Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

короткий зміст позовних вимог. Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] . Позов обґрунтовує тим, що 26.12.2015 вона уклала із відповідачем шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції у Вінницькій області, про що складено актовий запис №94. У сторін є малолітня дитина: [PERSON] , [INFO] . Внаслідок різних поглядів на життя, характерів, уподобань, подружнє життя у них не склалось, між сторонами постійно виникають суперечки. Подружні відносини фактично розірвані, можливості зберегти сім`ю немає. У зв`язку з наведеним, просила шлюб розірвати. Рух справи, позиція суду. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2026 справу передано на розгляд судді Гуцолу М.П. (а.с. 15). Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 23.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено перше судове засідання на 18.02.2026 (а.с.17). Позивач у судове засідання не з`явилась, 03.02.2026 через систему «Електронний суд» її представник адвокат Бурдига В.О. подав заяву про розгляд справи у йогота позивача відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с. 21). Відповідач повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином через розміщення оголошення про виклик відповідача на веб-порталі судової влади України (а.с. 22-23, 26, 29-30) в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов не подав, причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення судового засідання не надіслав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Встановлені судом обставини справи. Сторони [PERSON] та [PERSON] знаходяться у шлюбі, який зареєстрований 26.12.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №94, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від спільного проживання у сторін є малолітня дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Також судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, спільне проживання фактично припинено, взаємини між ними зіпсувалися, оскільки мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, кожен має власне особисте життя. Факт не проживання позивача і відповідача однією сім`єю та відсутність спільного побуту суд розцінює, як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Вказані обставини відповідачем не оспорюються та визнаються. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права. Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім`ї. Проте завдання СК України щодо подальшого зміцнення сім`ї не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні лише такої сім`ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні, ворожнечі - все це негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя. Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги всіх членів сім`ї. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Нормами ст. 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не згідна на примирення, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не клопотала про відновлення їй дошлюбного прізвища. Розподіл судових витрат між сторонами. На стягненні судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності, визначеним ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача не вбачається. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved