Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Представник ТОВ «Споживчий центр» через систему «Електронний суд» звернувся до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 19.05.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №19.05.2025-100001960, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 3000 грн, строк надання якого вказаний у заявці, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився під час укладення кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору №19.05.2025-100001960 від 19.05.2025 року позичальнику надано кредит у розмірі 3000,00 грн, строком на 217 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 21.12.2025 року. Процентна ставка «стандарт» фіксована незмінна ставка у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка «економ» фіксована незмінна ставка у розмірі 0,5% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом наступних чергових періодів користування кредитом. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 9% від суми кредиту та дорівнює 270 грн. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 270 грн у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Неустойка 45,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання. 31.05.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено додатковий договір за яким сторони домовилися за взаємною згодою збільшити суму кредиту до 4500,00 грн. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за даним договором виконало у повному обсязі. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором №19.05.2025-100001960 від 19.05.2025 року, станом на дату подання позову у [PERSON] утворилася заборгованість в розмірі 14760 грн, яка складається з: 4500 грн тіло кредиту; 6795 грн проценти; 405 грн комісія пов`язана з наданням кредиту, 810 грн додаткова комісія; 2250 грн неустойка, яку просив стягнути з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, однак у поданій до суду позовній заяві просила проводити розгляд справи за її відсутності, крім того у позовній заяві зазначала про те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився повторно та не повідомив про причини своєї неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не подав, а також не подав відзив на позов. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. З`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені письмові докази, які є належними та допустимими, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, однак підлягають частковому задоволенню з огляду на таке. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними копіями пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), заявки кредитного договору №19.05.2025-100001960 (кредитної лінії) від 19.05.2025 року, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №19.05.2025-100001960 (кредитної лінії) від 19.05.2025 року, інформаційного повідомлення позичальника, паспорту споживчого кредиту підтверджується, що 19.05.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 3000,00 грн, строком на 217 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 21.12.2025 року. Процентна ставка «стандарт» фіксована незмінна ставка у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка «економ» фіксована незмінна ставка у розмірі 0,5% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом наступних чергових періодів користування кредитом. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 9% від суми кредиту та дорівнює 270 грн. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 270 грн у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Неустойка 45,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання. Складові як кредитного договору, так і додаткового договору містять електронний підпис [PERSON] в якості позичальника. 31.05.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено додатковий договір за яким сторони домовилися за взаємною згодою збільшити суму кредиту до 4500,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №19.05.2025-100001960 від 19.05.2025 року у відповідача [PERSON] станом на 13.01.2026 року наявна заборгованість у розмірі 14760,00 грн, яка складається з: 4500 грн тіло кредиту; 6795,00 грн проценти; 1215 грн комісія; 2250 грн неустойка Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладенням 19.05.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] кредитного договору №19.05.2025-100001960 та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Відповідно до ст. 562 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Що стосується вимог в частині стягнення нарахованої комісії за кредитним договором суд зазначає таке. Відповідно до п.9 договору передбачена комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01.01.2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10.06.2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України Про захист прав споживачів текст статті 11 викладено в такій редакції: Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»", після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017) щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Даного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19, провадження №14-44цс21. Пунктом 9 кредитного договору, підписаних [PERSON] , встановлено комісію за надання кредиту, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», отже ці положення договору є нікчемними. Враховуючи, що вимагається до стягнення: 810 грн заборгованість за комісією за пунктом 9 кредитного договору щодо яких встановлено нікчемність, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Споживчий центр» в частині стягнення заборгованості за комісією. Щодо стягнення з відповідача нарахованої неустойки, суд зазначає таке. Згідно п.18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на викладене, заявлена позивачем ТОВ «Споживчий Центр» вимога щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по неустойці у розмірі 2250 грн не підлягає до задоволення. За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором №19.05.2025-100001960 від 19.05.2025 року підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача належить стягнути в розмірі 11700,00 грн, з яких: 4500,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 6795,00 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 405,00 грн комісії пов`язаної з наданням кредиту. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі, пропорційному до задоволеної частини позовних вимог, а саме в розмірі 2110,44 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial