Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Короткий зміст заявлених вимог Представник позивача [PERSON] адвокат Микитин Л.Й. звернувся до суду через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач має офіційне джерело доходу в Україні. Середня заробітна плата відповідача становить 40 000,00 грн на місяць. Будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини батько не надає. Сторони не досягли домовленостей щодо того, в який спосіб відповідач буде виконувати свій матеріальний обов`язок перед дитиною та відповідно, який розмір аліментів сплачуватиме на її утримання. Виклад позиції відповідача: З моменту припинення фактичних шлюбних відносин з позивачем з 17.04.2023 і станом по сьогодні відповідач зазначає про належне виконання своїх батьківських обов`язків щодо дітей, в тому числі зазначається про систематичну матеріальну допомогу позивачу, зокрема: щомісяця починаючи з кінця 2024 і по сьогодні сплачує за додаткові індивідуальні онлайн курси по математиці для обох дітей, 4 рази на тиждень; було оплачено 14 750,00 грн позивачу на поїздку сина [PERSON] у зимовий табір; у липні 2025 повністю було сплачено літній відпочинок обох дітей; було оплачено спільний відпочинок з дітьми взимку 2025 (квитанції додаються); в кінці липня 2025 повністю покрив усі витрати у приватній стоматологічній клініці на лікування зубів дітям на суму більше 40 000,00 грн. Рух справи, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою суду від 19.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. 24.12.2025 від представника відповідача [PERSON] адвоката Михайлової О.С. до суду через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. 12.01.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву. 15.01.2026 від представника позивача Коновалової І.С. до суду через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника. 19.01.2026 від представника позивача Коновалової І.С. до суду через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи надійшло клопотання про долучення доказів. 19.01.2026 від представника відповідача [PERSON] адвоката Михайлової О.С. до суду через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, від адвоката Микитин Л.Й. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, від адвоката Михайлової О.С. надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини своєї неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, та те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, докази, надані в обґрунтування позову, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 13). Крім того, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 13 зв.с.). Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 09.06.2025, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 11.10.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2292, свідоцтво про шлюб [NUMBER] , - розірвано (а.с. 11-12). Статтею 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд враховує, що з 2019 року у країні відбулись значні інфляційні процеси, постійне зростання цін на товари і послуги, а також обставини того, що обов`язком обох батьків є належне утримання своїх дітей. При цьому згідно з частиною п`ятою статті 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Тобто, визначений позивачем розмір аліментів у сумі 10 000,00 грн визнається судом обґрунтованим, за стягненням якої має право звернутись той із батьків, разом з яким проживає дитина. Суд дійшов до висновку, що відповідач фактично не заперечує щодо стягнення аліментів, та не наводить доказів відсутності доходу, для сплати цього розміру аліменті на утримання неповнолітнього сина та малолітньої доньки. При визначені розміру аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною особою, отримує дохід, на утриманні не має інших осіб. За таких обставин суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти, а задоволення позовних вимог не поставить відповідача в скрутне матеріальне становище. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що позивач, відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved