Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Представник ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором №232923299 від 19.01.2020 в розмірі 18306,58 грн. В обґрунтування зазначив, що 19.01.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №232923299. Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, проте відповідач своєчасно не повернув грошові кошти, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 18306,58 грн., яку й просить стягнути з відповідача, а також судові витрати. Також, згідно з умовами договору факторингу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги за кредитним договором укладеним з відповідачем, на користь ТОВ «Таліон Плюс», відповідно ТОВ «Таліон Плюс» відступило право вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», також ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» відступило права вимоги до ТОВ «Юніт Капітал», а відтак позивачем набуто право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором до [PERSON] , яку і просить стягнути. Крім того, позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений відповідно до ст. ст. 128, 129 ЦПК України, у позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, оскільки не має змоги прибути до суду. Позов визнав в повному обсязі та не заперечував щодо його задоволення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 19.01.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір №232923299 (а.с. 27-28). Згідно п. 1.1 Договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит на суму 8000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплачувати проценти Кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Згідно п.п.1.2,1.3 Договору, кредит надається строком на 30 днів. Строк дії Договору обчислюється з моменту його укладення Сторонами та до закінчення строку на який надано Кредит, але в будь-якому разі Договір діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань. Як вбачається з п. 1.4 Договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється в розмірі 1,7 відсотків річних, що становить 0,65 відсотків в день від суми Кредиту за час користування ним (далі-Дисконтна процентна ставка). Відповідно до п.1.5 Договору, на умовах викладених в п.1.6 Договору до відносин між Сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 0,7 відсотків в день від суми Кредиту за час користування ним (далі-Базова процента ставка). Згідно зп.4.2Договору,Сторони дійшлизгоди,що увсіх відносинахміж Позичальникомта Кредитодавцемв якостіпідпису Позичальникабуде використовуватисьелектронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Відповідачем [PERSON] 19.01.2020 було підписано договір одноразовим ідентифікатором ZC572S6R, що підтверджується довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (зворот а.с.28). Із положеньстатті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію»слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII). В силу пункту 6 частини першоїстатті 3 Закону №675-VIIIелектронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Таким чином, вищезазначений договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором у відповідності до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Відповідно до платіжного доручення від 19.01.2020 [PERSON] перераховано на картковий рахунок № [NUMBER] хх-хххх-9035 в сумі 8000 грн. (а.с.9). Згідно відповіді на запит від АТ КБ «ПриватБанк», на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] хх-хххх-9035 (а.с.104). Крім того, згідно виписки по рахунку, 19.01.2020 міститься зарахування на суму 8000 грн. на картку № [NUMBER] хх-хххх-9035 (а.с.105). Відповідно до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та додаткової угоди до нього №32 від 31.12.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до боржників, зокрема до [PERSON] за договором №232923299 (а.с.66-67). Відповідно до п.1.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно витягу з реєстру прав вимоги №85 від 23.06.2020 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло права вимоги до [PERSON] за договором №232923299, заборгованість за тілом кредиту 7998,78 грн., по відсотках 9491,92 грн., загальна заборгованість 17490,70 грн. (зворот а.с.64). Відповідно до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» право вимоги до боржників, зокрема до [PERSON] за договором №232923299(а.с.57-59). Відповідно до п.1.3 договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Передача права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» до [PERSON] за договором №232923299 підтверджується витягом з реєстру прав вимоги №9 від №8 до 17.12.2021 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, заборгованість за тілом кредиту 7998,78 грн., по відсотках 10307,80 грн., загальна заборгованість 18305,58 грн. (зворот а.с.55). Також відповідно до договору факторингу №14/02/2022-01 від 12.02.2022 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» відступило ТОВ «Юніт капітал» право вимоги до боржників, зокрема до [PERSON] за договором №232923299. Передача права вимоги ТОВ «Юніт капітал» до [PERSON] за договором №232923299підтверджується витягом з реєстру боржників від 15.02.2022 до договору факторингу №14/02/2022-01 від 12.02.2022, заборгованість за тілом кредиту 7998,78 грн., по відсотках 10307,80 грн., загальна заборгованість 18305,58 грн. (а.с.59). Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК Україниборжник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Отже, ТОВ «Юніт капітал» за договором факторингу №14/02/2022-01 від 12.02.2022набуло право вимоги до [PERSON] заборгованості за вищенаведеним договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України. Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом. Відповідно дост. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно звиписки зособового рахункуза кредитнимдоговором тарозрахунку заборгованостіза договором№232923299від 19.01.2020 за [PERSON] рахується заборгованість у загальному розмірі 18306,58 грн., в тому числі: 7998,78 грн. заборгованість за сумою кредиту; 10307,80 грн. заборгованість за процентами (зворот а.с.35-37). Враховуючи те, що відповідач взяті на себе зобов`язання в строки, передбачені договором, належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Щодо стягнення витрат позивача на правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 37 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Враховуючи наведене та визначені, зокрема, частиною ч. 4ст. 137 ЦПК Україникритерії дляздійснення розподілусудових витрат,безпосередньо тапричино пов`язанихз розглядомсправи,беручи доуваги те,що справане єскладною,малозначною тарозглядається вспрощеному позовномупровадженні,є типовою,в якійсформована усталенасудова практика,суд приходитьдо висновку,що розумнимта справедливиму даномувипадку будестягнення з [PERSON] на користьпозивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. Питання щодо розподілу судового збору суд вирішує відповідно до вимог статті 142 ЦПК України. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Відтак, судовий збір в розмірі 2422,40 грн підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved