Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ТАСКОМБАНК» (адреса місцезнаходження: 02094, місто Київ, проспект Леоніда Каденюка, будинок №23, ЄДРПОУ 09806443) (далі позивач) звернулося до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області (далі суд) із позовною заявою до [PERSON] ( [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , адреса фактичного місця проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд: Стягнути з [PERSON] ( [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , адреса фактичного місця проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» (адреса місцезнаходження: 02094, місто Київ, проспект Леоніда Каденюка, будинок №23, ЄДРПОУ 09806443) кредитну заборгованість за Кредитним договором №3195676148 від 18 жовтня 2021 року, що в частині тіла кредиту, річних процентів, щомісячних процентів станом на 01 травня 2025 року складає 85 047,08 грн, у тому числі: заборгованість за тілом кредиту (у тому числі прострочена) 50 500,92 грн; заборгованість за річними процентами (у тому числі прострочена) 3,64 грн; заборгованість за щомісячними процентами (у тому числі прострочена) 34 542,52 грн. Свої позовні вимоги Позивач обгрунтовує тим, що 18 жовтня 2021 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (далі первісний кредитор) та відповідач уклали кредитний договір №3195676148, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 61 008,00 грн строком на 24 місяці з щомісячними процентами 2,70% та річним процентами 0,01% від суми боргу за договором та зобов`язувався його повернути та сплатити відсотки за користування ним. 19 жовтня 2021 року між первісним кредитором на позивачем укладено договір факторингу, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до боржників, зазначених у реєстрі, у тому числі і до відповідача, з усіма наступними додатками і змінами до кредитного договору. Унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором у нього виникла заборгованість перед первісним кредитором. За результатами укладення між первісним кредитором та позивачем відповідного договору факторингу, право вимоги за заборгованістю відповідача перед первісним кредитором перейшло до позивача. Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми статей 512, 514, 1082 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) щодо правових наслідків відступлення права вимоги; статей 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) щодо обов`язковості умов укладених договорів; статей 1049, 1050, 1054 ЦК України щодо особливостей укладення та виконання кредитних договорів; статей 526, 625 ЦК України щодо обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором. Відповідач до суду відзив на позовну заяву не надіслав. Заяви, клопотання учасників справи Разом із поданням позову представник позивача заявив клопотання про здійснення розгляду цієї справи без його участі. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 26 грудня 2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у цивільній справі та вирішив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив судове засідання на 04 лютого 2026 року. У судове засідання, призначене судом на 04 лютого 2026 року, позивач та його представник не з`явилися, судове засідання відклалося на 12 березня 2026 року. Ухвалою від 12 березня 2026 року суд постановив провести заочний розгляд справи, відповідно до статті 244 Цивільного процесуального кодексу України оголосити рішення по справі 23 березня 2026 року. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач повідомлений належним чином, не з`явився у судове засідання, не надав відзив на позовну заяву, а позивач не заперечує, суд розглядає справу та ухвалює рішення на підставі документів, що в ній містяться. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини 18 жовтня 2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (первісний кредитор) та відповідачем укладено Кредитний договір №3195676148 (далі кредитний договір), відповідно до пункту 1.1 якого первісний кредитор зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник (відповідач) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (а.с.6). Відповідно до пункту 1.2 кредитного договору сума кредиту становить 61 008,00 грн, строк кредитування 24 місяці, кредитні кошти надаються безготівковим шляхом протягом 3 банківських днів від дня укладення договору, під час надання кредиту сплачується відсоток 7% від суми кредиту 3 500,00 грн), щомісячний процент складає 2,70% та річний процент 0,01%. Пунктом 1.3 кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язується сплачувати відсотки за користування кредитом та здійснення повернення кредиту відповідно до графіка платежів, згідно з яким загальна вартість кредиту за весь строк кредитування складає 100 547,76 грн. Аналогічна інформація щодо умов кредитного договору визначена у Паспорті кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5676148 (а.с.7). Кредитний договір та Паспорт кредиту підписані відповідачем особистим підписом. 01 вересня 2021 року між первісним кредитором та позивачем укладено Договір про відступлення права вимоги №01/09/21 (далі договір факторингу) (а.с.14-20), відповідно до пункту 2.1 якого первісний кредитор відступає позивачу свої права вимоги до позичальників, а позивач як новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора до позичальників. Розмір заборгованості позичальників указується у кожному окремому реєстрі до цього договору (пункт 2.2 договору факторингу). Згідно з Реєстром прав вимоги до договору факторингу за 19 жовтня 2021 року позивачу передана заборгованість відповідача за кредитним договором на суму 61 061,16 грн, з яких: 61 008,00 грн сума основного боргу, 0,02 грн сума нарахованих процентів, сума нарахованого щомісячного проценту 53,14 грн (а.с.21). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 01 травня 2025 року заборгованість за тілом кредиту складає 50 500,92 грн, заборгованість за відсотками 3,64 грн, заборгованість за щомісячними процентами 34 542,52 грн. Загальна сума заборгованості 85 047,08 грн (а.с.23-24). 18 жовтня 2021 року первісний кредитом повідомив позичальника (відповідача) про відступлення права вимоги та про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором саме позивачу (а.с.8). Отже, суд встановив, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеним ним кредитним договором відповідно до умов договору факторингу. Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України), станом на дату виникнення спірних правовідносин. Не погоджуючись з відповідачем, який не повністю сплатив заборгованість за кредитним договором, позивач звернувся із цим позовом до суду. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України). Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого. Норми права, які застосував суд Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Оцінка суду Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів. Щоб дотриматися принципу справедливого суду обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя статті 263 ЦПК України). Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, звертає увагу суду на те, що відповідач не виконує умови укладеного між ними кредитного договору, в наслідок цього виникла заборгованість, її слід стягнути у судовому порядку. Відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, в жодних документах по цій справі свою позицію щодо виникнення у нього заборгованості за кредитним договором не висловив. Суд, оцінюючи докази, що містяться в матеріалах справи, чинне законодавство України із вказаного спірного питання, дійшов наступних висновків. Відповідно до змісту статей 526, 527, 530, 627, 628 ЦК України договір є обов`язковим до виконання на умовах, які ним визначені, а прийняті на себе контрагентами зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Як було зазначено вище та підтверджується матеріалами справи, відповідно до вимог кредитного договору відповідач отримав кредитні кошти та був зобов`язаний їх повертати на умовах та у строк, передбачені вказаним вище договором. При цьому, в матеріалах справи, документів, які б підтверджували виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, немає. В силу вимог статей 629 та 1054 ЦК України, Закону про споживче кредитування позичальник зобов`язаний виконувати кредитний договір відповідно до його умов та вимог закону. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення Відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням статті 617 ЦК України. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач уклав кредитний договір з первісним кредитором шляхом підписання особистим підписом. Проаналізувавши зміст договору факторингу, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача за договором відповідно до вимог статей 512, 514 та 516 ЦК України була правомірно передана позивачу. У зв`язку з тим, що відповідач не виконав у строк взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, позивач має підстави вимагати від відповідача їх виконання відповідно до умов договорів факторингу, а тому позовні вимоги є обґрунтованими. За вказаного вище правового врегулювання, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам учасників справи та доказам, що це підтверджують, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити. Розподіл судових витрат Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2 422,40 грн, що підтверджується Платіжною інструкцією банку №2162663505 від 12 серпня 2025 року (а.с.1). У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє, судовий збір стягується із відповідача на користь позивача. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved