Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

ТОВ «Факторинг Партнерс» звернувся до суду із позовом та просив стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 26 184,00 грн., судовий збір та витрати на правничу допомогу. Позов обґрунтований тим, що на підставі кредитних договорів первісними кредиторами відповідачу надано кошти (кредити). У подальшому право вимоги за вказаними кредитними договорами на підставі договорів факторингу по ланцюгу факторів передано позивачу. Оскільки відповідачем не виконано обов`язок з повернення тіла кредиту, процентів за користування ним та інших платежів, позивач звернувся з цим позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, день і час розгляду справи повідомлений судом належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с. 12). Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, день і час розгляду справи повідомлений судом належним чином (а.с.96), причини неявки не повідомив, відзив на позов не надавав. Суд ухвалює заочне рішення за відсутності учасників справи відповідно до ст. 280-283 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так судом встановлено, що 29.12.2021р., між ТОВ «Міолан» та відповідачем укладено кредитний договір № 3202398 від 29.12.2021р., та 15.02.2022р.,між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та відповідачем укладено кредитний договір №3223222496-198918 від 15.02.2022р., в електронній формі, шляхом його підписання відповідачем одноразовим ідентифікатором, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі 8 000,00 грн, та 2 500,00 грн., відповідно шляхом перерахування на його банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності та платності. 26.07.2024р., між ТОВ «Міолан» (клієнт) та ТОВ «Факторинг Партнерс» (фактор) укладено договір факторингу № 26-07/2024 відповідно до якого клієнт передає (відступає) фактору за плату належні йому права вимоги до боржників, указаних в реєстрі, зокрема до відповідача за кредитним договором № 3202398 від 29.12.2021р. Станом на час звернення до суду розмір заборгованості за кредитним договором № № 3202398 від 29.12.2021р., складає 23 502,00 грн., в тому числі: тіло кредиту 7 760,00 грн., проценти за користування кредитом 14 222,00 грн., комісія 1 520,00 грн. 07.03.2023р., між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Колект Центр» було укладено договірр про відступлення права вимоги відповідно до якого клієнт передає (відступає) фактору за плату належні йому права вимоги до боржників, указаних в реєстрі, зокрема до відповідача за кредитним договором №3223222496-198918 від 15.02.2022р. 18.02.2025р., між ТОВ «Коллект Центр» (клієнт) та ТОВ «Факторинг Партнерс» (фактор) укладено договір факторингу № 18-02/25 відповідно до якого клієнт передає (відступає) фактору за плату належні йому права вимоги до боржників, указаних в реєстрі, зокрема до відповідача за кредитним договором №3223222496-198918 від 15.02.2022р. Станом на час звернення до суду розмір заборгованості за кредитним договором № №3223222496-198918 від 15.02.2022р., складає 2 682,00 грн., в тому числі: тіло кредиту 2 500,00 грн., проценти за користування кредитом 182,00 грн. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону) Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ч. 1, 2 ст. 1078 ЦК України). Згідно з приписами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору чи вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за цим договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача гуртуються на законі, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial