Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача 16 630,22 гривень заборгованості за кредитним договором № 505430-КС-001 від 24.07.2024 року, з яких - 6 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 9 730,22 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 900,00 грн. - сума заборгованості за комісією. Вимоги обґрунтовано тим, що 24 липня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] шляхом обміну електронними повідомленнями в порядку ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» укладено договір № 505430-КС-001 про надання кредиту. За умовами цього договору ТОВ «Бізнес Позика» перерахувало на банківську картку відповідача 6 000,00 гривень кредитних коштів, а відповідач зобов`язався їх повернути і сплатити відсотки та комісію. Відповідач належним чином свої кредитні зобов`язання не виконував, у зв`язку із чим станом на 01 грудня 2025 року має кредитну заборгованість в загальній сумі 16 630,22 гривень. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 31 грудня 2025 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали без вручення за закінченням терміну зберігання, ухвалою від 21 січня 2026 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача у позовній заяві одночасно просила розглянути справу за її відсутності та висловив згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач про розгляд справи по суті двічі був повідомлений у встановленому законом порядку, у тому числі шляхом публікації судового оголошення на офіційному сайті судової влади, однак в судові засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 в справі № 911/3142/19 висловив правову позицію про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду. З огляду на викладене суд провів заочний розгляд позову відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. 24 липня 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку Закону України «Про електронну комерцію» уклали договір № 505430-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), за умовами якого ТОВ «Бізнес Позика» надає [PERSON] кредитні кошти в розмірі 6 000,00 гривень на 16 тижні під процентну ставку в день 1,50000000, комісія за надання кредиту 900,00 гривень. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 13838,61 гривень, орієнтовна реальна річна процентна ставка 23 676,44 процентів. Денна процентна ставка 1, 16 процентів У пункті 3.2 договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою вказаною у п.2.4 Договору на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п.3.2.3 та додатку №1 до договору. На виконання умов договору ТОВ «Бізнес Позика» 24 липня 2024 року перерахувало на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] обумовлену суму кредитних коштів в розмірі 6 000,00 грн, що підтверджується Підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ "ПрофіГідАТ та наданою АТ «ПУМБ» банківською випискою по картці № [NUMBER] . Згідно із довідкою про стан заборгованості [PERSON] за Договором № 505430-КС-001 від 24.07.2024 та розрахунком заборгованості за цим договором заборгованість відповідача перед позивачем станом на 05 грудня 2025 року становить 16 630,22 гривня, з яких: за кредитом 6 000 гривень, за відсотками 9 730,22 гривень, по комісії 900,00 гривень. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.ст.202, 205, 207, 626, 639 ЦК України договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.ч.3, 4, 6 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законо-давства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом Стороною позивача до позовної заяви додано паспорт споживчого кредиту, пропозицію укласти кредитний договір № 505430-КС-001 (оферта), а також прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення цього договору, сам кредитний договір, усі які підписані відповідачем [PERSON] електронним підписом. Отже, існування між сторонами кредитних правовідносин належним чином підтверджений та відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Сам кредитний договір № 505430-КС-001 містить усі істотні умови, необхідні для даного виду правочинів, а відтак враховуючи їх особисте підписання відповідачем [PERSON] , були достеменно відомі останньому. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування та комісії. Досліджені у справі докази дають достатні підстави для висновку, що свої договірні зобов`язання кредитодавець ТОВ «Бізнес Позика» виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит в обумовленій договором та додаткових угодах сумах. Натомість, відповідач свої договірні зобов`язання у визначений договором строк не виконав. Існування у відповідача заборгованості перед позивачем підтверджується доданим до позову розрахунком заборгованості, який відповідає умовам кредитного договору в частині основної суми боргу, нарахованих до 13 листопада 2024 року відсотків та конкретно визначеної суми комісії. При розгляді справи суд відповідно до вимог статей 10, 12, 13 ЦПК України керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. За змістом ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідач не надав суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання ним умов договору, наявності заборгованості та її розміру, через що у суду відсутні підстави не приймати надані позивачем докази. Таким чином, дослідженими у справі доказами повно та об`єктивно доведено, що відповідач взятого на себе зобов`язання щодо погашення кредиту та інших складових кредитного зобов`язання належним чином не виконував, тим самим порушив умови договору, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість в загальній сумі 16 630,22 гривня, яка підлягає стягненню в користь ТОВ «Бізнес Позика» в судовому порядку. Виходячи з викладеного, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими і доведеними, тому позов підлягає повному задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved