Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1. У червні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя; у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаної квартири, а також визнати легковий автомобіль марки Acura MDX, чорного кольору д.р.н. [NUMBER] , спільною сумісною власністю подружжя та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаного автомобіля. 1.2. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 03 вересня 2016 року. 1.3. За час перебування у шлюбі ними було придбано квартиру [ADDRESS] , а також автомобіль Acura MDX, 2008 р.в., чорного кольору д.р.п. [NUMBER] , право власності на які зареєстровано за відповідачем. 1.4. [PERSON] зазначає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки що відповідач не бажає у добровільному порядку вирішувати питання поділу майна подружжя, нею подано до суду вказаний позов. 1.5. 26 червня 2025 року представником [PERSON] адвокатом Давигорою С.А. подано зустрічний позов, в якому вона просить визнати особистою приватною власністю [PERSON] квартиру [ADDRESS] ; стягнути з нього користь [PERSON] грошову компенсацію за припинення 5/32 частин у праві власності на квартиру [ADDRESS] ; визнати особистою приватною власністю [PERSON] автомобіль марки AcuraMDX (2008 р.в.) 3664 см3 д.н.з. [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за припинення 1/2 частини у праві власності на автомобіль марки AcuraMDX (2008 р.в.) 3664 см3 д.н.з. [NUMBER] . 1.6. Зустрічний позов обґрунтовано тим, що придбання спірної квартири, враховуючи, що у сторін не було ніякого зареєстрованого доходу, відбулося за рахунок коштів від продажу майна, зареєстрованого на відповідача на членів його родини. Тому саме кошти від продажу однокімнатної квартири членів сім`ї [PERSON] , набутої в порядку безоплатної приватизації, стали джерелом придбання спірної квартири. Такі кошти було передано відповідачу з метою подальшого придбання власного житла. 1.7. Зокрема, 06.12.2017 року [PERSON] , а також його мати, батько та сестра спільно продали однокімнатну квартиру [ADDRESS] за 50 100 (п`ятдесят тисяч сто) гривень і вказані кошти були використані при придбанні спірної квартири. 1.8. Інша частина суми в розмірі 25 300 грн, якої не вистачало, могла бути накопиченою відповідачем від виконання роботи, а тому може виступати спільною сумісною власністю подружжя. 1.9. За таких обставин, із огляду на надані адвокатом Педька О.М. розрахунки, 11/16 частин спірної квартири є його особистою приватною власністю, а по 5/32 частин належать сторонам на праві спільної сумісної власності. 1.10. Отже, на частку [PERSON] у нерухомому майні припадає лише 6 кв.м., яка у двокімнатній квартирі не може бути виділена в натурі, як не може бути встановлено й порядок користування такою площею. 1.11. За таких обставин [PERSON] вважає за доцільне сплатити [PERSON] компенсацію вартості її частки, адже спільне користування та володіння указаною квартирою за наявності конфлікту між сторонами не можливе. 1.12. Щодо поділу автомобіля, то таке майно є неподільним і подальша реалізація та використання транспортного засобу двома співвласниками не можлива, а тому відповідач готовий на компенсацію вартості частки [PERSON] . 1.13. 18 липня 2025 року представником [PERSON] адвокатом Хомич О.Є. надано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні зустрічного позову. 1.14. Відзив обґрунтовано тим, що [PERSON] не надав жодного належного та допустимого доказу для спростування презумпції спільності майна подружжя і можливості відступу від рівності часток сторін у спільному майні подружжя, зокрема квартирі. 1.15. Окрім того, у наданому [PERSON] дублікаті договору купівлі - продажу спірної квартири чітко зазначено, а саме в пункті 9 договору, що квартира набувається покупцем у спільну сумісну власність і договір вчиняється за нотаріально посвідченою згодою дружини [PERSON] . 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 2.1. Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкас від 06 червня 2025 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. 2.2. Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкас від 06 червня 2025 року у порядку забезпечення позову накладено арешт на зареєстрований за [PERSON] автомобіль марки ACURA MDX, 2008 р.в., реєстраційний номерний знак [NUMBER] . 2.3. Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкас від 02 липня 2025 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. 2.4. Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкас від 15 вересня 2025 року призначено у справі судову оціночну експертизу нерухомості та судову автотоварознавчу експертизу, у зв`язку з чим провадження зупинено. 2.5. Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкас від 09 лютого 2026 року відновлено провадження у справі. 2.6. Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкас від 09 лютого 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 2.7. Представник [PERSON] адвокат Хомич О.Є. у судових засіданнях у режимі відеоконференції первісний позов підтримала, проти задоволення зустрічного позову заперечила. 2.8. Представник [PERSON] адвокат Давигора С.А. у судових засіданнях просила задовольнити зустрічний позов та відмовити в задоволенні первісного позову. 3.Положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини. 3.1. За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 3.2. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 3.3. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 3.4. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 3.5. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. 3.6. Відповідно до частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. 3.7. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 3.8. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. 3.9. Згідно із ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. 3.10. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 3.11. Згідно із ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. 3.12. Згідно із пунктами 1, 2, 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. 3.13. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. ст. 76, 77, 78, 80, 81 ЦПК України). 4. Фактичні обставини, встановлені судом. 4.1. Судом установлено, що 03 вересня 2016 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Соснівського районного суду м.Черкас від 05 травня 2026 року у справі № 712/5029/25. 4.2. За час перебування у шлюбі в сторін [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом із матір`ю. 4.3. 06 грудня 2017 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] продали належну їм на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 березня 2007 року однокімнатну квартиру [ADDRESS] , що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу. Продаж квартири вчинено за 50 100 грн. 4.4. У пункті 5 вказаного договору зазначено, що продавці стверджують та гарантують, що вказана квартира належить їм на праві особистої приватної власності і не є об`єктом спільної сумісної власності. 4.5. Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 22 червня 2018 року [PERSON] придбав у власність двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 42,0 кв.м., житловою площею 26,7 кв.м. 4.6. Згідно з п.3 указаного договору купівлі-продажу вартість продажу квартири становить 75 400 грн. 4.7. Пунктом 9 договору передбачено, що квартира набувається покупцем у спільну сумісну власність подружжя, а договір вчиняється за згодою дружини [PERSON] . 4.8. Судом також установлено, що у вказаній квартирі на час вирішення справи судом проживає відповідач [PERSON] , іншого житла ніж квартира [ADDRESS] сторони на праві власності не мають. 4.9. Крім того, згідно з інформацією з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, за період із 1 кварталу 2017 року по 4 квартал 2018 року, єдиним офіційним доходом [PERSON] є отримана в 1 кварталі 2017 року державна соціальна матеріальна допомога в розмірі 1386 грн 70 коп., а [PERSON] дохід від продажу рухомого майна в четвертому кварталі 2018 року у розмірі 68 000 грн. 4.10. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого ТСЦ 7154, [PERSON] 03 травня 2024 року набув у власність автомобіль ACURA MDX, 2008 р.в., реєстраційний номерний знак [NUMBER] . 4.11. Згідно з висновком експерта № 155 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, складеного 05 листопада 2025 року судовим експертом автотоварознавцем Березовським А.А., ринкова вартість транспортного засобу ACURA MDX, 2008 р.в., реєстраційний номерний знак [NUMBER] , становить 352 712 грн 00 коп. 4.12. Відповідно до висновку оціночно-будівельної експертизи № 11/25-ОБ від 19 січня 2026 року, складеного судовим експертом Оніщенко Н.С., дійсна ринкова вартість квартири [ADDRESS] становить 1 609 260 грн. 5. Оцінка Суду. 5.1. Предметом поділу у справі є автомобіль ACURA MDX, 2008 р.в., реєстраційний номерний знак [NUMBER] , а також квартира [ADDRESS] , придбані сторонами за час шлюбу. 5.2. Суд заважує, що конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. 5.3. Отже, на майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведення. 5.4. Разом із тим, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності подружжя, покладається на того з подружжя, який її спростовує. 5.5. Вирішуючи спір у частині поділу автомобіля, суд враховує, що як представник позивача, так і представник відповідача не заперечували проти того, що автомобіль є спільним сумісним майном подружжя та належить до неподільного майна, яким на даний час ним постійно користується [PERSON] . 5.6. За таких обставин суд вважає за необхідне задовольнити в цій частині зустрічний позов [PERSON] та визнати за ним право власності на зазначений автомобіль із одночасним стягненням з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації вартості 1/2 частини цього рухомого майна в розмірі 176 356 грн 5.7. Представник [PERSON] адвокат Хомич О.Є. під час розгляду справи погодилась із таким варіантом поділу автомобіля. 5.8. Щодо вимог про поділ квартири [ADDRESS] , то суд зауважує наступне. 5.9. Заявляючи вимоги про визнання вказаної квартири спільним сумісним майном подружжя, [PERSON] посилалась на те, що цю квартиру було набуто 22 червня 2018 року в шлюбі і за рахунок спільних коштів подружжя в розмірі 75 400 грн. 5.10. Заперечуючи проти таких вимог і заявляючи вимоги про визнання квартири особистою приватною власністю, [PERSON] зазначав, що її було придбано за рахунок коштів у розмірі 50 100 грн, отриманих ним від продажу 06 грудня 2017 року однокімнатної квартири [ADDRESS] . 5.11. Надаючи оцінку таким доводам [PERSON] суд зауважує, що враховуючи відсутність у сторін спільного житла у місті Черкаси після укладення шлюбу, а також невеликий проміжок часу між придбанням спірної квартири (червень 2018 року) та продажем квартири [ADDRESS] (грудень 2017 року), отримані від продажу останньої квартири кошти могли бути витрачені на придбання спірної квартири. 5.12. Проте [PERSON] не був одноосібним власником квартири [ADDRESS] і розмір його частки у праві власності складав 1/4 частину. 5.13. За таких обставин суд вважає, що внаслідок продажу квартири [ADDRESS] [PERSON] отримав в особисту приватну власність кошти в розмірі 12 525 грн (1/4 від ціни продажу), які витратив 22 червня 2018 року при придбанні квартири [ADDRESS] . 5.14. Доказів про те, що інші співвласники квартири [ADDRESS] (батьки та сестра) подарували [PERSON] в особисту приватну власність будь-яку іншу суму грошових коштів, судом не здобуто, а в допиті в якості свідків батьків та сестри позивача щодо цих обставин суд відмовив, оскільки відповідні факти не можуть підтверджуватись показаннями свідків-близьких родичів [PERSON] . 5.15. Таким чином, розмір частки, належної [PERSON] у спірній квартирі на праві особистої приватної власності становить (18 %), а інша частина цієї квартири (82 %), за відсутності доказів протилежного, є спільним сумісним майном подружжя. 5.16. Отже частка [PERSON] у праві власності на квартиру [ADDRESS] становить 41 % (82/2=41), а [PERSON] 59 % (82/2+18). 5.17. Ураховуючи, що зазначену частку [PERSON] не можна вважати малозначною, а також враховуючи що в неї немає іншого житла на праві власності і заперечення представниці [PERSON] проти виплати її довірительці компенсації вартості її частки у квартирі, суд вважає безпідставними вимоги зустрічного позову [PERSON] про припинення частки [PERSON] у праві власності на квартиру та стягнення з [PERSON] грошової компенсації вартості такої частки. 5.18. За таких обставин, вимоги первісного та зустрічного позовів у частині поділу квартири підлягають частковому задоволенню шляхом визнання за [PERSON] права власності на 41/100 частин, а за [PERSON] на 59/100 частин квартири [ADDRESS] . 6. Розподіл судових витрат між сторонами. 6.1. Звертаючись до суду із первісним позовом, [PERSON] мала сплатити 605 грн 60 коп. судового збору за вимогами про забезпечення позову та 9 809 грн 86 коп. за вимогами по суті спору, з огляду на дійсну вартість спірного майна (1/2 частина квартири вартістю 804 630 грн та 1/2 частина автомобіля вартістю 176 356 грн). 6.2. Оскільки позивачкою за первісним позовом було сплачено 605 грн 60 коп. судового збору за вимогами про забезпечення позову та 8 780,40 грн судового збору за основними вимогами, то з неї в дохід держави необхідно додатково стягнути 1 029 грн 46 коп. за основними вимогами позову. 6.3. Звертаючись до суду із зустрічним позовом, [PERSON] мав сплатити 15 140 грн 00 коп. судового збору (максимальний розмір), з огляду на дійсну вартість спірного майна (його вимоги про визнання права власності на 83,23% квартири вартістю 1 339 387,10 грн, з яких 66,45% квартири на праві особистої приватної власності+16,78 % як частка у спільному сумісному майні подружжя, а також на 50 % автомобіля вартістю 176 356 грн). 6.4. Оскільки ним було сплачено 8 780,40 грн, то з нього в дохід держави необхідно додатково стягнути 6 359 грн 60 коп. судового збору. 6.5. Враховуючи, що за [PERSON] визнано право власності на майно вартістю 176 356 грн + 659 796,60 грн=836 152,60 грн, то її первісний позов задоволено на 85,24 %. Тому з [PERSON] на її користь підлягали б стягненню компенсація судових витрат у розмірі 8 878 грн 14 коп. 6.6. Водночас за [PERSON] визнано право власності на майно вартістю 176 356 грн + 949 463,40 грн= 1 125 819,40 грн, тому його зустрічний позов задоволено на 74,28 %. За таких обставин із [PERSON] на його користь підлягали б стягненню судові витрати у виді судового збору у розмірі 11 245 грн 99 коп. 6.7. Крім того, у справі наявні докази про те, що за проведення судових експертиз [PERSON] сплатив 2500 грн та 5 975 грн, а всього 8 475 грн. 6.8. Таким чином, з [PERSON] на його користь необхідно було б додатково стягнути 6 295 грн 23 коп. (8475*74,28%=6295,23) судових витрат за проведення судових експертиз. 6.9. Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. 6.10. З огляду на положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України із [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути різницю судових витрат у розмірі 8 663 грн 08 коп. ((11245,99+6295,23)-8878,14=8663,08).

Outcome: partial