Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

ТОВ «БІЗПОЗИКА» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначили, що 24.08.2021 між позивачем та [PERSON] було укладено договір № 287397-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором, відповідно до якого позивач надав відповідачу кошти у розмірі 27000,00 грн. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору позивач просили стягнути з відповідачки заборгованість по кредиту, розмір якої, станом на 30.10.2025, становить 14509,67 грн, з яких: 7565,61 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 6944,06 грн - сума прострочених платежів по процентах; а також понесені позивачем при зверненні з позовом до суду судові витрати, а саме: на оплату судового збору у розмірі 2422, 40 грн. Ухвалою суду від 03.12.2025 було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив та заперечень проти позову не надала. Згідно з положеннями ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.08.2021 між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та [PERSON] було укладено договір № 287397-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". Відповідно до п. 1 Договору кредиту, позичальнику надано кредит в сумі 27000,00 грн на засадах строковості, повторності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах визначених договором. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 0,86587038 процентів за кожен день користування Кредитом. Строк кредитування 24 тижні. Комісія за надання Кредиту 4050,00 грн, термін дії Договору: до 08.02.2022. Загальна вартість кредиту становить 59400,00 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка 3599,19 процентів. Договір та паспорт споживчого кредиту підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором G-1455. 24.08.2021 відповідачці кредитодавцем направлено пропозицію (оферту) укласти Договір № 287397-КС-001 про надання кредиту, а відповідачка прийняла пропозицію укласти вказаний договір, підписавши електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. ТОВ «БІЗПОЗИКА» виконав умови договору № 287397-КС-001 від 24.08.2021 та перерахував відповідачці на картку Позичальника № [NUMBER] (котру Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті). Як вбачається з представленого позивачем розрахунку заборгованості за Договором № 287397-КС-001 від 24.08.2021, заборгованість відповідачки [PERSON] , станом на 30.10.2025, становить 14509,67 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 7565,61 грн; суми прострочених платежів по відсотках 6944,06 грн. На виконання вимог ухвали суду від 10.02.2026, АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» листом № 20.1.0.0.0/7-260217/66944-БТ від 21.02.2026 повідомлено, що на ім`я [PERSON] в банку було емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ). Згідно виписки по рахунку(ах) [NUMBER] ( [NUMBER] ) за період з 24-08-2021 - 08-02-2022 р. на згаданий вище картковий рахунок 24.08.2021 зараховано кошти в сумі 27000,00 грн. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Положеннями частини першої та другої статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Згідно із частиною 3 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини 6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" (зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону України "Про споживче кредитування" кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Отже, суд приходить до висновку, що 24.08.2021, підписавши за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Кредитний договір, відповідачка підтвердила, що прийняла в повному обсязі умови цього договору та зобов`язалася виконувати його умови. Доказів, що спростовують висновки суду, відповідачкою до суду не надано. Суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що станом на 30.10.2025, у відповідачки виникла заборгованість за кредитним договором № 287397-КС-001 від 24.08.2021 в розмірі 14509,67 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 7565,61 грн; суми прострочених платежів по відсотках 6944,06 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, оскільки судом встановлено, що відповідачка належним чином не виконувала взяті на себе за договором зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість, а тому вимоги позивача про стягнення з неї заборгованості у заявленому розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача документально підтверджені витрати, понесені позивачем у зв`язку зі сплатою судового збору, у розмірі 2422,40 грн (платіжна інструкція №18059 від 14.11.2025).

Outcome: approved