Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в подальшому уточнивши її зміст, в якій просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 75, 98 кв.м., житловою площею 53, 30 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] . [INFO] померла її мати [PERSON] . Позивач звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Соболєвої Л.А. з заявою про завершення спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] . Нотаріусом позивачу було роз`яснено, що відповідно до Інформаційної довідки зі спадкового реєстру №74578637 від 02.11.2023 року після померлої [INFO] [PERSON] в Першій Бахмутській державній нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа №168/215. Оскільки спадкова справа була відкрита в м. Бахмут, що зараз є тимчасово окупованою територією України, заведену спадкову справу витребувати неможливо, а тому перевірити коло спадкоємців, які прийняли спадщину, прийняття спадкоємцями спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, неможливо. Крім того зазначила, що їй, [PERSON] , [PERSON] та її дочці [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.01.1994 року, виданого приватизаційною комісією при Краснолиманському відділенні Донецької залізниці згідно з розпорядженням від 10.01.1994 року, зареєстрованого КП «Бахмутське бюро технічної інвентаризації» належала квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 75, 98 кв.м., житловою площею 53, 30 кв.м. Частки кожного становили по 1/4. У зв`язку з тим, що частка її батька [PERSON] , який помер [INFO] дорівнює 1/4 частину, то після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частини квартири. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадщину після його смерті прийняла його дружина [PERSON] . У зв`язку з тим, що частки [PERSON] та [PERSON] дорівнюють по 1/4 частині кожного, то з урахуванням тієї обставини, що [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, то у позивача, як єдиної спадкоємиці померлої матері [PERSON] виникло право на спадщину за законом після смерті матері на 1/2 частину квартири (1/4 частина, що належала [PERSON] + 1/4 частина, яку [PERSON] прийняла після смерті свого чоловіка [PERSON] ). Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] та відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України після її смерті прийняла спадщину. Вважає, що належним та ефективним способом захисту прав та законних інтересів її як спадкоємця [PERSON] є визнання судом права власності в порядку спадкування за законом. На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 19 грудня 2024 року №3707/0/15-24 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Дружківського міського суду Донецької області, Артемівського міськрайонного суду Донецької області» до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла вищевказана цивільна справа. Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.08.2025 року цивільну справу прийнято до свого провадження (а.с. 90). Ухвалою суду від 18.12.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 96). Позивач правом на участь у судовому засіданні не скористалася, направила до суду заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Представник Бахмутської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області правом на участь у судовому засіданні не скористався, на електронну пошту суду направив заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши та оцінивши показання допитаних у судовому засіданні свідків, наявні у справі письмові докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, встановивши фактичні обставини справи, дійшов до такого висновку. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] . Факт родинних відносин підтверджується: -свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 08.07.1966 року Артемівським міськбюро ЗАГС Донецької області (а.с. 12); -свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 15.09.1979 року відділом ЗАГС виконкому Артемівської міськради Донецької області (а.с. 103). Факт перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 08.07.1966 року Артемівським міськвідділом ЗАГС Донецької області (а.с.16). Позивачу [PERSON] , разом з батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] та дочкою [PERSON] , на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.01.1994 року, виданого приватизаційною комісією при Краснолиманському відділенні Донецької залізниці згідно з розпорядженням від 10.01.1994 року, зареєстрованого КП «Бахмутське бюро технічної інвентаризації», про що 28.02.1994 року зроблено запис № 4734 в реєстровій книзі № 25, належала квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 75,98 кв.м, житловою площею 53,30 кв.м. (а.с. 18). Довідкою про приватизацію квартири (будинку), складеною та підписаною головою Приватизаційної комісії при Краснолиманському відділенні Донецької залізниці Емец А.М. підтверджується, що [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , приватизувала спільно із сім`єю житло відповідно до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», на підставі розпорядження комісії з приватизації при Краснолиманському відділенні Донецької залізниці і Дистанції цивільних споруд №1 від 10.01.1994 року №1008 (а.с 20). Довідкою про приватизацію квартири (будинку), складеною та підписаною головою Приватизаційної комісії при Краснолиманському відділенні Донецької залізниці Емец А.М. підтверджується, що [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , приватизувала спільно із сім`єю житло відповідно до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», на підставі розпорядження комісії з приватизації при Краснолиманському відділенні Донецької залізниці і Дистанції цивільних споруд №1 від 10.01.1994 року №1008 (а.с 22). Довідкою про приватизацію квартири (будинку), складеною та підписаною головою Приватизаційної комісії при Краснолиманському відділенні Донецької залізниці Емец А.М. підтверджується, що [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , приватизувала спільно із сім`єю житло відповідно до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», на підставі розпорядження комісії з приватизації при Краснолиманському відділенні Донецької залізниці і Дистанції цивільних споруд №1 від 10.01.1994 року №1008 (а.с 20). Довідкою про приватизацію квартири (будинку), складеною та підписаною головою Приватизаційної комісії при Краснолиманському відділенні Донецької залізниці Емец А.М. підтверджується, що [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , приватизувала спільно із сім`єю житло відповідно до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», на підставі розпорядження комісії з приватизації при Краснолиманському відділенні Донецької залізниці і Дистанції цивільних споруд №1 від 10.01.1994 року №1008 (а.с 26). Згідно довідки №11/12 від 13.11.2024 року складеної та підписаної директором КП «Бахмутське бюро технічної інвентаризації А. Атаманченком, станом на 31.12.2012 року право спільної сумісної власності на квартиру загальною площею 75, 98 кв. м., житловою площею 53, 30 кв. м., розташовану за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.01.1994 року, виданого приватизаційною комісією при Краснолиманському відділенні Донецької залізниці, про що зроблено запис №4734 в реєстровій книзі №25. Дата реєстрації права власності 28.02.1994 року (а.с. 77). Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, частки кожного зі співвласників, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в спірній квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , є рівними і становлять по 1/4 частині кожного. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується копією повного Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, складеного 15.11.2024 року Дружківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.74-75). [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міського управління юстиції у Донецькій області від 30.09.2014 року, актовий запис №988 (а.с.14). Судовим розглядом встановлено, що 20.03.2015 року Першою Бахмутською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №168/2015 (номер у Спадковому реєстрі 57248541), що слідує з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с. 28). Згідно із відповіддю приватного нотаріуса Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Соболєвої Л.А. №20/01-16 від 13.02.2024 року, спадкова справа до померлої [INFO] [PERSON] була відкрита 20.03.2015 року в Першій Бахмутській державній нотаріальній конторі № справи 168/2015, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №74578637 від 02.11.2023 року. У разі звернення спадкоємця із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину для завершення спадкування щодо спадщини, яка була відкрита на окремих територіях України до початку їх тимчасової окупації, введення воєнного стану та щодо якої спадкова справа була зареєстрована в Спадковому реєстрі, але не була закінчена, внаслідок знищення спадкової справи або відсутності доступу до місця її зберігання у зв`язку з тимчасовою окупацією чи веденням бойових дій, приватний нотаріус (державна нотаріальна контора) до якого (якої) звернувся спадкоємець, має перевірити факти, передбачені законом, та витребувати необідні документи (п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ за №296/5 від 22.02.2012 року). Заведену спадкову справу витребувати неможливо, а тому перевірити коло спадкоємців, які прийняли спадщину, прийняття спадкоємцями спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, неможливо (а.с. 30). Відповідно до правового висновку, наведеного в постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19 (провадження № 61-16257св20) зазначено, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Такого висновку Верховний Суд дійшов з посиланням на наступні норми: Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Верховний Суд наголосив, що позовні вимоги мають оцінюватися судом, виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві, а не лише тільки з формулювань її прохальної частини, які можуть бути недосконалими. На думку суду, якщо відсутність визначення часток спадкодавця у праві спільної власності на житловий будинок позбавляє позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у позасудовому порядку, що підтверджується відповідною відмовою у вчиненні нотаріальних дій, слідує, що позивач звернув до суду із метою захисту свого спадкового права. При цьому до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Верховний Суд звернув увагу на те, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом ст. 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до ч. 1 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України). Отже, у зв`язку з тим, що частка [PERSON] , який помер [INFO] в спірній квартирі дорівнює 1/4 (одну четверту) частину, то після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 1268 ч.3 ЦК України, спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , прийняла його дружина [PERSON] , яка була зареєстрована разом з останнім на час відкриття спадщини, тобто станом на [INFO] , у спірній квартирі, що підтверджується довідкою №01-00038/16 від 22.02.2024 року, виданою КП «Бахмутська житлова управляюча компанія» (а.с. 104). Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19 зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України). Отже, у зв`язку з тим, що частки [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] в спірній квартирі дорівнюють по 1/4 (одній четвертій) частині кожного, та з урахуванням тієї обставини, що [PERSON] відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, то у позивача, як єдиної спадкоємиці померлої матері [PERSON] , виникло право на спадщину після смерті матері, в порядку спадкування за законом, на 1/2 (одну другу) частину спірної квартири (1/4 частина, що належала [PERSON] + 1/4 частина, яку [PERSON] прийняла після смерті [PERSON] ). Позивач [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом першої черги після смерті матері [PERSON] . В свою чергу, позивачка [PERSON] , спадщину після смерті своєї матері [PERSON] прийняла відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки була зареєстрована разом з останньою на час відкриття спадщини, тобто станом на [INFO] , у спірній квартирі, що підтверджується довідкою №01-00039/16 від 22.02.2024 року, виданою КП «Бахмутська житлова управляюча компанія» (а.с. 105). Померла [PERSON] заповіту не складала. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до абз. 2,3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 23.09.2015 року Артемівська міська рада ухвалила рішення звернутися до Верховної Ради України про перейменування м. Артемівськ в м. Бахмут. Рішенням Бахмутської міської ради вулицю Артема перейменовано на вулицю Миру. Спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] знаходиться на території м. Бахмут Донецької області. Територія міста Бахмут Бахмутської міської територіальної громади з 24.02.2022 року віднесена до території активних бойових дій відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309, а з 12.12.2023 року віднесена до тимчасово окупованих територій України. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті своєї матері [PERSON] , прийняла спадщину у встановленому законом порядку, однак через обставини, що не залежать від неї, не може отримати в поза судовому порядку свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутній доступ до місця зберігання спадкової справи у зв`язку з тимчасовою окупацією м. Бахмут Донецької області. На підставі викладеного, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню шляхом визнання за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 75, 98 кв.м., житловою площею 53, 30 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved