Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

23 лютого 2026 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] помер дід позивачки [PERSON] . Після смерті спадкодавця протягом шестимісячного строку [PERSON] подала до Кобеляцької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Інші спадкоємці відсутні, оскільки все майно та всі права на майно, що набув за життя [PERSON] , останній заповів [PERSON] . За життя спадкодавець мав право на земельну частку (пай) площею 4,44 умовних кадастрових гектари на підставі сертифікату серії ПЛ № 0116614. 17.02.2026 року позивач звернулася із заявою до Кобеляцької державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого діда, однак нотаріус відмовив, оскільки відсутній оригінал документу, що підтверджує право власності на право на земельну частку (пай), а саме сертифікат на право власності на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0116614, виданий на підставі розпорядження Кобеляцької районної державної адміністрації № 939 від 13.12.1996 року. В лютому 2026 року [PERSON] усно звернулася до Кобеляцької районної державної адміністрації та Кобеляцької міської ради про видачу сертифіката на право власності на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0116614, проте їй було роз`яснено, що чинним законодавством України не передбачено повторної видачі сертифікатів чи їх дублікатів, тому дане питання необхідно вирішувати лише в судовому порядку. Таким чином, позивач [PERSON] прохала суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право на земельну частку (пай) площею 4,44 умовних кадастрових гектари на землях колишнього КСП «Перемога» на території Красненської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24 лютого 2026 року по даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження (а.с.16-18). Позивач [PERSON] прохала розглядати справу без її участі. Представник відповідача Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом установлено, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) громадян членів КСП «Перемога» Красненської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, 20.01.1997 року під № 579 [PERSON] видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0116614 на підставі розпорядження Кобеляцької районної державної адміністрації від 13.12.1996 року № 939 (а.с.12). [INFO] помер [PERSON] (а.с.10). На випадок смерті [PERSON] зробив таке заповітне розпорядження: належну йому земельну частку в землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Перемога» розміром 4,44 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0116614 та майновий пай заповів онуці [PERSON] (а.с.30). У передбачений законом строк [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом (а.с.25). Донька померлого [PERSON] відмовилася від належної їй частки спадщини, що лишилась після смерті батька [PERSON] (а.с.27). Постановою державного нотаріуса Кобеляцької державної нотаріальної контори від 17.02.2026 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) із земель КСП «Перемога», розташованої на території бувшої Красненської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, площею 4,44 в умовних кадастрових гектарах (сіножаті), що належала [PERSON] , який помер [INFO] , в зв`язку з відсутністю оригіналу документа, що посвідчує право власності на це майно (а.с.13). Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом статей 1216, 1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно частин 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частин 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно роз`яснень пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай), основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно абз. 3 ч. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Статтями 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Статтею 392 ЦК України передбачено, якщо право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою, таке право підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання. Враховуючи, що за життя [PERSON] належало право на земельну частку (пай) площею 4,44 умовних кадастрових гектари із земель КСП «Перемога» Красненської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, [PERSON] своєчасно прийняла спадщину після смерті діда, однак у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа не може оформити свої спадкові права, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право на дану земельну частку (пай).

Outcome: approved