Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-19 00:00:00

Позивач в особі представника звернувся з позовом до [PERSON] про відібрання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у матері, без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Остання наразі перебуває на заробітках в Польщі. Малолітні [PERSON] , та [PERSON] мають статус внутрішньо переміщених осіб, та проживають в [ADDRESS] , з бабусею та тіткою. 03 березня 2026 року за клопотання Голосківської гімназії Кривоозерської селищної ради, спеціалістами служби у справах дітей здійснено виїзд до дітей за їх місцем проживання. За результатами обстеження встановлено, що в будинку повна антисанітарія, брудно, неприємний запах, скрізь розкидане сміття, ліжка дітей брудні, без постільної білизни, захаращені всіляким непотребом та мотлохом. У будинку знаходились коти та собаки, які мали хворобливий вигляд. Враховуючи наявну загрозу життю та здоров`ю дітей, було прийняте рішення про їх негайне відбирання від матері без позбавлення батьківських прав, у зв`язку з вищевикладеним простять про задоволення позовних вимог. Представник позивача в судовому засіданні поданий позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заявлених вимог, посилаючись на те, що дітьми опікується її бабуся та сестра, а вона близько чотирьох років знаходиться за кордоном, де працює та заробляє кошти на їх життя. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріли справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14 березня 2014 року виконавчим комітетом Міньківської сільської ради Артемівського району Донецької області, та даними свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 18 лютого 2016 року виконкомом Міньківської сільської ради Артемівського району Донецької області (а.с.6,7). Батько малолітньої [PERSON] , [INFO] , записаний відповідно ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, що підтверджується даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 24 червня 2014 року за № 00014070967(а.с.8). Батько малолітнього [PERSON] , [INFO] , записаний відповідно ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 02 березня 2018 року за № 00019685523 (а.с.9). Малолітні діти [PERSON] , та [PERSON] мають статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується даними: довідки про взяття на облік, як внутрішньо переміщеної особи, виданої відділом соціального захисту та охорони здоров`я Кривоозерської селищної ради від 19 вересня 2025 року № 4820-7002311540, та даними довідки про взяття на облік, як внутрішньо переміщеної особи, виданої відділом соціального захисту та охорони здоров`я Кривоозерської селищної ради від 19 вересня 2025 року № 4820-7002311485. Згідно даних акту обстеження умов проживання будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] встановлено, що в будинку повна антисанітарія, брудно, неприємний запах, скрізь розкидане сміття. Ліжка дітей брудні, без постільної білизни, захаращені всіляким непотребом та мотлохом. У будинку знаходились коти та собаки, які мали хворобливий вигляд. До акту додані фото (а.с.16). Відповідно до даних характеристики на [PERSON] , [INFO] встановлено, що останній навчається у Голосківській гімназії Кривоозерської селищної ради з 1-го класу. За час навчання проявив себе як учень з низьким рівнем мотивації та незадовільним станом підготовки до занять. Учень систематично з`являється до школи у неохайному, брудному одязі, що часто має сторонні запахи. Правил особистої гігієни дитина не дотримується (немиті руки, брудне волосся). Зовнішній вигляд дитини свідчить про відсутність належного піклування з боку батьків та неналежні побутові умови проживання. Навчальні досягнення учня перебувають на початковому рівні. [PERSON] постійно приходить на уроки без необхідного шкільного приладдя: відсутні зошити, ручки, домашні завдання не виконуються протягом тривалого часу. Під час навчального процесу дитина проявляє повну апатію та небажання працювати. На уроках не включається в роботу, відмовляється писати чи читати, ігнорує інструкції вчителя. Соціальна адаптація дитини ускладнена через його зовнішній вигляд та специфічну поведінку, незрозумілу мову, що заважає повноцінному спілкуванню з однолітками. На зауваження вчителів реагує з агресією, будь-які виховні заходи не дають результату через відсутність підтримки з боку родини. Сім`я учня не приділяє належної уваги вихованню та розвитку дитини, не контролюють його гігієну та підготовку до школи, а також на поведінку після навчального процесу (блукає по селі, заходить на територію покинутих будинків, наносить шкоди помешканням). Зв`язок із мамою епізодичний, рекомендації класного керівника та адміністрації щодо виправлення ситуації ігноруються, про що повідомлялося неодноразово (а.с.14). Згідно даних характеристики на [PERSON] , [INFO] встановлено, що остання за час навчання у школі зарекомендувала себе старанною, працелюбною, уважною ученицею. Володіє навчальним матеріалом на достатньому і середньому рівнях. Навчається в повну міру своїх можливостей. Має зорову і слухову пам`ять, добре розвинене логічне мислення, гарно і швидко запам`ятовує навчальний матеріал. Дівчинка фізично розвинена. Бере активну участь у суспільно-корисній праці, відвідує шкільні та позашкільні гуртки, гарно декламує вірші співає, танцює, приймає участь у творчих конкурсах. Дар`я щира, доброзичлива, емоційна. Дівчинка виховується біля прабабусі, так як мама поїхала за кордон на роботу. Були випадки, коли дівчинка приходила в брудному одязі до школи, не мала у що взутися ( вчителі приносили взуття ). Маму повідомляли в телефонному режимі про це, на що отримували обіцянку, що надішле поштою необхідне для дітей (а.с.15). 03 березня 2026 року на позачерговому засіданні виконавчого комітету Кривоозерської селищної ради було прийнято рішення №68 про негайне відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав. Малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] влаштовано до дитячого відділення КНП "Кривоозерська багатопрофільна лікарня" (а.с.17). Відповідно до даних висновку органу опіки та піклування Кривоозерської селищної ради Первомайського району Миколаївської області №68 від 03 березня 2026 року - орган опіки та піклування вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей негайно відібрати малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] без позбавлення її батьківський прав. Судом встановлено, що відповідач перебуває за кордоном, без виїзду до дітей більше трьох років, окрім того, вона вважає на даний час це неможливим, оскільки потрібно ходити на роботу, отримувати заробітну плату для забезпечення існування рідних. Згідно положень ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Положеннями ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства"). У разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Якщо надійшла інформація про загрозу життю або здоров`ю дитини, яка проживає на території сільської, селищної ради, виконавчий орган сільської, селищної ради протягом одного дня приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків, забезпечує її тимчасове влаштування та у день відібрання дитини письмово повідомляє про це службу у справах дітей. Про відібрання дитини у батьків орган опіки та піклування того ж дня письмово інформує прокуратуру за місцем проживання дитини та у семиденний строк після прийняття рішення звертається до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або відібрання дитини у матері, батька без позбавлення батьківських прав. Згідно положень ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 ч.1 ст.164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органові опіки та піклування. За положеннями п.п.2-5 ч.1 ст.164 СК України, суд може постановити таке рішення у випадку, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Відповідно до положень ч.2 ст. 70 СК України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. З таким позовом до суду має право звернутися прокурор. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). З огляду на зазначене, судом відзначається, що підставою відібрання дитини без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї небезпечної для дитини обстановки: її життя, здоров`я і морального виховання. Згідно положень ст.ст.76,77,79,80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відібрання дитини - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Оцінка пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18). Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає позовні вимоги щодо відібрання дітей без позбавлення батьківських прав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, і таке рішення насамперед ухвалюється в інтересах дітей, враховуючи їх вік, нагляд за ними, та їх догляд є обов`язковими. Суд зазначає, що відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав є тимчасовим заходом, на відміну від позбавлення батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дітей їх матір`ю, суд за заявою останньої може постановити рішення про повернення їй дітей, при цьому суд керується інтересами дитини. Оскільки підставою для відібрання дітей є обставини, при яких залишення дітей у них є небезпечним для їх життя, здоров`я і морального виховання, то повернення дітей можливе лише при усуненні зазначених обставин. Судом встановлено, що на момент вирішення справи залишення малолітніх дітей за місцем їх проживання є небезпечним для життя, здоров`я і морального виховання останніх, тому відібрання дітей від матері є виправданим та таким, що здійснюється в інтересах дітей. Щодо вирішення позовної вимоги про стягнення аліментів у зв`язку із прийняттям позитивного рішення про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ч.4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, без позбавлення батьківських прав, суд вирішує питання про стягнення з неї аліментів на дитину. Тобто, передбачено пряму імперативну норму права щодо одночасного вирішення питання про стягнення аліментів при задоволенні позову про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав. Згідно положень ст.ст.180,166, ч.2,3 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч.5 ст.150 СК України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Враховуючи вимоги ст.166,180,184 СК України майновий стан відповідача, яка є особою працездатного віку, відсутність даних про наявність інших утриманців, стан здоров`я дітей та їх вік, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки усіх її доходів, щомісячно, починаючи з 09 березня 2026 року до досягнення дітьми повноліття, або до повернення дітей матері. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць на підставі ст.430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Органом опіки та піклування поданий позов в захист прав малолітніх осіб, що із урахуванням п.14 ч.2 ст.3, п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" є підставою для звільнення від сплати судового збору при подачі позову, у зв`язку з чим відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави по 2662,40 грн. судового збору за вимоги про відібрання дітей та стягнення аліментів.

Outcome: approved