLA, н.з. [NUMBER] та транспортного засобу VOLKSWAGEN, н.з. [NUMBER] , яким керувала [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.09.2024 у справі № 509/5444/24 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу. У відповідності з частини четвертої, шостої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. 30.12.2021 р. між ПАТ «СК «УСГ» та ПІІ «ВІП-Рент» був укладений Генеральний договір страхування наземних транспортних засобів №28-КАСКО-0199-2700/22-AVIS та Додаток №1 до нього, предметом страхування якого є транспортний засіб TOYOTA COROLA, н.з. [NUMBER] . 05.09.2024 року було складено акт огляду пошкодженого автомобіля, відповідно до якого зафіксовано пошкодження автомобіля TOYOTA COROLA, н.з. [NUMBER] , які були отримані внаслідок ДТП, що мала місце 01.09.2024 р. Відповідно до страхового акту ПАТ «СК «УСГ» від 28.11.2024 р., страхове відшкодування потерпілому склало 359800 грн, які були перераховані на рахунок ПП «Віп-Рент» (власник автомобіля), про що свідчить відповідна платіжна інструкція від 28.11.2024 р. Відповідно до положень статті 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами частини другої статті 1187, частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, при цьому шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Відповідно до положень статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних виплат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Водночас правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За приписами п. 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до положень статті 1188 УК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Оскільки ПАТ «СК «УСГ» відшкодувало власнику автомобіля TOYOTA COROLA, н.з. [NUMBER] завдану відповідачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду в розмірі 359800 грн, відтак у нього виникло право вимоги щодо стягнення суми страхового відшкодування саме з [PERSON] особи, протиправними діями якої завдано шкоди власнику пошкодженого в ДТП транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а позовна заява підлягає задоволенню щодо відповідача в порядку регресу суми коштів у розмірі 359800 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 п. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14 листопада 2018 року у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11 грудня 2018 року у справі № 910/2170/18, від 10 жовтня 2019 у справі № 909/116/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Враховуючи категорію справи, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність,

Outcome: approved