Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 19.08.2024р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юніт" та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 19/08/24-04, відповідно до умов якого позичальнику надано кредитні кошти у розмірі 30000 грн. з умовою сплати процентів в розмірі 0,23 % від суми кредиту в день, строком кредитування 360 днів, з 19.08.2024р. по 14.08.2025р. або достроково, шляхом перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а відповідач зобов`язався одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Також, 19.08.2024р. між ТОВ «ФК «Юніт» та відповідачем укладено договір застави легкового автомобіля марки Ford, моделі Focus, державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, відповідно до умов якого для забезпечення виконання умов кредитного договору позивачу в заставу був переданий вказаний автомобіль. Відповідач не виконав своїх зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом, внаслідок чого станом на 19.08.2025р. виникла заборгованість у розмірі 46202,80 грн, з яких: 30000,00 грн. - сума непогашеного кредиту (тіло) кредиту; 16202,80 грн. - сума несплачених відсотів. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №19/08/24-04 від 19.08.2024р. у сумі 46202,80 грн. та в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки Ford, моделі Focus, державний номерний знак [NUMBER] , 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , зареєстований 16.11.2021р. в ТСЦ 7142, шляхом його продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, з визначенням початкової ціни, не нижчої за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», а також стягнути судові витрати із сплати судового збору та витрати на правову допомогу. Ухвалою суду від 04.12.2025р. цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням, але без виклику сторін, та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, у якій роз`яснено вимоги ст.178 ЦПК України. Відповідача неодноразово повідомлено про те, що у провадженні Жашківського районного суду Черкаської області перебуває цивільна справа за позовом ТОВ "Фінансова компанія "Юніт" про стягнення з нього грошових коштів та звернення майна на предмет застави шляхом надсилання через засоби поштового зв?язку ухвали про відкриття спрощеного провадження, однак поштові конверти повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відзив на позовну заяву від відповідача до Жашківського районного суду Черкаської області не надходив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом установлено, що 19.08.2024р. між ТОВ «ФК «Юніт» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 19/08/24-04, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 30000 грн., тип кредиту - кредит, з умовою сплати процентів в розмірі 0,23 % від суми кредиту в день, строком кредитування в 360 днів, з 19.08.2024 року по 14.08.2025 року (п. 1.2, 1.3, 1.5 договору) (а.с.4-11). Згідно з п.1.12 договору, кредит надається із забезпеченням у вигляді застави автомобіля. Застава оформляється у вигляді окремого договору застави. Згідно Додатку №1 до договору №19/08/24-04 від 19.08.2024р. сторони погодили графік платежів. Відповідно до графіку платежів, як додатку до кредитного договору, фактично позичальнику з 30000 грн. кредиту передбачалося перерахування 59740,00 грн., з яких: 1% - за обслуговування кредитної заборгованості, 2% - комісія за надання кредиту, 4000,00 грн. - інші послуги кредитодавця. З даного графіку платежів вбачається, що [PERSON] частково здійснював погашення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 24840,00 грн. Відповідно до визначеної кредитним договором процентної ставки загальна вартість кредиту складає 59740,00 грн. Згідно Додатку №2 до договору №19/08/24-04 від 19.08.2024р. сторони погодили згоду на взаємодію з третіми особами при врегулюванні проблемної заборгованості. Згідно платіжної інструкції №20 від 19.08.2024, ТОВ «ФК «Юніт» перерахувало на рахунок [PERSON] 25100,00 грн. відповідно до кредитного договору №19/08/24-04 від 19.08.2024р. 19.08.2024р. між ТОВ «ФК «Юніт» та [PERSON] укладений договір застави та в забезпечення виконання умов кредитного договору позивачу у заставу позичальником був переданий автомобіль марки автомобіль марки Ford, моделі Focus, державний номерний знак [NUMBER] , 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , зареєстрований в ТСЦ 7142 16.11.2021р.(п. 1.4. договору застави). Відповідно до п.1.2. договору застави заставою забезпечується виконання [PERSON] всіх зобов`язань перед заставодавцем за кредитним договором №19/08/24-04 від 19.08.2024р., укладеним між відповідачем та ТОВ «ФК «Юніт» зі всіма додатковими угодами, змінами і доповненнями до нього, а саме: повернення кредиту у розмірі 30000,00 грн. в строк до 19.08.2025 зі сплатою 83,95% річних, неустойки та інших можливих витрат заставодержателя. Згідно п. 1.5. договору застави, предмет застави належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 16.11.2021 року. За умовами п.1.7., 1.8. договору застави заставодавець та заставодержатель дійшли згоди, що вартість предмета застави на момент укладення договору складає 187 447,00 грн. У разі звернення стягнення на предмет застави за рахунок заставодавця проводиться оцінка предмету застави на момент проведення стягнення із залученням експерта. Сторони погодили, що на період дії цього договору предмет застави залишається у володінні та користуванні заставодавця. (п.1.9 договору застави). Відповідно до п.6.1. договору заставодержатель вправі звернути стягнення на предмет застави та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмета застави переважно перед іншими кредиторами заставодавця. Згідно з п.4.2. договору застави у разі невиконання умов кредитного договору, заставодержатель реалізує своє право вимагати дострокового виконання зобов`язання шляхом звернення стягнення на предмет застави у порядку, визначеному кредитним договором та договором застави. Пунктом 4.3. договору застави передбачено, що заставодержатель має право задовольнити за рахунок предмета застави свої вимоги в повному обсязі, який визначається заставодержателем самостійно на момент реалізації права застави. Згідно п. 6.7. договору застави, звернення стягнення та реалізація предмета застави за рішенням суду (на підставі виконавчого напису нотаріуса) здійснюється відповідно до чинного законодавства України. Згідно Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 20.08.2025, на підставі договору застави від 19.08.2024 був внесений запис про обтяження №31509023 легкового автомобіля марки Ford, моделі Focus, державний номерний знак [NUMBER] , 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , зареєстрований в ТСЦ 7142 16.11.2021р.(а.с.22). Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що відповідач у визначений законом строк борг не повернув, від виконання грошового зобов`язання ухиляється. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 525, 530 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зміст статей 610, 612 ЦК України регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно із ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. За змістом ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач домовились, що повернення Кредиту у строк до 14.08.2025р.. Однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав належним чином у зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті грошового зобов`язання в загальному розмірі 46202,80 грн, яка складається з: основного боргу в розмірі 30000,00 грн, та суми несплачених процентів у розмірі 16202,00 грн. Відповідачем не надано доказів щодо повернення боргу у визначений строк, в тому числі не здобуто таких доказів під час розгляду справи. Як встановлено судом та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови укладеного Договору не виконує, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачує, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги Банку підлягають в частині стягнення заборгованості за Договором на загальну суму 46202,80 грн. Щодо позовної вимоги про звернення стягнення на заставне майно, слід зазначити наступне. В забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором 19.08.2024р. був укладений договір застави транспортного засобу, згідно якого в якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором [PERSON] передав у заставу Банку рухоме майно, а саме: транспортний засіб марки Ford, моделі Focus, державний номерний знак [NUMBER] , 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , зареєстрований в ТСЦ 7142 16.12.2021р. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачує, у зв`язку з чим Банк звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість у розмірі 46202,80 грн., судові витрати по справі та звернути стягнення на предмет застави - транспортний засіб марки Ford, моделі Focus, державний номерний знак [NUMBER] , 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , зареєстрований в ТСЦ 7142 16.11.2021р., який належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. В разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (частина перша ст. 589 ЦК України). Згідно зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з ч. 1 ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Частиною першою ст. 584 ЦК України передбачено, що у договорі застави визначаються суть, розмір і строк (термін) виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, та (або) посилання на договір чи інший правочин, яким встановлено основне зобов`язання, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Статтею 3 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли в установленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, а також в інших випадках, встановлених законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Частинами 2 та 3 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом. Згідно зі ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У ч. 1 ст. 591 ЦК України зазначено, що реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При цьому, суд зазначає, що відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 року №361/7543/17 можливе одночасне стягнення за судовим рішенням заборгованості за кредитом та звернення стягнення на заставлене майно в рахунок погашення такої заборгованості. При цьому, з метою забезпечення однозначного розуміння ухваленого рішення у резолютивній частині слід зазначати, що звернення стягнення відбувається в рахунок стягнення заборгованості за основним договором, а отже таке звернення стягнення не є додатковим стягненням, яке могло б розумітися як подвійне. З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved