Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» звернулося до суду з вищевказаною позовною заявою та свої вимоги мотивує тим, що 21.07.2021 між АТ «Мегабанк» та відповідачем було укладено договір про комплексне банківське обслуговування. Відповідач зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим мається заборгованість в розмірі 31387,49 грн.. На підставі договору факторингу позивач набув право вимоги до відповідача. Просить стягнути вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 04.11.2025 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 13.03.2026 року. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти вирішення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного: Судом встановлено, що 21.07.2021 відповідач уклав з АТ «Мегабанк» договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank № TDB.2021.0018.20796. Зокрема, відповідач підписав додаток 1 до договору Заяву -договір про комплексне банківське обслуговування, якою визначено умови та порядок надання кредиту: максимальна сума ліміту кредитної лінії визначена на рівні 200 000 грн., строк кредиту 12 місяців, пільговий період 62 дні, базова процентна ставка 56% річних (п. 4 заяви - договору). Також відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, яким визначено аналогічні умови. Відповідно до виписок по особовому рахунку за період з 21.07.2021 по 02.12.2022, 03.12.2022 по 03.09.2024 сума боргу за тілом кредиту становить 9980,66 грн., за цей період нараховані відсотки за користування кредитом 21406,83 грн.. 03.09.2024року між АТ «Мегабанк» та ТОВ ФК «Мустанг Фінанс» був укладений договір № GL1N426240 про відступлення права вимоги. Згідно умов даного договору та витягу з додатку №1 до нього реєстру прав вимоги ТОВ ФК «Мустанг Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за укладеним кредитним договором в загальній сумі 31387,49 грн.. 27.12.2024 між ТОВ ФК «Мустанг Фінанс» та позивачем був укладений договір №1/12 про відступлення права вимоги. Згідно умов даного договору та витягу з додатку №1 до нього реєстру прав вимоги ТОВ ФК «Мустанг Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за укладеним кредитним договором в загальній сумі 31387,49 грн.. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до частин 1, 2 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно п. 1 ч. 1ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Судом встановлено, що між АТ «Мегабанк» та відповідачем було укладено договір, за яким відповідач отримав кредитні кошти в сумі 9980,66 грн., які не повернув, у зв`язку з чим було нараховано відсотки у загальному розмірі 21406,83 грн.. Матеріалами справи підтверджується факт укладення сторонами кредитного договору, який містить умови кредиту, розмір процентної ставки, строк користування кредитом та інші істотні умови. Наданими доказами підтверджується відступлення права вимоги до відповідача за укладеним з відповідачем кредитним договором. Таким чином, позивач, як новий кредитор, має право вимагати стягнення на свою користь коштів за вказаним кредитним договором. Відповідачем не спростовано розміру нарахованих відсотків. Аналізуючи зміст договору, а також виписок по особовому рахунку, суд дійшов висновку, що відсотки нараховані у відповідності до вимог договору. Запроваджений воєнний стан та скрутне матеріальне становище відповідача не може бути підставою для відмови у позові. Суд також відхиляє доводи відповідача стосовно відсутності обов`язку здійснювати платежі новому кредитору у зв`язку з неповідомленням його про відступлення права вимоги. Відповідно до рішення Правління НБУ від 21 липня 2022 року № 362-рш «Про відкликання банківської ліцензії, та ліквідацію Акціонерного товариства «Мегабанк» відкликано банківську ліцензію Банку та прийнято рішення про ліквідацію останнього. Водночас віднесення банку до категорії неплатоспроможних, запровадження процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку не припиняють дію кредитних договорів. Позичальник зобов`язаний повернути банку основну суму боргу та сплатити проценти у розмірах і у строки, встановлені умовами кредитного договору. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 638/13976/15-ц (провадження № 61-3384св18). Під час тимчасової адміністрації позичальник здійснює платежі для погашення кредиту на реквізити банку, вказані у кредитному договорі. Оплата боржником коштів здійснюється на рахунок банку з призначенням платежу щодо погашення кредитної заборгованості (постанова Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 404/5798/15-ц (провадження № 61-14346св18). Як вбачається з матеріалів справи відповідач не здійснював погашення заборгованості за кредитним договором після відступлення права вимоги. Разом з тим, після відступлення права вимоги від АТ «Мегабанк» відсотки за кредитом не нараховувались, а сума боргу не збільшувалась. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 31387,49 грн. за укладеним договором. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн., сплачений при зверненні до суду. Позивачем також заявлено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 11200 грн.. Відповідно до статті 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем до суду надано в копії: свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордер, Договір про надання правової допомоги, Акт приймання передачі послуг з правничої допомоги. Загальна вартість наданих послуг за час дії договору склала 11 200 грн.. Заявлений розмір витрат на правничу допомогу підтверджений належними доказами, а тому вказані витрати підлягають розподілу. Разом з цим, на переконання суду витрати є явно не співмірними зі складністю справи, фактично витраченим часом на представництво інтересів позивача у суді, обсягом фактично виконаних адвокатом робіт, пов`язаних із представництвом інтересів клієнта. На підставі ст.ст. 137, 141 ЦПК України, суд вважає необхідним зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню позивачу, до 4000 грн..

Outcome: partial