Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

20.01.2026 року через систему «Електронний суд» позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.12.2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір № 519357-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», шляхом направлення [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразового ідентифікатора (UA-0080) на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. ТОВ «Бізнес позика» 16.12.2024 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 519357-КС-001 про надання кредиту, а [PERSON] того ж дня прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору про надання кредиту на умовах, визначених офертою. Відповідно до умов договору ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 24000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика». ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, а боржник в свою чергу зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Станом на 07.01.2026 року у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 81360,00 грн, що складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту - 24000,00 грн, суми прострочених платежів по процентах - 40560,00 грн, суми заборгованості по відсотках за ст. 625 ЦК України - 12000,00 грн, суми прострочених платежів за комісією - 4800,00 грн. Просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за договором № 519357-КС-001 про надання кредиту від 16.12.2024 року, що становить 81360,00 грн, а також сплачений судовий збір в розмірі 2662,40 грн. Ухвалою судді від 22 січня 2026 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду, витребувано в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" інформацію щодо належності відповідачу банківської картки № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 16.12.2024 року (дата видачі кредиту) по 02.06.2025 року (дата закінчення терміну кредитування). Представник позивача у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. У позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач 16.03.2026 року подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає в частині тіла кредиту та комісії, що нарахування відсотків, в тому числі за ст. 625 ЦК України, заперечує. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 16.12.2024 року відповідачем підписано в електронній формі за допомогою одноразових ідентифікаторів UA-0080, UA-0748 паспорт споживчого кредиту, договір № 519357-КС-001 про надання кредиту, пропозицію (оферту) укласти договір про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) та прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір про надання кредиту № 519357-КС-001 (Споживчий кредит. Електронна форма). Отже, 16.12.2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] було укладено договір № 519357-КС-001 про надання кредиту в електронній формі (а.с. 15-48). Згідно з умовами договору № 519357-КС-001 від 16.12.2024 року кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 24000,00 грн, строком на 24 тижні, із фіксованою стандартною процентною ставкою, яка становить 1% в день, комісія за надання кредиту - 4800 грн, відсотки за порушення зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України - 700 000% річних, строк дії договору - до 02.06.2025 року. На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ «Універсал Банк» надано суду відповідь від 16.02.2026 року про те, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), в банку емітовано банківську платіжну карту № [NUMBER] , і 16.12.2024 року на неї було зараховано кошти в сумі 24000 грн, що підтверджується випискою по вказаному рахунку (а.с. 102-106). Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з ч. 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"). З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою особистого кабінету кредитні договори між кредиторами та позичальником не було б укладено. Таким чином, електронний договір, підписаний електронним одноразовим ідентифікатором, вважається укладеним у письмовій формі з моменту його підписання, тобто ведення алфавітно-цифрової послідовності даних (пароль). Водночас такий договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо істотних умов договору. Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта, щодо укладення електронного договору про надання кредиту № 519357-КС-001 від 16.12.2024 року, з якої вбачається відправлення в смс-повідомленні на номер телефону [PERSON] одноразових ідентифікаторів, зокрема, для підписання паспорта споживчого кредиту, договору про надання кредиту, оферти, її акцептування (а.с.49). Отже, договір № 519357-КС-001 від 16.12.2024 року є укладеним з моменту його підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором UA-0080, UA-0748. За змістом ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 519357-КС-001 від 16.12.2024 року, сформованого ТОВ «Бізнес позика», сума заборгованості [PERSON] становить 81360,00 грн, що складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту - 24000,00 грн, суми прострочених платежів по процентах - 40560,00 грн, суми заборгованості по відсотках за ст. 625 ЦК України - 12000,00 грн, суми прострочених платежів за комісією - 4800,00 грн. Відсотки нараховано в межах строку кредитування, зазначеного в договорі (24 тижні) в період з 16.12.2024 року по 02.06.2025 року (а.с. 11-14). Доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаних положень закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач свої договірні зобов`язання не виконав належним чином, тому порушене право позивача підлягає захисту, відповідач повинен нести відповідальність відповідно до умов договору та сплатити на користь позивача суму заборгованості, розмір якої підтверджується наявними у справі матеріалами. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Бізнес позика» в частині тіла кредиту, відсотків та комісії, необхідно задовольнити, стягнувши з відповідача заборгованість в сумі 69360,00 грн, що складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту - 24000,00 грн, суми прострочених платежів по процентах - 40560,00 грн, суми прострочених платежів за комісією за надання кредиту - 4800,00 грн. Що стосується нарахування позивачем відсотків за ст. 625 ЦК України в розмірі 12000,00 грн, суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, враховуючи наведене, боржник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, на період воєнного стану. Згідно з розрахунком позивача, останнім визначено заборгованості по відсотках за ст. 625 ЦК України за порушення відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором № 519357-КС-001 від 16.12.2024 року в розмірі 12000,00 грн. З огляду на зазначене, суд, враховуючи положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині. Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2269,70 грн.

Outcome: partial