Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до Обухівського районного суду Київської області з позовом до Комунального підприємства «Обухівводоканал», третя особа Обухівський відділ Державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про скасування арешту майна. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником частини квартири [ADDRESS] . Листом начальника Обухівського ВДВС від 26.11.2025 року повідомлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав (далі ДРРП) на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, виявлено номер запису про обтяження 1336198, зареєстрований 06.03.2003 Обухівською районною державною нотаріальною конторою, підстава обтяження лист № 1643 від 06.03.2003 ВДВС, архівний номер 5247054 KIEV478, архівна дата 06.03.2003, дата виникнення - 06.03.2003, № реєстру внутр. 6001062724F45A2B5240, коментар: ст. 28 к. 2 Обухів ДНК, об`єкт обтяження - невизначене майно, усе нерухоме майно. Адреса нерухомого майна [ADDRESS] , власник [PERSON] . Відповідно до листа Обухівського ВДВС № 19524 від 26.11.2025 року, позивачу запропоновано звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, оскільки станом на 26.11.2025 року виконавчі провадження відносно [PERSON] на виконанні не перебувають, так як, відповідно до ч. 1,2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями від 07.06.2017 року № 1829/5, завершені виконавчі провадження знищуються після трьох років зберігання в архіві. Позивач зазаначає, що арешт не знятий, позивач позбавлений права на розпорядження власним майном, а тому звернувся до суду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача та третя особа у судове засідання не з`явилися. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася у судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, суд вважає за можливе здійснювати розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач є власником частини квартири [ADDRESS] . Права власності на вищевказану квартиру у рівних частках на підставі рішення Виконавчого комітету Обухівської міської ради від 19.08.2008 року № 907 п.14, належать [PERSON] , [PERSON] (далі [PERSON] ), [PERSON] (далі [PERSON] ), [PERSON] (далі [PERSON] ). Відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 00227 дв 6 від 26.02.2003 року, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , у зв`язку з наявністю заборгованості за комунальні послуги з централізованого водопостачання та послуги з централізованого водовідведення у сумі 758, 18 грн. Як вбачається з листа Обухівського ВДВС № 19524 від 26.11.2025 року, позивачу запропоновано звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, оскільки станом на 26.11.2025 року виконавчі провадження відносно [PERSON] на виконанні не перебувають, так як, відповідно до ч. 1,2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями від 07.06.2017 року № 1829/5, завершені виконавчі провадження знищуються після трьох років зберігання в архіві. З довідки № 57/25 від 15.12.2025 року вбачається, що заборгованість [PERSON] щодо сплати послуг з централізованого водопостачання та послуги з централізованого водовідведення у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , відсутня. Відповідно до ч. 5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (далі ЗУ «Про виконавче провадження») арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено у статті 1 Першого Протоколу, зокрема, вказано на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Європейський Суд з прав людини у ряді випадків вбачав порушення ст. 1 Протоколу навіть тоді, коли не було юридичного позбавлення права власності на майно, але через ті або інші обставини людина була позбавлена практичної можливості користуватися своєю власністю. У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вказано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Згідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. На підставі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежене в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту, а відтак і про задоволення позову.

Outcome: approved