Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Виконуючий обов`язки керівника Краматорської окружної прокуратури Мєшков Дмитро Володимирович, в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить суд конфіскувати на користь держави земельну ділянку сільськогосподарського призначення громадянина російської федерації [PERSON] з кадастровим номером 1422486000:23:000:0169 площею 1,4400 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Дружківської міської ради Краматорського району Донецької області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 256203214224), відомості про яку зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 26.12.2013 за № 4076203, шляхом припинення права власності та визнання права власності за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянином російської федерації, що підтверджується даними про посвідку на постійне проживання в Україні від 06.07.2007 серія [NUMBER] , виданий ВГІРФО ГУМВС України в Донецькій області, успадкував після смерті [PERSON] , 1924 р.н., померлого [INFO] , земельну ділянку з кадастровим номером 1422486000:23:000:0169 площею 1,4400 га. (пасовища) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Торської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (тепер - Дружківської ОТГ Краматорського району Донецької області), що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 340880, виданого 24.12.2009 Костянтинівською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Костянтинівської райдержадміністрації від 15.12.2009 №740 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010915700176. 26.12.2013 право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 1422486000:23:000:0169 зареєстровано в Державному реєстрі речових право на нерухоме майно. Таким чином, громадянин російської федерації [PERSON] 26.12.2013 набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Дружківської об`єднаної територіальної громади Краматорського району Донецької області, та протягом року не виконав обов`язок щодо відчуження даної земельної ділянки відповідно до ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України. Зазначений факт підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У зв`язку із зазначеним існують наступні правові підстави конфіскації земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 1422486000:23:000:0169 у громадянина російської федерації [PERSON] на користь держави України. Ухвалою суду від 19.01.2026 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено слухати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Також ухвалою суду від 19.01.2026 забезпечено позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером 1422486000:23:000:0169 площею 1,4400 га, яка знаходиться на території Дружківської міської ради Краматорського району Донецької області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 256203214224), власником якої є громадянин російської федерації [PERSON] , заборонено громадянину російської федерації [PERSON] розпоряджатися земельною ділянкою з кадастровим номером 1422486000:23:000:0169 площею 1,4400 га, яка знаходиться на території Дружківської міської ради Краматорського району Донецької області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 256203214224, змінювати її цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання цієї земельної ділянки. Ухвалою суду від 25.02.2026 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. Представник позивача прокурор Краматорської окружної прокуратури Донецької області Тищенко Ю.О. надала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, на задоволенні позову наполягає з підстав викладених в позовній заяві. Представник Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Іванченко Є.О. надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позов. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився без поважних причин, правом подання відзиву не скористався. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянином російської федерації, що підтверджується даними про посвідку на постійне проживання в Україні від 06.07.2007, серія [NUMBER] , виданий ВГІРФО ГУМВС України в Донецькій області, успадкував після смерті [PERSON] , 1924 р.н., померлого [INFO] , земельну ділянку з кадастровим номером 1422486000:23:000:0169 площею 1,4400 га. (пасовища) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Торської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (тепер - Дружківської ОТГ Краматорського району Донецької області), що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 340880, виданого 24.12.2009 Костянтинівською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Костянтинівської райдержадміністрації від 15.12.2009 №740 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010915700176. 26.12.2013 право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 1422486000:23:000:0169 зареєстровано в Державному реєстрі речових право на нерухоме майно. Таким чином, громадянин російської федерації [PERSON] 26.12.2013 набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Дружківської міської ради Краматорського району Донецької області, та протягом року не виконав обов`язок щодо відчуження даної земельної ділянки відповідно до ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України. Зазначений факт підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У зв`язку із зазначеним існують наступні правові підстави конфіскації земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 1422486000:23:000:0169 у громадянина російської федерації [PERSON] на користь держави України. Факт наявності у відповідача статусу іноземного громадянина підтверджується доказами, доданими до позовної заяви (копією свідоцтва про право на спадщину за законом, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, дані щодо посвідки на постійне проживання в Україні серії [NUMBER] , виданої 06.07.2007 ВГІРФО ГУМВС України в Донецькій області, у яких міститься інформація щодо належності [PERSON] до іноземного громадянства). Згідно інформації Головного управління ДМС у Донецькій області від 20.08.2025 №1401.3.2-2393/14.3-25, з питань оформлення паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, набуття громадянства України [PERSON] не звертався. Отже, достовірно встановлено, що відповідач станом на дату набуття права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1422486000:23:000:0169 був громадянином російської федерації і до теперішнього часу громадянства України не отримував. Згідно зі статтями 13,14 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю відповідно до статті 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч. 3 ст.81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті, в тому числі, у разі прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, якою не передбачено набуття іноземними громадянами земель сільськогосподарського призначення. Одночасно за змістом ч.4 ст.81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цих вимог настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Як вже було зазначено вище, право власності на спірну земельну ділянку [PERSON] набув на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 26.12.2013 державним нотаріусом Другої Костянтинівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого у спадковому реєстрі за номером 1024, про що 26.12.2013 внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява на проведення реєстраційних дій у паперовій формі подається за умови встановлення особи заявника. Особа іноземця або особи без громадянства встановлюється за національним, дипломатичним чи службовим паспортом іноземця або іншим документом, що посвідчує особу іноземця або особи без громадянства. Зі змісту відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що під час проведення реєстраційних дій щодо речових прав на спірну земельну ділянку приватний нотаріус як суб`єкт у сфері державної реєстрації встановив особу громадянина російської федерації [PERSON] . При цьому відповідно до частини 5 статті 12 зазначеного вище Закону України відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. Факт наявності у відповідача статусу іноземного громадянина підтверджується доказами, доданими до позовної заяви. Відповідно до статті 3 Закону України від 22.09.2011 № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави. Згідно інформації Головного управління ДМС у Донецькій області від 20.08.2025 №1401.3.2-2393/14.3-25, з питань оформлення паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, набуття громадянства України [PERSON] не звертався. Таким чином, достовірно встановлено, що [PERSON] станом на дату набуття права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1422486000:23:000:0169 був громадянином російської федерації і до теперішнього часу громадянства України не отримував. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із ст. 356 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Пунктом ґ ч. 5 ст. 84 Земельного кодексу України передбачено, що держава набуває право власності на землю у разі конфіскації земельної ділянки. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 26.12.2013 по даний час) не відчужив її, є підстави для її конфіскації у власність держави. Дана процедура безумовно передбачена чинним земельним законодавством (ч. 4 ст. 81 ЗК України). Ця норма є імперативною та не передбачає винятків. Щодо правомірності та пропорційності втручання прокурора у право власності відповідача необхідно враховувати наступне. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів». У практиці ЄСПЛ (зокрема рішення у справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986, «Щокін проти України» від 14.10.2010, «Сєрков проти України» від 07.07.2011, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини (далі Перший протокол), а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Так, звернення прокурора з вказаним позовом є законним, оскільки ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наділено прокурора правом на звернення до суду за захистом інтересів держави у випадку коли захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Оскільки ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, яке здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, самостійно не реалізувало процесуальне право на подання позову про конфіскацію земельної ділянки, то наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільний», «публічний» інтерес, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Звернення прокурора з вказаним позовом до суду беззаперечно переслідує «суспільний», «публічний» інтерес, оскільки реагування прокурора у даному випадку спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності використання іноземним громадянином земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яке відбувається з порушенням вимог чинного законодавства. У зв`язку із вищезазначеним, в цьому випадку представництво інтересів держави в суді здійснюється прокурором, який виконує субсидіарну роль, щоб ці інтереси не залишились незахищеними. З огляду на викладене вище, наявні підстави для задоволення позову. Щодо заходів забезпечення позову, вжитих згідно ухвали суду від 19.01.2026, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 7, 8 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом зазначеного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Зважаючи на те, що учасники справи не заявили вмотивованого клопотання про скасування арешту земельної ділянки та заборони вчиняти певні дії щодо спірної земельної ділянки, то такі заходи забезпечення позову продовжують діяти відповідно до положень ст.158 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, то за цих обставин і в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, всього 4 542,00 грн.

Outcome: approved