Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. 21.12.2021 [PERSON] звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 21.12.2021. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 10000,00 грн, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] , з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 44,12% річних на суму простроченої заборгованості за кредитом. АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 11.07.2024 відповідач має заборгованість у розмірі 12150,89 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Тому, позивач просить стягнути з відповідача на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість у розмірі 12150,89 грн. станом на 11.07.2024 року за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 21.12.2021 та судові витрати. Ухвалою суду від 25.10.2024 відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач надала відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що заперечує проти позовних вимог, оскільки документи, окрім анкети-заяви нею підписані не були, відсотки нараховані безпідставно. Також, зазначає, що вона не була ознайомлена з умовами кредитування, вони були встановлені позивачем в односторонньому порядку, без ознайомлення та погодження відповідачем. Вважає, що позивач не надав жодних належних та допустимих доказів видачі кредиту у заявленій сумі, також зазначає, що з наданих до суду документів неможливо встановити утворення суми заборгованості, оскільки не надано первинні бухгалтерські документи. Представником позивача скеровано відповідь на відзив, в якій він зазначає, що кредитний договір між сторонами укладено відповідно до вимог чинного законодавства, підписавши анкету-заяву, відповідач попередньо ознайомилась та погодила всі умови кредитування, в тому числі й розмір процентної ставки, оскільки без попереднього ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, подальше укладення електронного кредитного договору є неможливим. Факт списання, зарахування коштів та нарахування і списання відсотків, а також з чого утворилась заборгованість, підтверджується випискою з клієнтського рахунку. Зважаючи за заначене, наполягає на задоволенні позовних вимог, оскільки надання кредиту та утворення заборгованості підтверджується належними та допустими доказами відповідно до вимог чинного законодавства. [PERSON] до суду скеровано заперчення на відповідь на відзив, в яких вона наполягає на твердженнях викладених у відзиві на позовну заяву та зазначає, що на підтвердження своїх позовних вимог позивачем не подано до суду оригіналів документів, які б підтверджували факт укладання кредитного договору з відповідачем. Представником позивача скеровано додаткові пояснення, в яких він звертає увагу на те, що до суду подають або оригінали документів або належним чином завірені копії документів, якщо інше не передбачено законодавством. Таким чином, позивачем до суду подано належним чином засвідчені копії усіх необхідних доказів з повідомленням про наявність в позивача оригіналів всіх документів. Також, зазначає, що банком надана деталізована виписка з карткового рахунку позичальника про рух коштів, з якого вбачається, що відповідачем було використано 15650,89 грн. та проведено поповнення карткового рахунку на суму 3500,00 грн., сума коштів яка не була повернута банку за договором про надання банківських послуг становить 12150,89 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою суду від 07.04.2025 було задоволено клопотання відповідача про витребування доказів з АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК». 14.04.2025 на виконання ухвали суду представником позивача було скеровано до суду витребувані докази. Відповідач надала до суду заперечення на заяву позивача про надання доказів, в якій зазначає, що наданими позивачем доказами не підтверджується заявлена заборгованість, позивачем не доведено факт видачі кредиту. Також зазначає, що позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. У судове засідання позивач не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач, будучи присутньою в судовому засіданні, наполягала на відмові в задоволені позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в своїх клопотаннях. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 21.12.2021 відповідач звернулась до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим власноручно підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 21.12.2021. Відповідачем заявлялося клопотання про призначення експертизи, разом із цим пізніше у судовому засіданні вона відмовилася від даного клопотання. Інших доказів, які б спростовували факт особистого підписання Анкети-заявки до Договору про надання банківських послуг від 21.12.2021 [PERSON] , суду надано не було. Згідно з Анкетою-заявою зазначено, що дана Анкета-заява разом із Умовами і правилами обслуговування в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" при банківських послуг щодо продуктів monobank|Universal Bank, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms; тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають договір про надання банківських послуг (далі-Договір). Також зазначено, що підписуючи цю Анкету-заяву власноручним підписом або цифровим власноручним підписом на екрані власного смартфону у Мобільному додатку monobank, позичальник просить відкрити поточний рахунок в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (далі - Банк) у гривні № [NUMBER] та встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку. Крім того, Анкетою-заявою встановлено, що у разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом, а отже, передбачено можливість нарахування та розмір процентів за порушення зобов`язань. Також, підписавши Анкету-заявку [PERSON] засвідчила генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису (далі - УЕП) з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем 03339fb1e253c1a13687ccda05e6d6d05cf680d2615b7e04cef1a289cd98358bcf, що буде використовуватися для вчинення правочинів та платіжних операцій, визнала, що УЕП є аналогом власноручного підпису. Додатково сторони погодилися з тим, що невід`ємною частиною Анкети-заяви є Запевнення Клієнта до Договору про надання банківських послуг "Monobank", з підписанням Якого в Мобільному додатку Договір набуває чинність. Таким чином, поставивши свій власноручний підпис на Анкеті-заяви, відповідач погодилася з можливістю використання удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем 03339fb1e253c1a13687ccda05e6d6d05cf680d2615b7e04cef1a289cd98358bcf. Відповідно до ч.1, ч.2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч.1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 статті 628 ЦК України визначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч.1, ч.2 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватись позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема, вимоги до його підписання сторонами, організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції врегульовано Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з п.1, п.5 ч.1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин 1-6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Аналізуючи викладене, необхідно зазначити, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Згідно із частинами першою, другою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом частини першої статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»). Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. За даних обставин, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Так, на підтвердження укладання між сторонами Договору про надання банківських послуг позивач долучив Запевнення клієнта до Договору про надання банківських послуг monobank, які підписані [PERSON] відкритим ключем 03339fb1e253c1a13687ccda05e6d6d05cf680d2615b7e04cef1a289cd98358bcf. Також долучено форму підтвердження електронного документу, який підтверджує, що Умовами і правилами обслуговування в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" та інші документи було підписано з використанням відкритого ключа базової ключової пари ЕП: 03339fb1e253c1a13687ccda05e6d6d05cf680d2615b7e04cef1a289cd98358bcf через мобільний застосунок monobank 21.12.2021 о 16:29:40. Поміж цього, відповідачка, як клієнт на постійній основі, але не рідше ніж один раз на 30 календарних днів, зобов`язана ознайомлюватися із чинною редакцією Умов і Правил, що розташовані за посиланням https://www.monobank.ua/terms та/або https://www.monobank.com/ua/terms та/або в Мобільному додатку, з метою виконання умов Договору з урахуванням можливих змін до нього. (п. 4 Розділу 1 Умов і правил). Відповідно до п. 4.3 Розділу 1 Умов і правил, Банк має право для різних цілей, зокрема з метою повідомлення про зміну тарифів, активації додаткових послуг, зміни умов Договору встановити контакт з клієнтом, використовуючи будь-які зазначені канали зв`язку (повідомлення в мобільному додатку, повідомлення в месенджерах, дзвінки і так далі). Згоду клієнта зі змінами, доповненнями Умові правил, може бути підтверджено, зокрема та не виключно проведенням клієнтом банківських операцій. Витяг з Умов та Тарифи за карткою Monobank, що наданий Банком, враховуючи специфіку надання банківських послуг, неодноразово оновлювались та доповнювались у відповідність вимогам діючого законодавства. Актуальні редакції, згоду на які, були надані відповідачем, шляхом, зокрема та не виключно, проведенням банківських операцій були доступні на постійній основі у публічному доступі на вищезазначеному офіційному сайті Банку за посиланнями https://www.monobank.ua/terms та/або https://www.monobank.com/ua/terms та/або в Мобільному додатку. Тобто, та редакція Умов та правил, що наявна у матеріалах справи може носити показовий характер та може змінюватись та доповнюватись Банком, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Враховуючи викладене, суд виходить із презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) вищезазначеного кредитного договору сторін, підписаного сторонами без зауважень (належні,допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та відповідачкою суду ненадані),оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні, відповідач у цій справі зустрічного позову про визнання недійсним вищезазначеного кредитного договору сторін не заявляв, також у матеріалах цієї справи відсутнє будь-яке рішення іншого суду в іншій справі про визнання вищезазначеного кредитного договору сторін недійсним), та принципу обов`язковості договору (ст.629 ЦК України), за змістом якої вищезазначений кредитний договір сторін є обов`язковим для виконання його сторонами. Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію»). Будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205,207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Окрім того, суд враховує правові висновки Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року в справі N 2-383/2010 (провадження N 14-308цс18), згідно з якими у разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Отже, на думку суду, зазначені вище докази і аргументи підтверджують, що між сторонами було укладено Договір про надання банківських послуг, який було погоджено сторонами шляхом підписання його складових, у тому числі і електронним підписом відповідача03339fb1e253c1a13687ccda05e6d6d05cf680d2615b7e04cef1a289cd98358bcf. З огляду на зазначене, суд вважає, що позивачем доведено використання відповідачем електронного підпису через мобільний додаток monobank, а тому доводи відповідача про відсутність підписаних договорів між нею та позивачем не знайшло свого підтвердження. Додатково суд зазначає, що, подані документи відповідають вимогам до електронного доказу, поданого у письмовій формі, відповідно до ст. 100 ЦПК України, а сумніви, висловлені відповідачем не доведені належними доказами, оскільки [PERSON] не надала самостійно документального підтвердження своїм аргументів, а лише надала вказівку суду у своєму клопотанні самостійно перевірити відповідність наданих позивачем доказів, фактично переклавши на суд обов`язок збирання доказів. Також суд вважає не доведеним заперечення відповідача відносно засвідчення копій документів неналежним представником. Так, відповідно до ч. 8 ст. 43 ЦПК України якщо документи подаються учасниками справи до суду в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника). Згідно з ч. 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Пунком 1 ч. 1 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю юридичної особи. На підтвердження повноважень представника позивача було надано довіреність представнику банка, якою йому серед іншого надано право на підписання позовної заяви та засвідчення копій документів. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що повноваження представника підтверджені згідно з вимогами ЦПК України, тому не приймає заперечення відповідача у цій частині. Щодо заперечень [PERSON] щодо відсутності у позивача ліцензії на надання кредитів фізичним особам, суд зазначає, що відповідно до банківської ліцензії від 10.10.2011 №92 ПАТ «Універсал банк» (правонаступником якого є АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК») надано право надання банківських послуг, визначених частиною третьою ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Згідно з ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (у редакції, яка діяла на момент видачі ліцензії та відкриття кредитної лінії відповідачу) до банківських послуг належать залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах; розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. При цьому, ч. 1 ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (у редакції, яка діяла на момент видачі ліцензії та відкриття кредитної лінії відповідачу) як кредитні в цій статті розглядаються операції, зазначені в пункті 3 частини третьої статті 47 цього Закону. На теперішній час, відповідно до відповідей НБУ, наявних в матеріалах справи, відсутні відомості про відізвання даної ліцензії або заборони АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надавати банківські послуги. З огляду на зазначене, суд вважає, що відповідачем не вірно сприймається поняття ліцензування та КВЕД, а наявна у позивача ліцензія надає йому право на кредитування у тому числі і фізичних осіб. Оцінюючи доводи сторін з приводу обґрунтованості заборгованості, суд враховує, що відповідно до ст.ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст. 527, 530 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню, у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст.1054, ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Так, відповідно до довідки АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», [PERSON] була видана банківська картка № [NUMBER] , рахунок № [NUMBER] , тип рахунку: Чорна картка; валюта рахунку UAH; статус картки: активна до 05/29. Згідно з довідкою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» про розмір встановленого кредитного ліміту, розмір встановленого кредитного ліміту клієнта [PERSON] через мобільний застосунок за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 21.12.2021 за карткою № [NUMBER] станом на 16.01.2025, складав: 21.12.2021 16:35 - 10000,00 гривень. З розрахунку заборгованості за вказаним договором, який надано позивачем вбачається, що станом на 11.07.2024 утворилася заборгованість в розмірі 12150,89 грн., - заборгованість за тілом кредиту. Суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі N 200/5647/18 провадження N 61-9618св19) згідно з яким виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом апеляційної інстанції у сукупності з іншими доказами. Відповідно до положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пунктів 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписка з банкового рахунку є первинним документом, що підтверджує здійснені по банківському рахунку операції. Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Верховний Суд у справі № 554/4300/16-ц наголосив, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки по картковим рахункам можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Виходячи з приписів ч.2 ст.80, ч.7 ст.81 ЦПК України з метою встановлення обставин справи та достатності доказів, суд в якості належного доказу приймає виписку по рахунку відкритому АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на ім`я [PERSON] для обслуговування кредитного договору, який є первинним фінансовим документом, відповідно до якого проводиться нарахування заборгованості. З урахуванням вищевикладеного, судом не приймаються до уваги заперечення відповідачки про те, що позивачем належними доказами не доведено факту перерахування певних сум та наявності у неї заборгованості. Тобто, доводи відповідача стосовно того, що належними бухгалтерськими документами не підтверджено її заборгованість, не знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, оскільки позивачем надано всі необхідні фінансові документи (розрахунок заборгованості та виписку по картці), з яких чітко можливо прослідкувати дії відповідача по картці та утворення заборгованості. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що доводи відповідача не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки встановлено факт укладання зазначеного договору, факт ознайомлення відповідача з усіма істотними умовами договору та бездіяльність відповідача стосовно погашення кредитної заборгованості. Оскільки відповідач свої зобов`язання, щодо повернення кредитних коштів не виконує, вимога позивача про стягнення з відповідача вищевказаної заборгованості є обґрунтованою. Враховуючи вищевикладене, суд, аналізуючи норми діючого законодавства, що регулюють договірні відносини між сторонами та визначають правові наслідки порушення зобов`язання у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 3028,00 грн . На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved