Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

15 січня 2026 року позивач звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 14 листопада 2017 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачем було укладено кредитний договір № 7622222780. 7 жовтня 2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, відповідно до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» прийняло належне ТОВ «ФК «ЦФР» право вимоги за кредитним договором № 7622222780 від 14 листопада 2017 року. 7 жовтня 2020 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № б/н, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належне АТ «ТАСКОМБАНК» право вимоги за кредитним договором № 7622222780 від 14 листопада 2017 року на загальну суму 34383,17 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 7622222780 від 14 листопада 2017 року у розмірі 34383,17 грн. та судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою від 26 січня 2026 року у справі було відкрито провадження, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Сторони отримали копію ухвали про відкриття провадження у справі, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, відповідач відзив на позов до суду не подала. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного. 14 листопада 2017 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачем було укладено кредитний договір № 7622222780, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 49064,90 грн. строком на 36 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом, а також інших платежів, передбачених договором, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідач належним чином не виконувала свої зобов`язання за вищевказаним договором, унаслідок чого виникла заборгованість, яка відповідно до розрахунків, наданих позивачем, становить 34383,17 грн., з якої 25194,04 грн. тіло кредиту, 47 грн. прострочені відсотки, 10470,29 грн. прострочена комісія, 6318,37 грн. пеня, штрафи. Інші відомості щодо розміру заборгованості в матеріалах справи відсутні. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду доказів на спростування вказаного розрахунку заборгованості. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, ч. 1 ст. 513 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. 7 жовтня 2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, відповідно до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» прийняло належне ТОВ «ФК «ЦФР» право вимоги за кредитним договором № 7622222780 від 14 листопада 2017 року. З матеріалів справи (а.с. 8) вбачається, що 14 листопада 2017 року відповідач під особистий підпис була ознайомлена та згодна з відступленням права вимоги за кредитним договором № 7622222780 від 14 листопада 2017 року на користь АТ «ТАСКОМБАНК», а також зобов`язалася виконувати свої зобов`язання по цьому кредитному договору на користь АТ «ТАСКОМБАНК». 7 жовтня 2020 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № б/н, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належне АТ «ТАСКОМБАНК» право вимоги за кредитним договором № 7622222780 від 14 листопада 2017 року на загальну суму 34383,17 грн. На підставі вищезазначеного та враховуючи те, що відповідач порушила взяті на себе зобов`язання, умов договору не виконала та не бажає у повному обсязі погасити заборгованість за цим договором у добровільному порядку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. З відповідача підлягає стягненню сума боргу визначена позивачем при зверненні до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028 грн., що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 33). Зазначені витрати позивача підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved