Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , яка діє в інтересах та від імені [PERSON] звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. 09 листопада 2020 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та фактично проживала [ADDRESS] , була досягнута домовленість щодо купівлі продажу належної на праві власності [PERSON] квартири [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на квартиру підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 27 листопада 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гончаренко Н. Ю., реєстраційний номер 5381, та інформацією з Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 07 квітня 2025 року № 421397177. [PERSON] передала відповідачу домовлену суму за відчуження квартири 196781,00 гривень, що в еквіваленті станом на 09 листопада 2020 року становило 7000,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 09 листопада 2020 року. Також, [PERSON] передала [PERSON] ключі та технічний паспорт на квартиру, довідку КП «Нововодолазьке АІБ» від 30 жовтня 2020 року № 1111, копію правовстановлюючого документу, оригінал паспорта громадянина України. Між ними була досягнута домовленість про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу квартири протягом 15 днів, але не пізніше 01 грудня 2020 року. Однак, після отримання коштів в рахунок договору купівлі-продажу квартири [PERSON] залишила місце свого проживання, виїхала в невідомому напрямку, на телефонні дзвінки не відповідає, а тому вирішити питання нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири на даний час не є можливим. Відповідно до довідки № 23-60/50 від 14 січня 2025 року за адресою [ADDRESS] з 19 грудня 2017 року зареєстрована [PERSON] . За непідтвердженою інформацією [PERSON] виїхала до Російської Федерації, де [INFO] померла. Посилаючись на приписи ст. 220, 328, 334, 526, 638, 655, 657, 662 ЦК України зазначила, що після досягнення домовленості щодо умов купівлі-продажу квартири, здійснення розрахунку за договором купівлі-продажу, підписання розписки про передачу повної суми вартості, відповідачем надана вся правова та технічна документація на об`єкт нерухомості, квартиру [ADDRESS] , оформлену на її ім`я, для нотаріального посвідчення правочину, та передані ключі для користування квартирою, має місце ухиляння [PERSON] від нотаріального посвідчення правочину та реєстрації права власності за покупцем. Сторони домовились про усі істотні умови укладеного між ними правочину купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, фактично відбулося повне виконання правочину (були передані ключі та правовстановлюючі документи на нерухоме майно), даний правочин відповідає дійсній волі сторін, однак підстави для нотаріального посвідчення вказаного правочину відсутні з незалежних від позивача обставин, відсутня можливість зареєструвати договір купівлі-продажу квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому [PERSON] звернулась до суду за захистом порушеного права. Просила визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , укладений 09 листопада 2020 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на квартиру загальною площею 47,4 квадратних метрів, житловою площею 27,9 квадратних метрів, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Стягнути з відповідача сплачений судовий збір по справі. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 07 липня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а. с. 39-41). Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 10 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні (а. с. 67-68). Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 12 лютого 2026 року постановлено здійснювати заочний розгляд справи (а. с. 121). Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 16 лютого 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про виключення з числа відповідачів НОВОВОДОЛАЗЬКУ СЕЛИЩНУ РАДУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ (а. с. 125-127). Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві, просила визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , укладений 09 листопада 2020 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Визнати за [PERSON] право власності на квартиру загальною площею 47,4 квадратних метрів, житловою площею 27,9 квадратних метрів, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Стягнути з відповідача сплачений судовий збір по справі. Відповідач [PERSON] повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідно до приписів ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, відзив не надала, з клопотанням про відкладення судового засідання не зверталася. Відповідач НОВОВОДОЛАЗЬКА СЕЛИЩНА РАДА ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ не направила свого представника для участі у судовому засіданні. Через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовної заяви не заперечував. Вислухавши представника позивача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 07 квітня 2025 року, довідка 421397177, вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 27 листопада 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гончаренко Н. Ю., реєстраційний номер 5381. За розпискою від 09 листопада 2020 року [PERSON] тримала від [PERSON] 7000,00 доларів США, що еквівалентно 196781,00 грн станом на 09 листопада 2020 року в рахунок купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Розрахунок здійснений у повному обсязі. Договір купівлі-продажу квартири буде посвідчений нотаріально протягом 15 днів, але не пізніше 01 грудня 2020 року. З копії паспорту громадянина України Серії [NUMBER] , виданого 01 грудня 1995 року Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області на ім`я [PERSON] та довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 23-60/50 від 14 січня 2025 року вбачається, що вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з копії паспорту громадянина України Серії [NUMBER] , виданого 23 листопада 1999 року Нововодолазьким РВ УМВС України в Харківській області. У технічному паспорті на квартиру [ADDRESS] власником зазначена відповідач. Відповідно до листа № 19/4239-25-Вих. від 16.01.2025 Головного центру обробки інформації Державної Прикордонної Служби України відомості щодо перетинання державно кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянином України [PERSON] , [INFO] , в період з 01 січня 2019 року по 15 січня 2025 року в Базі даних не виявлено. Позивач ставила питання про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на нерухоме майно. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. ст. 205 ЦК України (в редакції на час написання розписки) За положенями ч. 1 ст. 207 ЦК України (в редакції на час написання розписки) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правилами ч. 1 ст. 209 ЦК України (в редакції на час написання розписки) правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Відповідно до аб. 1 ч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (ч. 2 ст. 215 ЦК України). За ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 серпня 2021 року у справі № 305/1468/16-ц, провадження № 61-9087св21 зазначено, що визнання дійсним договору (конвалідація) на підставі частини другої статті 220 ЦК України допускається тільки для нікчемних правочинів (тобто для яких недотримання письмової форми пов`язується саме з відсутністю нотаріального посвідчення і це зумовлює їх нікчемність). Згідно з частиною другою статті 220 ЦК України конвалідація можлива за наявності таких умов: досягнення між сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору; наявність письмових доказів досягнення домовленості щодо всіх істотних умов договору; повне або часткове виконання договору; ухилення однією зі сторін від його нотаріального посвідчення Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Приписами 657 ЦК України передбачено що, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу а також, одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Приписами ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Вирішуючи спір суд доходить висновку, що позивачем не доведено, що між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, оскільки зарозпискою від 09 листопада 2020 року [PERSON] отримала грошові кошти від [PERSON] в рахунок купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . У той же час позивач звернулась до суду з вимогами про визнання дійсним договору купівлі-продажу зовсім іншої квартири, а саме квартири [ADDRESS] . З наведеного вбачається, що письмові докази досягнення домовленості щодо всіх істотних умов договору позивачем не надані, оскільки у розписці зазначена інша квартира, а саме,квартира [ADDRESS] , ніж та з приводу якої виник спір, а саме,квартира [ADDRESS] . Також при вирішенні зазначеного спору слід урахувати правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року, № 6-1288цс17, про те, що однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України. Позивачем не надано доказів, або будь-яких підтверджень, безповоротного ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. У позові стороною позивача зазначено, що за непідтвердженою інформацією [PERSON] виїхала до Російської Федерації, де [INFO] померла, проте доказів зазначеного матеріали справи не містять. З урахуванням викладеного суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Відтак, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на нерухоме майно слід відмовити за недоведеністю. При ухваленні рішення, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові втрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed