Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Галицького районного суду м. Львова з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Нор Надія Миколаївна, про визнання права власності та стягнення недоотриманої пенсії. В обґрунтування заявлених вимог зазначають, що [PERSON] є сином [PERSON] , і який перебував на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області /відповідач/, як військовий пенсіонер; [PERSON] , донька померлого [PERSON] , який був сином - [PERSON] , який перебував на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, як військовий пенсіонер. На виконання рішення Львівського ОАС від 22.11.2021р. у справі №380/15049/21 відповідач нарахував [PERSON] борг на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № 9109666-МВС за період часу з 01.12.2019р. по 31.05.2022р. на суму 250 747,90грн. Зазначена сума була нарахована [PERSON] , проте не була виплачена йому за життя, що підтверджується розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії, який відповідачем визнається та наданий позивачам. На виконання рішення Львівського ОАС від 11.12.2023р. у справі №380/25737/23 відповідач нарахував [PERSON] борг на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № 9109666-МВС за період часу з 01.06.2022р. по 28.02.2024р. на загальну суму 166 828,83грн. Зазначена сума була нарахована [PERSON] , проте не була виплачена йому за життя, що підтверджується розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії, який відповідачем визнається та наданий позивачам. Листом від 18.06.2025р. відповідач на запит повідомив третю особу, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належали до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, за умови якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Тому правові підстави для виплати зазначених коштів - відсутні. У свою чергу третя особа листом від 24.07.2025р. також повідомила позивачів, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються особі за умови якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №7033 від 02.12.2024р., [PERSON] помер [INFO] у м. Львові. За життя [PERSON] склав заповіт, який знаходиться у матеріалах спадкової справи. Оскільки заповіт не охоплює суму боргу на доплату (виплату, утримання) пенсії, яка нарахована відповідачем [PERSON] , але не виплачена йому за життя, то у такому випадку спадкування пенсійного боргу іде по закону. Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Hop Надією Миколаївною /заінтересована особа/, за поданими заявами позивачем - 1 та позивачем - 2 від 28.03.2025р. заведено спадкову справу №13/2025 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Вважають, що вони є єдиними спадкоємцями після смерті спадкодавця [PERSON] та претендуємо на доплату (виплату, утримання) пенсії, яка нарахована відповідачем [PERSON] та не виплачена йому за життя у рівних пропорціях: позивачу - 1 належать кошти на суму 208 788.365 грн., позивачу - 2 належать кошти на суму 208 788.365грн. Відтак, просили суд: Визнати за [PERSON] право власності на доплату до пенсії на загальну суму 208 788.365грн. за період із 01.12.2019р. по 31.05.2022р. та за період із 01.06.2022р. по 28.02.2024р. у порядку спадкування за законом у вигляді доплати до пенсії, що нарахована та належала його батьку [PERSON] , який помер [INFO] та не була йому виплачена за життя. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у .Львівській області на користь [PERSON] грошові кошти, на загальну суму 208 788.365грн. за період із 01.12.2019р. по 31.05.2022р. та за період із 01.06.2022р. по 28.02.2024р. набуті ним в порядку спадкування за законом у вигляді доплати до пенсії, що нарахована та належала його батьку [PERSON] , який помер [INFO] , та не була йому виплачена за життя. Визнати за [PERSON] право власності на доплату до пенсії на загальну суму 208 788.365грн. за період із 01.12.2019р. по 31.05.2022р. та за період із 01.06.2022р. по 28.02.2024р. у порядку спадкування за законом у вигляді доплати до пенсії, що нарахована та належала її діду [PERSON] , який помер [INFO] , та не була йому виплачена за життя Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь [PERSON] грошові кошти, на загальну суму 208 788.365грн. за період із 01.12.2019р. по 31.05.2022р. та за період із 01.06.2022р. по 28.02.2024р. набуті нею в порядку спадкування за законом у вигляді доплати до пенсії, що нарахована та належала її діду [PERSON] , який помер [INFO] , та не була йому виплачена за життя. Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі; позов підтримує. Представник відповідача Колюбінська О.Р. у судовому засіданні позов заперечила з підстав, наведених у відзиві. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права. Заслухавши пояснення, перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] , і який перебував на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, як військовий пенсіонер. [PERSON] , донька померлого [PERSON] , який був сином - [PERSON] , який перебував на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, як військовий пенсіонер. На виконання рішення Львівського ОАС від 22.11.2021р. у справі №380/15049/21 відповідач нарахував [PERSON] борг на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № 9109666-МВС за період часу з 01.12.2019р. по 31.05.2022р. на суму 250 747,90грн. Зазначена сума була нарахована [PERSON] , проте не була виплачена йому за життя, що підтверджується розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії, який відповідачем визнається та наданий позивачам. На виконання рішення Львівського ОАС від 11.12.2023р. у справі №380/25737/23 відповідач нарахував [PERSON] борг на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № 9109666-МВС за період часу з 01.06.2022р. по 28.02.2024р. на загальну суму 166 828,83грн. Зазначена сума була нарахована [PERSON] , проте не була виплачена йому за життя, що підтверджується розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії, який відповідачем визнається та наданий позивачам. Тобто, відповідачем визнається, що загальна сума боргу на доплату (виплату, утримання) пенсії, яка нарахована ним [PERSON] , але не виплачена йому за життя становить 417 576.73грн. /250747.90+166828.83/. Листом від 18.06.2025р. відповідач на запит повідомив третю особу, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належали до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, за умови якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Тому правові підстави для виплати зазначених коштів - відсутні. У свою чергу третя особа листом від 24.07.2025р. також повідомила позивачів, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються особі за умови якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №7033 від 02.12.2024р., [PERSON] помер [INFO] у м. Львові. За життя [PERSON] склав заповіт, який знаходиться у матеріалах спадкової справи. Оскільки заповіт не охоплює суму боргу на доплату (виплату, утримання) пенсії, яка нарахована відповідачем [PERSON] , але не виплачена йому за життя, то у такому випадку спадкування пенсійного боргу іде по закону. Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Hop Надією Миколаївною /заінтересована особа/, за поданими заявами позивачем - 1 та позивачем - 2 від 28.03.2025р. заведено спадкову справу №13/2025 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Таким чином, позивачі є єдиними спадкоємцями після смерті спадкодавця [PERSON] та претендують на доплату (виплату, утримання) пенсії, яка нарахована відповідачем [PERSON] та не виплачена йому за життя у рівних пропорціях: позивачу - 1 належать кошти на суму 208 788.365 грн., позивачу - 2 належать кошти на суму 208 788.365грн. Частиною 1 ст.316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст.608 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1227 ЦК України, до складу спаДщини входять суми пенсії, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя. Відповідно до вимог ст.61 ч.ч. 1 - 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» /Закон №2262-ХІІ/ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Згідно ст.91 ч.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» /Закон №1788-ХІІ/ суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв' язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. За змістом ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» /Закон №1058-ІУ/ нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Статтею 52 Закону №1058-IV передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в ч.1 цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст ч.3 ст.52 Закону №1058-17 також узгоджується зі змістом ст.1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Положення ч.2 ч.3 ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Наприклад, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 вересня 2020року (справа № 428/6685/19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується при застосуванні норм права. Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати КЦС від 14.02.2022р. у справі №243/13575/19 право на перерахунок певних виплат яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень ст. 1217 ЦК України за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що спадщиною є сукупність прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходять від нього до інших осіб (спадкоємців). Об`єктом спадкування можуть бути лише права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент його смерті. Право на спадщину переходить лише до спадкоємців, які прийняли спадщину в установленому порядку. У разі неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом право на спадкування виникає у спадкоємців за законом почергово. Ці спадкоємці набувають право на спадщину в рівних частках. Встановлено, що позивачі є спадкоємцями після смерті спадкодавця [PERSON] . Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, то сума недоотриманої [PERSON] , пенсії, що належала йому за життя і залишилась недоотриманою, увійшла до складу спадщини. Відтак, позивачі, прийнявши спадщину від померлого, мають право на отримання усієї суми недоотриманої пенсії в рівних частках. У постанові Верховного Суду від 15.12.2023 року у справі №805/2628/18, провадження № К/990/17692/23, викладена позиція про те, що зі смертю особи, незалежно від її статусу, пов`язаний інститут спадкування, що регламентується нормами цивільного права. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім 'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Таким чином, у контексті спірних правовідносин, які виникли у цій справі, колегія суддів зазначає, що особливість пенсійних (публічно-правових) відносин у сфері соціального захисту між конкретною особою та Пенсійним фондом України полягає в тому, що вони нерозривно пов`язані з особою пенсіонера, а відтак після смерті цієї особи зобов`язання Пенсійного фонду України, за загальним правилом, не можуть бути об`єктом спадкування та виплат на майбутнє його спадкоємцям. Водночас, недоотримана, у зв`язку зі смертю пенсіонера, сума пенсії, на яку він мав право, виплачується, зокрема, в порядку Закону № 1058-ІV, а також у порядку Закону № 2262-ХІІ (для категорії пенсіонерів-військовослужбовців). Вказані положення зазначених законів дають змогу дійти висновку, що виплата суми пенсії яка не була одержана за життя пенсіонера, за загальним правилом, здійснюється у позасудовому порядку (добровільно) органами Пенсійного фонду України членам сім`ї, особам, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, особам, що знаходилися на його утриманні, які звернулися із відповідною заявою протягом 6 місяців з дня смерті пенсіонера. У разі відсутності членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в межах цього строку суми пенсій, призначених, зокрема, за Законом № 1058-IV, входять до складу спадщини. Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі без будь- яких часових обмежень. Норми ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Вказана позиція узгоджується з правовими висновками Верховного суду у постановах від 23.02.2022 року у справі № 428/10113/20 (провадження № 61-14299св21), від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20), від 23 вересня 2020 року (справа №428/6685/19), зокрема, припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на таку пенсію у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці пенсійні виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом. Припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на таку пенсію у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці пенсійні виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом. У постанові Верховного суду від 29.03.2023 року у справі № 263/12032/20 провадження № 61-17419св21 зазначено, що суди не врахували, що позивач успадкував право на належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті; дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат; видача спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину за законом, в якому зазначено менший розмір недоотриманої спадкодавцем пенсії, ніж передбачений законом, не є підставою для відмови спадкоємцю в задоволенні позову; припинення виплати пенсії за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначеної пенсії і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на її отримання. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) надано правовий висновок, у якому зазначено, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Відповідно до ч.1 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відтак, позивачі мають право на отримання усієї суми недоотриманої пенсії. Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Застосування будь-яких засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту є як ефективними, так і такими, що відповідатимуть його змісту та системі права. За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріальноправові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Крім того, спосіб захисту права чи інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (п. 58). Ці тези стосуються саме засад ефективного судового захисту, а отже можуть бути враховані у цій частині при ухваленні рішення у справі. Враховуючи, що позивачі мають право, як спадкоємці, на отримання не виплачених у повному обсязі сум пенсії, які входять до складу спадщини і не були отримані спадкодавцем за життя, проаналізувавши в сукупності надані докази, суд дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму сплаченого позивачами судового збору.

Outcome: approved