Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Комунальне підприємство «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення 56 086,58 грн заборгованості за житлово-комунальні послуги, яка складається із наступного: за послугу з управління багатоквартирним будинком 8 412,81 грн, за поводження з побутовими відходами 1 144,15 грн, за послугу централізованого постачання холодної води та водовідведення 6 646,73 грн., за постачання гарячої води 12 118,76 грн. та за послугу з централізованого опалення 27 764,13 грн. Свої вимоги позивач мотивував тим, що згідно довідки Ф-3, [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS] з 1999 року і користується житлово-комунальними послугами, що включають в себе: послуги з управління багатоквартирним будинком, послуги за поводження з побутовими відходами, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, послуги з постачання гарячої води та з постачання теплової енергії (централізоване опалення). Відповідно до Статуту Комунальне підприємство «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області має договірні відносини з виконавцями комунальних послуг суб`єктами господарювання, які надають комунальні послуги споживачам в межах територіальної громади міста Вишневе та веде облік і нарахування платежів за надані послуги в межах територіальної громади міста Вишневе, в тому числі: для Комунального підприємства «Вишнівськводоканал» - проводить нарахування плати за послуги з централізованого холодного водопостачання та централізованого водовідведення; для Комунального підприємства «Вишнівськтеплоенерго» - проводить нарахування плати за послуги з постачання теплої енергії (централізоване опалення) та за послуги з постачання гарячої води. Позивач щомісяця до 10 числа, наступного за розрахунковим, надавав відповідачам рахунки на оплату наданих житлово-комунальних послуг, в яких вказувався розмір заборгованості. Для досудового врегулювання спору відповідачу 16.03.2024 року було направлено попередження про примусове стягнення заборгованості, яке не дало позитивного результату. Відповідач не в повному обсязі здійснювала оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, в зв`язку з чим за період з 01.05.2021 року по 01.04.2024 року утворилась заборгованість в сумі 112 173,16 грн., в тому числі: за послугу з управління багатоквартирним будинком 16 825,62 грн., за поводження з побутовими відходами 2 288,30 грн, за послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення 13 293,46 грн., за постачання гарячої води 24 237,52 грн. за послугу з централізованого опалення 55 528,26 грн. Оскільки, відповідач володіє 1/2 частиною квартири то його заборгованість складає 56 086,58 грн заборгованості за житлово-комунальні послуги, яка складається із наступного: за послугу з управління багатоквартирним будинком 8 412,81 грн, за поводження з побутовими відходами 1 144,15 грн, за послугу централізованого постачання холодної води та водовідведення 6 646,73 грн., за постачання гарячої води 12 118,76 грн. та за послугу з централізованого опалення 27 764,13 грн. Тому позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 56 086,58 грн та судовий збір 1 514,00 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.09.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Заперечень щодо розгляду справи без виклику сторін не надійшло. Копія Ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.09.2024 року направлялася на адресу відповідача. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно довідки форми Ф-3, [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS] з 1999 року і користується житлово-комунальними послугами, що включають в себе: послуги з управління багатоквартирним будинком, послуги за поводження з побутовими відходами, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, послуги з постачання гарячої води та з постачання теплової енергії (централізоване опалення). Відповідно до Статуту Комунальне підприємство «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області має договірні відносини з виконавцями комунальних послуг суб`єктами господарювання, які надають комунальні послуги споживачам в межах територіальної громади міста Вишневе та веде облік і нарахування платежів за надані послуги в межах територіальної громади міста Вишневе, в тому числі: для Комунального підприємства «Вишнівськводоканал» - проводить нарахування плати за послуги з централізованого холодного водопостачання та централізованого водовідведення; для Комунального підприємства «Вишнівськтеплоенерго» - проводить нарахування плати за послуги з постачання теплої енергії (централізоване опалення) та за послуги з постачання гарячої води. Позивач щомісяця до 10 числа, наступного за розрахунковим, надавав відповідачам рахунки на оплату наданих житлово-комунальних послуг, в яких вказувався розмір заборгованості. Для досудового врегулювання спору відповідачу 16.03.2024 року було направлено попередження про примусове стягнення заборгованості, яке не дало позитивного результату. Відповідач не в повному обсязі здійснювала оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, в зв`язку з чим за період з 01.05.2021 року по 01.04.2024 року утворилась заборгованість в сумі 112 173,16 грн., в тому числі: за послугу з управління багатоквартирним будинком 16 825,62 грн., за поводження з побутовими відходами 2 288,30 грн, за послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення 13 293,46 грн., за постачання гарячої води 24 237,52 грн. за послугу з централізованого опалення 55 528,26 грн. Оскільки, відповідач володіє 1/2 частиною квартири то його заборгованість складає 56 086,58 грн заборгованості за житлово-комунальні послуги, яка складається із наступного: за послугу з управління багатоквартирним будинком 8 412,81 грн, за поводження з побутовими відходами 1 144,15 грн, за послугу централізованого постачання холодної води та водовідведення 6 646,73 грн., за постачання гарячої води 12 118,76 грн. та за послугу з централізованого опалення 27 764,13 грн. Відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно вимог ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, п. п. 4, 17, 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання, споживачі зобов`язані своєчасно оплачувати надані їм житлово-комунальні послуги (опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення та газопостачання) та витрати на утримання будинку і прибудинкової території пропорційно загальної площі квартири, згідно Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869. Згідно п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою КМУ № 45 від 24.01.2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08.10.1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем по справі були порушені обов`язки щодо оплати вартості наданих житлово-комунальних послуг, а тому вимоги позивача по даному позову підлягають до задоволення. Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним «сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст. ст. 15, 16, 525, 625 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та

Outcome: approved