Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 01 травня 2025 року №514/405/25 та стягувати з нього на користь відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) позивача. Свої вимоги мотивує тим, що він та відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області № 514/590/20 від 16 вересня 2020 року шлюб, зареєстрований 16 липня 2019 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Тарутинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис №38 розірвано. Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області № 514/233/21 від 08 вересня 2021 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ) аліменти на користь [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ), на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 (три тисячi п`ятсот) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення дітьми повноліття, тобто [PERSON] до 26 березня 2022 року, [PERSON] до 24 липня 2029 року, починаючи з 04.03.2021 року. Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області № 514/405/25 від 01 травня 2025 року: змінено розмір аліментів, що стягувались рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 08 вересня 2021 року № 514/233/21 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] ; стягнуто з [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ) аліменти на користь [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ) на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття, тобто до [INFO] включно. З довідки військово-лікарської комісії №2025-0412-0927-5807-3 від 19 квітня 2025 року вбачається, що: позивачу встановлено діагноз «розлад адаптації у вигляді тривожно-депресивного синдрому з інсомнією помірно виражені. Гіпертонічна хвороба І стадії, 2 сутпінь, ризик І. СН 1 ступеня (зі збереженою ФВ ЛШ 63%). Суб`єктивний вушний шум без порушення слуху. Захворювання, пов`язані з проходженням військової служби»; позивача визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. З 31 липня 2025 року згідно наказу командира в/ч [NUMBER] від 31 липня 2025 року №226, позивача призначено на посаду «водій автомобільного відділення взводу автомобільної роти підвозу військово технічного майна» [NUMBER] окремого батальйону матеріального забезпечення ОК « [INFO] » Сухопутних військ Збройних Сил України, де його заробітна плата складає 22457 гривень 20 копійок. Крім того, позивач у [ADDRESS] винаймає житловий будинок, що підтверджується Договором оренди житлового будинку від 05 червня 2025 року та сплачує за його оренду 2500 гривень щомісяця, а також сплачує комунальні послуги в розмірі 1500 гривень. Також, через свій стан здоров`я, позивач вимушений постійно приймати ліки, проходити реабілітацію внаслідок отриманих контузій. Зазначені обставини свідчать про зміну матеріального стану позивача, що є підставою для зменшення розміру аліментів. Відповідач [PERSON] надала суду відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позову відмовити з наступних підстав. Позивач був обізнаний про розгляд попередньої справи про стягнення аліментів, та погодився з нею. До зазначеної позовної заяви позивач не надав жодної об`єктивної підстави для зменшення аліментів. Представник позивача [PERSON] адвокат Ліпецька В.В. надала суду відповідь на відзив, в якому посилалась на наступне. Позовну заяву про стягнення аліментів було подано коли [PERSON] проходив службу у 56 ОБПБр та не був повідомлений про розгляд справи. Тобто відповідач вводить суд в оману. Крім того, не відповідає дійсності і твердження відповідача, що доводи наведені ним у даному позові спрямовані на ухилення він виконання рішення суду. Всі наведені позивачем обставини слугують підставами для зменшення розміру аліментів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Ліпецька В.В. надала суду клопотання, в якому зазначила, що підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за їх відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки вона з дитиною перебуває у м. Львів. Однак, суд не бере до уваги надане клопотання виходячи з наступного. Відповідач неодноразово (10 грудня 2025 року, 27 січня 2026 року, 23 березня 2026 року) надавала суду клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки перебувала з дитиною у м. Львів на канікулах. Тож, суд не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки наведена поведінка відповідача є такою, що направлена на затягування розгляду справи. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тож, для заочного розгляду даної справи відсутня одна з умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, а саме «відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин», оскільки судом встановлено, що повідомлені відповідачем причини неявки в судове засідання є такими, що направлені на затягування розгляду справи. Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі №359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі №369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні Зважаючи на дотримання судом вимог норм ст. 223 ЦПК України, ст. 240 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача, оскільки підстави для відкладення судового засідання відсутні, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Так, з позовної заяви вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 16 серпня 2011 року Виконкомом Понорницької селищної ради Коропського району Чернігівської області. Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області № 514/590/20 від 16 вересня 2020 року шлюб, зареєстрований 16 липня 2019 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Тарутинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис №38 розірвано. Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області № 514/233/21 від 08 вересня 2021 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ) аліменти на користь [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ), на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 (три тисячi п`ятсот) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення дітьми повноліття, тобто [PERSON] до 26 березня 2022 року, [PERSON] до 24 липня 2029 року, починаючи з 04.03.2021 року. Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області № 514/405/25 від 01 травня 2025 року: змінено розмір аліментів, що стягувались рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 08 вересня 2021 року № 514/233/21 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] ; стягнуто з [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ) аліменти на користь [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ) на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття, тобто до [INFO] включно. З довідки військово-лікарської комісії №2025-0412-0927-5807-3 від 19 квітня 2025 року вбачається, що: [PERSON] , [INFO] встановлено діагноз «розлад адаптації у вигляді тривожно-депресивного синдрому з інсомнією помірно виражені. Гіпертонічна хвороба І стадії, 2 сутпінь, ризик І. СН 1 ступеня (зі збереженою ФВ ЛШ 63%). Суб`єктивний вушний шум без порушення слуху. Захворювання, пов`язані з проходженням військової служби»; [PERSON] , [INFO] визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. З 31 липня 2025 року згідно наказу командира в/ч [NUMBER] від 31 липня 2025 року №226, [PERSON] , [INFO] призначено на посаду «водій автомобільного відділення взводу автомобільної роти підвозу військово технічного майна» [NUMBER] окремого батальйону матеріального забезпечення ОК « [INFO] » Сухопутних військ Збройних Сил України. Згідно Договору оренди житлового будинку від 05 червня 2025 року [PERSON] , [INFO] винаймає у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] та сплачує за його оренду орендну платну в розмірі 2500 гривень щомісяця, а також сплачує комунальні послуги в розмірі 1500 гривень. Відповідно до ч. ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд звертає увагу також на зміни в законодавстві України, що набрали чинності 09 липня 2017 року, та які мають на меті покращити захист права дітей на належне утримання (аліменти). У відповідності до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2026 року складає 3512 гривень. Тож, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Положення ст.192 СК України лише вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених в ст. ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених в ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставині сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання що до зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений сторонами відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Враховуючи викладене вище, наведені сторонами обставини, положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає, що є всі підстави для часткового задоволення позову в частині вимог про зміну способу стягнення аліментів та зміни розміру аліментів та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, що відповідатиме нормам чинного законодавства та інтересам дитини. На підставі викладеного,

Outcome: partial