Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між нею, [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за яким відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 300 000 грн. На підтвердження зазначеного відповідачем видано розписку від 04 серпня 2025 року. Зазначає, що позивач та відповідач мали приятельські стосунки та оскільки позивач займається підприємницькою діяльністю, останній завжди мав вільні обігові кошти. Приблизно 02 серпня відповідач звернувся до позивача з проханням позичити грошові кошти, які обіцяв повернути 15 вересня 2025 року. Вказує, що після закінчення строку, на який були позичені гроші, відповідач не зміг їх повернути, декілька разів відтерміновував їх повернення, посилаючись на фінансові труднощі, а потім взагалі почав уникати позивача, що і змусило позивача звернутись до суду. Просила суд стягнути із [PERSON] на її користь заборгованість за договором позики в розмірі 300 000 грн та 3 000 грн судового збору. Ухвалою суду від 07.10.2025 року заяву про забезпечення позову [PERSON] до подання позовної заяви задоволено. Накладено арешт на транспортний засіб марки AUDI 100, 1991 року випуску який зареєстрований за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Ухвалою суду від 09.10.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання на 11 год. 00 хв. 06.11.2025 року. Ухвалою суду від 01.12.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 10.03.2026 року представник відповідача адвокат Ставший В.О. через підсистему «Електронний суд» подав додаткові пояснення, в яких зазначав, що вбачаються підстави для визнання договору позики за борговою розпискою недійсним, оскільки боргова розписка складена з порушенням норм цивільного законодавства, оскільки в ній не вказаний факт/момент передачі грошових коштів та відповідна боргова розписка була написана під тиском та погрозами і відсутній сам факт отримання грошових коштів, що підтверджується відповідними доказами та показами свідків. [PERSON] , з 22.07.2025 року неофіційно працював водієм у ТОВ «ЧОУ», ЄДРПОУ: 45903191 та розвозив клієнтам компанії товари у вигляді харчових продуктів. Під час співбесіди та роботи він познайомився із структурою компанії та її «неофіційним керівництвом», а саме всю діяльність та управління в компанії здійснював [PERSON] та [PERSON] . Акцентував увагу, що [PERSON] у користування для виконання трудових функцій на посаді водія надали транспортний засіб «Renault Master», д.н.з. [NUMBER] , білого кольору, який зареєстрований на [PERSON] , що встановлено на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серія УПР1 №411981. 04.08.2025 року під час виконання трудових обов`язків та керування вищезгаданим транспортним засобом, було вчинено ДТП. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 29.09.2025 року (справа №760/22342/25) [PERSON] було визнано винним у адміністративному правопорушенні, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено штраф. Після ДТП [PERSON] одразу повідомив представників компанії, а саме: [PERSON] , [PERSON] та свого батька [PERSON] про ДТП. Після оформлення ДТП, автомобіль забрав евакуатор та повіз на СТО компанії ТОВ «АВТІВНА». Наголошував, що через деякий час юрист компанії [PERSON] , запропонував [PERSON] сісти в його авто «Тойота Камрі», заблокував двері та змушував писати розписку про заборгованість коштів, у зв`язку із ДТП. Двері були заблоковані, але у зв`язку із тим, що поряд на вулиці біля авто знаходився батько [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] розблокував двері і було за участю батька домовлено, що вони добровільно під`їдуть до офісу компанії за адресою: м. Київ, вул. Ірининська, 5/24, другий поверх для вирішення питання по ДТП. Після приїзду до офісу компанії [PERSON] з батьком зайшли до кабінету, де знаходились [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] з батьком запропонували здійснити ремонт пошкодженого транспортного засобу за свій кошт на локації знайомих спеціалістів по ремонту авто, на що отримали відмову і запевнення, що авто буде ремонтуватися на СТО компанії з мінімально можливим кошторисом. [PERSON] мав сплатити вартість запчастин, було домовлено, що вартість запчастин буде вираховуватися з його заробітної плати. Проте усні домовленості не влаштували [PERSON] та [PERSON] і вони вимагали написати боргову розписку на суму 300 000, 00 грн (триста тисяч гривень 00 копійок) на ім`я власниці авто [PERSON] хоча її в момент написання розписки навіть не було поряд. [PERSON] не погоджувався на написання розписки, оскільки сума розписки не відповідала вартості ремонту авто, а також не можливо оцінити вартість такого ремонту без попереднього огляду авто механіком та складанням відповідного попереднього кошторису. Після відмови, [PERSON] та [PERSON] , користуючись емоційним станом та шоком [PERSON] після ДТП, а також погрожуючи [PERSON] з батьком фізичною розправою, мобілізацією, знайомствами в поліції та ще більшими проблемами, які можуть виникнути у нього, якщо вони покинуть територію компанії без розписки, під тиском змусили під диктовку написати розписку. Звертав увагу, що фактично кошти [PERSON] не передавались. З [PERSON] . [PERSON] особисто в день ДТП та в день написання розписки 04.08.2025 року не зустрічався, а також не перебуває з нею в приятельських відносинах, оскільки знайомий з нею виключно, як з дружиною керівника компанії [PERSON] . [PERSON] продовжував працювати водієм і виконувати доручення компанії, проте 75% неофіційного заробітку утримувалось на користь компенсації ремонту, що з моменту написання розписки до 16.09.2025 року орієнтовно становило 60 000 грн. Приблизно через 2 (два) тижні після ДТП [PERSON] було повідомлено приблизну вартість ремонту 42 000 грн, що було прийнятним для нього та обґрунтованим. Однак, 16.09.2025 року було запропоновано оплатити Акт виконаних робіт №ІААВО від ФОП [PERSON] на суму 192 302, 17 грн, який містив низку пунктів, які не виконувалися і не могли бути виконаними при відновленні транспортного засобу, для прикладу: рихтування колінчатого валу за 40 000 грн та інші необґрунтовані витрати. Таким чином, керівництво змушувало мене оплачувати додаткові ремонті послуги, які не відносяться до відновлення транспортного засобу і ДТП і додатково оплатити орієнтовно 130 000, 00 грн, шантажуючи [PERSON] розпискою на 300 000, 00 грн, яка була написана під тиском і за якою [PERSON] не отримував фактично жодних грошових коштів. [PERSON] відмовився від сплати необґрунтованих послуг ремонту та подальшої роботи на користь ТОВ «ЧОУ» і в офісі компанії, в присутності свого батька та [PERSON] здав ключі та техпаспорт транспортного засобу. Проте, 04.11.2025 року, [PERSON] було отримано ухвалу про відкриття провадження по справі №361/11686/25 з вимогою стягнути на користь [PERSON] грошові кошти, які [PERSON] фактично не отримував, а розписка написана під тиском та психологічним впливом з боку третіх осіб. В судовому засіданні представник позивача адвокат Юморанов Д.І. просив суд позов задовольнити в повному обсязі, в обґрунтування надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. На запитання представника відповідача адвоката Ставшого В.О. представник позивача адвокат Юморанов Д.І. суду пояснив, що які саме відносини були між сторонами та для чого бралися кошти йому невідомо. Щодо відсутності дати в розписці йому також не відомо. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. Пояснив, що 04 серпня 2025 року під час виконання трудових обов`язків та керування транспортним засобом «Renault Master», д.н.з. [NUMBER] , білого кольору, який зареєстрований на [PERSON] [PERSON] вчинив ДТП. Розписку дав під тиском. Акцентував увагу, що з його неофіційного заробітку утримувалась компенсація по ремонту транспортного засобу, орієнтовно виплатив 40 000 грн. На запитання представника позивача адвоката Юморанова Д.І. відповідач [PERSON] зазначив, що ні до яких органів та структур, а саме психолога щодо стресу спричиненого йому він не звертався. Представник відповідача адвокат Ставший В.О. просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Вказував, що відповідач [PERSON] працював водієм компанії. Потрапив у дорожньо-транспортну пригоду. Під час написання даної розписки позивач [PERSON] була відсутня, тобто були інші учасники. Наголошував, що дану розписку у відповідача було відібрано під тиском у той самий день, коли і вчинено ДТП. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] є його сином. Весь час 04 серпня 2025 року відповідач [PERSON] був присутній біля нього. Позивач [PERSON] під час написання розписки присутня не була. Грошові кошти [PERSON] після написання розписки ніхто не давав. На запитання представника позивача адвоката Юморанова Д.І. свідок зазначив, що дорожньо-транспортна пригода відбулася 04 серпня 2025 року о 07 год. 50 хв., а розписка написана була десь орієнтовно о 13 год. Вказував, що дійсно покидав сина десь на 30 хв., оскільки мав ще працювати. Наголошував, що свого сина знає добре і вважає, що дані кошти він не міг отримати. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, свідка, дослідивши і оцінивши всі докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи, мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що в матеріалах справи наявна ксерокопія розписки, оригінал якої досліджено в судовому засіданні, із зазначенням: «Я, [PERSON] 007719694, 3796505659 взяв у борг у [PERSON] ідентифікаційний код [NUMBER] грошову суму у розмірі 300 000 грн. Зазначені кошти зобов`язуюсь повернути до 15 вересня 2025 року в повному обсязі. 04 серпня 2025 (підпис)» (а.с. 9). Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, від 11 листопада 2015 у справі № 6-1967цс15, від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, у постанові Верховного Суду від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16-ц і підтримані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Зі змісту розписки на яку, як на підставу пред`явлення даного позову, посилається позивач, не вбачається отримання відповідачем від позивача грошових коштів у сумі 300000 гривень саме у борг. В ході розгляду даної цивільної справи стало відомо, що 04 серпня 2025 року під час виконання трудових обов`язків та керування транспортним засобом «Renault Master», д.н.з. [NUMBER] , білого кольору, який зареєстрований на [PERSON] [PERSON] було вчинено дорожньо-транспортну пригоду. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 29.09.2025 року, справа №760/22342/25 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено штраф. Після дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] повідомив представників компанії щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка з ним сталась. Саме: [PERSON] , [PERSON] та свого батька [PERSON] . Будучи фактично в підпорядкуванні [PERSON] , [PERSON] у відсутності [PERSON] під тиском її чоловіка та адвоката був змушений написати розписку, в якій зобов`язався повернути кошти в сумі 300000 грн до 15 вересня 2025 року, хоча фактично коштів [PERSON] позивачем [PERSON] , передано не було. Більше того, остання була відсутня і під час написання вказаної розписки. Також варто врахувати правовий висновок Верховного Суду, зроблений ним у постанові від 31.01.2024 року (справа №448/852/21) про те, що договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей, у разі відсутності цієї істотної умови договір вважається неукладеним. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору, без передачі грошей, не породжує у майбутнього позичальника обов`язку повернути обумовлену угодою суму грошей; таким чином, факт отримання позичальником грошових коштів, момент їх отримання (як певний проміжок часу) є обов`язковою та істотною умовою договору позики, яку повинен встановити суд у справах цієї категорії; Верховний Суд неодноразово зазначали, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Зважаючи на дійсний текст написаної та підписаної [PERSON] розписки суд приходить до висновку, що цей текст не підтверджує конкретного моменту (конкретної дати) отримання ним грошей у розмірі 300000 грн від [PERSON] , а також не підтверджує, що такі гроші були надані відповідачу саме у власність і саме у борг. Тобто у спірних правовідносинах позивачем не доведено існування між сторонами у справі правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики, і його умов, що також підтверджено показами свідка. Таким чином, борг за договором позики у формі розписки не підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] , у зв`язку із недоведеністю позовних вимог відповідно до ст. 81 ЦПК України. Виходячи з викладеного, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Крім того, ухвалою суду від 07.10.2025 року задоволено заяву про забезпечення позову. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки AUDI 100, 1991 року випуску, який зареєстрований за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Оскільки повністю відмовлено у задоволенні позову, а тому необхідно скасувати заходи забезпечення позову, зокрема скасувати накладення арешту на транспортний засіб марки AUDI 100, 1991 року випуску, який зареєстрований за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed