Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

06.02.2026 до Індустріального районного суду м. Дніпра надійшла заява [PERSON] про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. В інтересах заявниці діє адвокат Семенька Василь Михайлович. Заінтересованими особами у справі заявницею зазначені: 1 - Міністерство оборони України, 2 - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кам`янське Дніпропетровської області, 3 - Військова частина [NUMBER] , 4 [INFO] . Ухвалою від 09.02.2026 відкрите провадження у справі та залучено до участі у якості заінтересованої особи [PERSON] . Заявниця та її адвокат Семенька В.М. просили скасувати рішення Індустріального районного суду м. Дніпра від 16.10.2025 у справі № 202/6409/25, яким оголошено померлим солдата військовослужбовця військової служби за мобілізацією стрільця - помічника гранатометника третього піхотного відділення другого піхотного взводу третьої піхотної роти військової частини [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця с. Птиче, Красноармійського району Донецької області Україна, який проживав за адресою: [ADDRESS] , який загинув під час виконання бойового завдання, від дня вірогідної смерті [INFO] , визначивши місце смерті с. Іванівське Бахмутської міської територіальної громади Донецької області. Правовою підставою зазначено ст. 309 ЦПК України, згідно якої у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою. В обґрунтування заяви зазначено, що « [PERSON] періодично з`являється у активному статусі у загальнодоступних месенджерах та отримує повідомлення». А також заявниця вважає, що наявні «обставини та докази, які однозначно можуть вказувати на те, що [PERSON] живий та може перебувати у полоні». На думку заявниці заява про оголошення померлим [PERSON] була передчасною. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 06.02.2026 справу передано для розгляду судді Недобитюк Н.В. Справа розглядалася у порядку окремого провадження за участю присяжних: Повєріна С.В., Матвєєва С.О. Одночасно з поданням заяви про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою, 06.02.2026 було подано заяву «про забезпечення позову, що подається одночасно з позовною заявою». Протоколом автоматизованого розподілу судової справи раніше визначеному складу суду від 06.02.2026 заяву «про забезпечення позову, що подається одночасно з позовною заявою» передано для розгляду судді Недобитюк Н.В. У заяві «про забезпечення позову, що подається одночасно з позовною заявою» адвокат Семенька В.М., який діє в інтересах [PERSON] , просив: «Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Міністерству оборони України на час розгляду заяви [PERSON] у справі № 202/6409/25 про скасування рішення суду від 16.10.2025 року про оголошено померлим [PERSON] (в порядку ст. 309 ЦПК України) вчиняти дії щодо нарахування та виплати [PERSON] одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю військовослужбовця [PERSON] ». На думку [PERSON] невжиття заходів забезпечення у вигляді призупинення виконання рішення про виплату одноразової грошової допомоги [PERSON] може призвести до порушення інтересів держави та в подальшому унеможливити отримання самою [PERSON] належних їй грошових виплат. Відмовляючи у задоволенні заяви «про забезпечення позову, що подається одночасно з позовною заявою», суд виходив з наступного. Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно з пунктами 2, 3 частини першої статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову або після відкриття провадження у справі. З заяви «про забезпечення позову, що подається одночасно з позовною заявою» (справа № 202/1121/26, провадження № 2-з/202/11/2026) вбачається спір між [PERSON] та [PERSON] щодо отримання грошових виплат «у зв`язку з загибеллю військовослужбовця [PERSON] ». На момент вирішення питання «про забезпечення позову, що подається одночасно з позовною заявою» була відсутня інформація про звернення [PERSON] до суду саме з позовною заявою з приводу грошових виплат, у якій є відповідачем [PERSON] . Крім того судом виявлена невідповідність між вимогою, означеною у заяві по справі № 202/1121/26 (провадження 2-о/202/107/2026), у якій заперечувалася смерть [PERSON] , та заявою про забезпечення позову (справа № 202/1121/26, провадження № 2-з/202/11/2026), з якої вбачався спір щодо отримання грошових виплат «у зв`язку з загибеллю військовослужбовця [PERSON] ». Отже, забезпечення позову можливе у справах, які розглядаються у порядку позовного провадження. Однак справа № 202/1121/26 (провадження 2-о/202/107/2026) розглядалася у порядку окремого провадження. З урахуванням викладеного, 09.02.2026 у задоволенні заяви «про забезпечення позову, що подається одночасно з позовною заявою», поданою у цивільній справі № 202/1121/26 (провадження 2-о/202/107/2026) за заявою [PERSON] , про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою, відмовлено. Ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалася. Судові засідання по цивільній справі за заявою [PERSON] призначалися на 25.02.2026, 13.03.2026. У судові засідання у режимі відеоконференції з`явився представник заявника, адвокат Семенька В.М. Інші особи не з`явилися. У матеріалах справи наявні пояснення адвоката Верченко Ольги Олександрівни, яка діє в інтересах [PERSON] . У поясненнях [PERSON] просила відмовити у задоволенні заяви [PERSON] . В обґрунтування посилається на відсутність доказів, які би об`єктивно підтверджували факт перебування батька [PERSON] у полоні. Також у матеріалах справи наявні подані через систему «Електронний суд» пояснення представника Міністерства оборони України Літвіна Сергія Миколайовича. Зазначені пояснення зводяться до цитування норм ЦПК України. Також [PERSON] вважав, що необхідно «витребувати у відповідного Відділу державної реєстрації актів цивільного стану відомості (повні витяги щодо цих відомостей) про наявність актових записів щодо батьків, дружини та дітей у [PERSON] , [INFO] та у випадку їх наявності залучити до участі у справі в якості заінтересованих осіб». Однак, така інформація випробовувалася у справі № 202/6409/25. У судових засіданнях [PERSON] наполягав на скасуванні рішення Індустріального районного суду м. Дніпра від 16.10.2025 у справі № 202/6409/25. У судовому засіданні 13.03.2026 [PERSON] зазначив правовою підставою ст. 309 ЦПК України, згідно якої у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. [PERSON] також наголосив, що заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою. Також з його доповіді з`ясовано, що рішення Індустріального районного суду м. Дніпра від 16.10.2025 у справі № 202/6409/25, яким оголошено померлим [PERSON] , [INFO] , не оскаржувалося. Суд у складі головуючого судді Недобитюк Н.В., присяжних: Повєріна С.В., Матвєєва С.О., дослідивши матеріали справи № 202/1121/26 констатував відсутність у ній будь-яких відомостей, які б вказували на те, що [PERSON] ( [INFO] , громадянин України, уродженець с. Птиче, Красноармійського р-ну Донецької обл.) станом на 13.03.2026 є живим. Також у матеріалах справи відсутні відомості про перебування останнього у полоні. Заявниця [PERSON] не виявила бажання особисто брати участь у розгляді справи, а також надати пояснення суду. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 ст. 81 ЦПК України). У даній справі відсутні належні та допустимі докази (письмові, речові, електронні, висновки експертів), які б свідчили, що оголошений померлим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпра від 16.10.2025 у справі № 202/6409/25 [PERSON] , є живим. Також відсутні докази, які б свідчили про його появу або місцеперебування. Свідки у цій справі не допитувалися. За таких обставин відсутні підстави для задоволення заяви [PERSON] . Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно зі статтею 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів із вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed