Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1. 15.10.2025 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі позивач) в особі представника, звернулося з позовом до [PERSON] , громадянина Республіки Грузія (далі відповідач) з вимогами про стягнення заборгованості у розмірі 31139,05 гривень за кредитним договором № б/н від 18.10.2024 року та судового збору у розмірі 2422,40 гривні. 2. Свої вимоги мотивує тим, що 17.07.2024 року здійснено ідентифікацію клієнта та [PERSON] підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. У подальшому відповідач виявив бажання отримати послугу «Оплата частинами», ознайомився із актуальними умовами кредитування та 18.10.2024 року підписав Паспорт кредиту та Графік платежів за споживчий кредитом за допомогою ОТР паролю. Підписавши вказані документи відповідачем погоджено умови кредитного договору № б/н від 18.10.2024 року. Відповідно до умов договору: розмір кредиту 55999,90 гривень; строк кредитування 8; процентна ставка, відсотків річних 0,12%; кількість та розмір платежів, періодичність платежі здійснюються щомісяця рівними частинами згідно Графіку погашення кредиту. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач, станом на 22.09.2025 року, має заборгованість в розмірі 31139,05 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 31111,05 гривень та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 28,00 гривень. Таким чином у позивача виникло право звернутися до суду за захистом порушених прав та інтересів. 3. Відповідач відзив на позов не надав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. (а.с. 6) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 5. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2025 року цивільна справа № 496/6907/25 була передана на розгляд головуючій судді Портної О.П. (а.с. 10) 6. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 7. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 30.10.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 13-15) 8. Відповідач, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України, строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 9. Оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання відповідно до ст. 128 Цивільно-процесуального кодексу України шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення з повідомленням про вручення, яке повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 18) та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Біляївського районного суду Одеської області в мережі Інтернет (а.с. 20), в судове засідання не з`явився, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. 10. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). 11. Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 13.05.2024 року у справі № 755/4829/23, останній зазначив, що суд зробив правильний висновок, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями, які повернулися до суду з відмітками «адресат відмовився» та «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням учасника справи. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України). 12. Верховний Суд у своїй Постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. 13. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин. 14. Судом встановлено, що 17.07.2024 року відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання фінансових послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг SAMDNWFC000105970954. Опис фінансових послуг: Відкриття та обслуговування поточного рахунку, емісія та обслуговування платіжного інструменту, споживче кредитування. (ЕС) 15. Відповідач підтвердив, що підписанням цього документа на підставі ст. 634 ЦК України приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Система переказів PrivatMoney», «Операції у відділеннях (умови та правила проведення операцій у відділеннях Банку)», «Автоплатежі», «Сервіс "BankID»» «Умов та Правил надання банківських послуг АТ «КБ «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять змішаний договір: Договір банківського рахунка, споживчого кредиту та обслуговування платіжного інструменту та Генеральний кредитний договір в частині надання споживчих кредитів «Кредитна картка», «Оплата частинами», «Миттєва розстрочка», приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати. 16. 18.10.2024 року відповідач ознайомився з Паспортом споживчого кредиту «Оплата частинами» АТ КБ «ПриватБанк», інформація в якому зберігає чинність та є актуальною до 18.10.2024 року. (ЕС) 17. 18.10.2024 року [PERSON] підписав Заяву про надання кредиту «Оплата частинами» 24101837328412, якою підтвердив своє ознайомлення та згоду умовами кредитування, чинними на момент підписання цієї Заяви. Умови кредитування: сума кредиту 55999,90 гривень; строк кредитування - загальний строк кредитування за Генеральним кредитним договором становить від 1 місяця до 24 місяців; спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом. Строк надання кредиту, у розмірі, визначеному п.1.1. цієї Заяви 8; процентна ставка, відсотків річних - щомісячно від загального розміру кредиту 0,01%; орієнтовна загальна вартість кредит 56044,70 гривні. (ЕС) 18. Сторонами був погоджений графік платежів за споживчим кредитом 24101837328412 (обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит) Оплата частинами, що є Додатком до Заяви про надання кредиту 24101837328412. (ЕС) 19. У довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] зазначено, що за кредитною карткою [NUMBER] були змінені кредитні ліміти, а саме: 18.10.2024 року старт карткового рахунку; 18.10.2024 року 55999,99 гривень (встановлення кредитного ліміту); 18.10.2024 року 55999,99 гривень (зменшення кредитного ліміту). (ЕС) 20. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 18.10.2024 року вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідача станом на 22.09.2025 року становить 31139,05 гривень, в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту 31111,05 гривень, заборгованість за простроченими відсотками 28,00 гривень. (ЕС) 21. З виписки за договором № б/н за період з 18.10.2024 року по 24.09.2025 року, вбачається, що відповідач користувався вищевказаною карткою та відповідно грошовими коштами. (ЕС) V. Оцінка Суду. 22. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 23. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 24. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 25. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч. 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. 26. Згідно положень ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. 27. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 28. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в ст. 530 ЦК України вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). 29. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. 30. У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 31. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. 32. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором б/н від 18.10.2024 року, виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому зазначеним кредитним договором. В порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. 33. Судом встановлено, що станом на 22.09.2025 року заборгованість відповідача становить 31139,05 гривень, з яких 31111,05 гривень заборгованість за тілом кредиту та 28,00 гривень заборгованість за простроченими відсотками. 34. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. 35. Сторонами було погоджено, розмір відсоткової ставки і порядок нарахування, підписавши вказану заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, відповідач добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання. 36. Враховуючи наведене, Суд вважає, що позовні вимоги до [PERSON] , громадянина Республіки Грузія,про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. 37. Також, відповідно до ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. 38. Частинам 10, 11 ст. 265 ЦПК України кореспондують норми ч.ч. 11, 12 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», які конкретизують порядок виконавчих дій виконавця щодо нарахування пені, відсотків до моменту виконання рішення суду за алгоритмом (формулою), визначеним у рішенні суду. Зокрема врегульовано, що якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі; до закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку. 39. Правила ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України встановили виняток із зазначеного загального правила, надавши суду повноваження за результатами з`ясування характеру та правової природи матеріальних відносин між сторонами у справах про стягнення боргу, на який нараховують відсотки або пеню, продовжити нарахування відсотків або пені на період після ухвалення такого судового рішення. Правова мета приписів ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України передовсім полягає у наданні суду повноважень поширити дію постановленого ним рішення і продовжити нарахування пені або відсотків на майбутнє поза часовими межами, в яких суд розглянув і вирішив спір по суті заявлених позовних вимог про стягнення відповідних пені або відсотків, що має на меті позбавити кредитора потреби звертатися до суду з позовом про стягнення пені або відсотків за наступні періоди невиконання зобов`язання після того, як було ухвалено судове рішення. Формулювання вказаних норми процесуального права визначають право, а не обов`язок суду зазначити в рішенні про таке нарахування, відповідно суд на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, як-от: майнового стану відповідача, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності, вирішує питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великою Палати Верховного Суду від 05.06.2024 року у справі № 910/14524/22. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 40. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Зокрема, згідно платіжної інструкції № BOJ62B4DRU від 02.10.2025 року (а.с. 5) позивачем було сплачено 2422,40 гривні судового збору, який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved