Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

У грудні 2025 року до суду надійшла цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій позивач просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість за Кредитним договором №2001449512101 від 11 листопада 2019 року у розмірі 69107 грн. 30 коп., з яких: заборгованість за кредитом 32094 грн. 59 коп.; заборгованість за процентами 37012 грн. 71 коп., за Кредитним договором №1002036397801 від 02 грудня 2021 року у розмірі 23827 грн. 69 коп., з яких: заборгованість за кредитом 15633 грн. 13 коп.; заборгованість за процентами 2 грн. 04 коп., заборгованість за комісією 8192 грн. 52 коп., за Кредитним договором №1002086447801 від 05 лютого 2022 року у розмірі 83911 грн. 13 коп., з яких: заборгованість за кредитом 45610 грн. 38 коп.; заборгованість за процентами 15 грн. 37 коп., заборгованість за комісією 38285 грн. 38 коп., а також судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. Представник позивача у прохальній частині позову просила суд про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала, не заперечувала щодо винесення заочного рішення. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа та повернутим до суду повернутим рекомендованим листом №R068059279460, однак у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подавав, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є, зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Суд встановив, що 11 листопада 2019 року на підставі кредитного договору №2001449512101 Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» видало [PERSON] кредит у розмірі 50000 грн. 02 грудня 2021 року на підставі кредитного договору №1002036397801 Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» видало [PERSON] кредит у розмірі 19604 грн. 05 лютого 2022 року на підставі кредитного договору №1002086447801 Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» видало [PERSON] кредит у розмірі 46610 грн. Банк належним чином виконав свої зобов`язання надавши відповідачу кредитні кошти у строк та розмірі визначеному кредитними договорами. При цьому відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. З метою досудового врегулювання спору Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» направив письмову вимогу (Повідомлення) [PERSON] на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість погашена не була. Станом на 17 серпня 2025 року заборгованість [PERSON] перед Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» складає за Кредитним договором №2001449512101 від 11 листопада 2019 року у розмірі 69107 грн. 30 коп., з яких: заборгованість за кредитом 32094 грн. 59 коп.; заборгованість за процентами 37012 грн. 71 коп., за Кредитним договором №1002036397801 від 02 грудня 2021 року у розмірі 23827 грн. 69 коп., з яких: заборгованість за кредитом 15633 грн. 13 коп.; заборгованість за процентами 2 грн. 04 коп., заборгованість за комісією 8192 грн. 52 коп., за Кредитним договором №1002086447801 від 05 лютого 2022 року у розмірі 83911 грн. 13 коп., з яких: заборгованість за кредитом 45610 грн. 38 коп.; заборгованість за процентами 15 грн. 37 коп., заборгованість за комісією 38285 грн. 38 коп. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст.627 Цивільного кодексу України) Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст.610 ЦК України). Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі №910/1238/17 касаційний суд, формуючи практику, дійшов такого висновку: «ПРОЦЕНТИ ЗА КОРИСТУВАННЯ КРЕДИТОМ» проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Необхідно зазначити, що ЗУ № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі закон) змінює низку правил роботи банків та небанківських фінансових установ, зокрема тих, що надають послуги з кредитування. Важливо, що нові правила не передбачають скасування відсотків за користування кредитними коштами. Таке нарахування є правомірним з боку кредитора. Кредитні канікули це відтермінування сплати боргу, а не його прощення. Також кредитні канікули це право кредитора, а не його зобов`язання. Законодавець звільнив споживачів кредитних послуг від штрафних санкцій, проте від нарахування відсотків не звільнив. У даному випадку сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Відповідно до правової позиції сформованої Великою Палатою ВС у справі № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року після закінчення строку кредитування, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові Великої Палати ВС у справі № 910/1238/17 від 23 травня 2018 року були чітко розмежовані поняття «проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами», та «проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами». Підтвердженням усталеної судової практики з цього питання є ухвала Великої Палато Верховного Суду від 24.01.2019 року у справі № 5017/1987/2012 відмовлено у прийнятті справи до розгляду та роз`яснено: «На вирішення Великої Палати Верховного Суду поставлено питання: чи слід розглядати визначені кредитним договором проценти за неправомірне користування кредитом як передбачені статтею 625 ЦК України проценти, які боржник повинен сплатити у випадку прострочення грошового зобов`язання. Втім, правові висновки щодо застосування відповідної норми права вже викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 і від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17. Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами це проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати яких урегульовано ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування Велика Палата ВС у постанові від 8 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц дійшла висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з [PERSON] за Кредитним договором №2001449512101 від 11 листопада 2019 року у розмірі 69107 грн. 30 коп., з яких: заборгованість за кредитом 32094 грн. 59 коп.; заборгованість за процентами 37012 грн. 71 коп., за Кредитним договором №1002036397801 від 02 грудня 2021 року у розмірі 23827 грн. 69 коп., з яких: заборгованість за кредитом 15633 грн. 13 коп.; заборгованість за процентами 2 грн. 04 коп., заборгованість за комісією 8192 грн. 52 коп., за Кредитним договором №1002086447801 від 05 лютого 2022 року у розмірі 83911 грн. 13 коп., з яких: заборгованість за кредитом 45610 грн. 38 коп.; заборгованість за процентами 15 грн. 37 коп., заборгованість за комісією 38285 грн. 38 коп. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності ч.1 ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. За правилами ч.1 ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Як передбачено ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Враховуючи вищенаведене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача проте, що відповідач [PERSON] має існуючу перед Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» прострочену заборгованість на загальну суму 176846 грн. 12 коп. Відповідачем не представлено суду доказів на спростування відсутності заборгованості у зазначеному розмірі чи неправомірності Кредитних договорів. На підставі наведеного, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» суму заборгованості в межах заявлених позовних вимог. Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved