Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Представник ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 00-9674662 в розмірі 21924,56 грн. В обґрунтування позовних вимоги зазначає, що 18.03.2024 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] уклали кредитний договір в електронній формі з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора 97695, який був відправлений на номер телефону [NUMBER] . Відповідно до умов цього кредитного договору ТОВ «МАКС КРЕДИТ» взяло на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 6800 грн, строк кредитування 360 днів, денна процентна ставка фіксована - 2,5 %, знижена денна відсоткова ставка -1,48; комісія за видачу кредиту 10,00 % від суми кредиту - 680 грн. ТОВ «МАКС КРЕДИТ» свої зобов`язання виконало в повному обсязі, перерахувало на платіжну карту відповідача [NUMBER] кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. 17.12.2024 між первісним кредитором та ТОВ «ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС"» укладено договір факторингу № 17122024-МК-Онлайн, згідно якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором перейло до ТОВ «ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС"». 02.04.2025 між ТОВ «ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС"» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 020425-У, згідно якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором перейло до позивача. Відповідач кредитні кошти в повному обсязі не повернула, проценти та комісію не сплатила. На підставі викладеного, просить стягнути заборгованість у загальному розмірі 21924,56 грн, яка включає в себе: 7480 грн - заборгованість за кредитом, 14444,56 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. У відзиві на позов представник відповідача - адвокат Москвічов А.С. позов заперечив та зазначив, що позивачем не надано жодного доказу щодо перерахування грошових коштів кредитодавцем на платіжну картку відповідача в сумі 6800,00 грн, в рамках укладеного договору, оскільки не надав відповідних доказів: доказів перерахування саме кредитодавцем суми кредиту на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , як це зазначено в п. 2.8. договору. Лист ТОВ "Платежі Онлайн" не є належним доказом отримання відповідачем кредитних коштів. Крім того, представник відповідача зазначає, що позивач не набув права вимоги за договором, оскільки до матеріалів справи не долучені реєстри боржників, або витяги з таких реєстрів, що підписані в письмовій або електронній формі. Окремо представник відповідача зазначив, що нарахування процентів за період 18.03.2024 року по 17.12.2024 року здійснений всупереч вимогам Закону України «Про споживче кредитування». Зважаючи вищенаведене, просить відмовити у задоволенні позову повністю. У відповіді на відзив на позов представник позивача зазначив, що перерахування кредитних коштів здійснено первісним кредитором після верифікації відповідача у спосіб, передбачений постановою НБУ №107 від 28.07.2020 р. «Про затвердження Положення про здійснення установами фінансового моніторингу». Безпосереднє зарахування коштів здійснено не первісним кредитором, а іншим суб`єктом - ТОВ «Платежі Онлайн», що не заборонено законом. ТОВ «Платежі Онлайн» докази перерахування кредиту відповідачу надало у формі листа, який в електронному виді сформований в автоматичному режимі та має достатньо реквізитів для підтвердження перерахування кредитних коштів відповідачу. Крім того, зарахування кредиту здійснено на платіжну карту, яка належить відповідачу. Розрахунок заборгованості нарахування відсотків за зниженою процентною ставкою здійснювалось за період перших 25 днів за денною ставкою 1,48 % від суми кредиту в день користування кредитом. На решту періоду кредитування застосовувалась відсоткова ставка 2,47 % в день. Також відповідач взяла на себе зобов`язання сплатити комісію у розмірі 680 грн. Отже, нарахування відсотків повністю обґрунтовано та не суперечить умовам договору, з якими відповідач ознайомилася до його укладення № 00-9674662 від 18.03.2024 та підписала електронним одноразовим ідентифікатором, чим підтвердила та погодилася з умовами даного договору. За весь період за вищезазначеним договором позивач не здійснив жодних додаткових нарахувань і не застосував жодних штрафних санкцій до боржника. Перехід права вимоги підтверджено належними доказами, які відповідач не спростував, а саме: договір факторингу, витяг з реєстру боржників, а також платіжний документ на підтвердження укладення договору факторингу. Витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн представник позивача вважає пропорційним до суті спору та доведеними належним чином. Позов підтримав повністю, просив його задовольнити. У судове засідання представник позивача не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про місце, дату і час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку за зареєстрованою адресою проживання. Представник відповідача - адвокат Москвічов А.С. у судовому засіданні позов заперечив з підстав, наведених у відзиві на позов та пояснив, що відсутні докази отримання відповідачкою кредитних коштів. Заборгованість по відсоткам нарахована з порушенням вимог закону і є завищеною. Перехід права вимоги не підтверджено належним чином. Представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову через недоведеність. Дослідивши та оцінивши всі перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд установив, що 18.03.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 00-9674662. Відповідно до умов якого розмір кредиту становить 6800 грн, який перераховується на електронний платіжний засіб за реквізитами, які вказала позичальник, номер платіжної картки [NUMBER] . Також у договорі зазначено, що кредит надається на споживчі потреби. Строк кредитування 360 календарних днів, дата повернення кредиту 13.03.2025. Стандартна процентна ставка становить 2,47 % за кожен день користування кредитом застосовується протягом всього строку кредитування, за виключенням періоду дії зниженої відсоткової ставки 1,48 % за кожен день, що застосовується протягом 25 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом (дати видачі кредиту). Пунктом 1.6 договору передбачено, що кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 10,00% від суми кредиту, що складає 680,00 грн. Укладення договору передбачає виконання позичальником процедури ідентифікації/верифікації у спосіб, передбачений Постановою НБУ №107 від 28.07.2020р. «Про затвердження Положення про здійснення установами фінансового моніторингу» (із змінами та доповненнями), зокрема через Систему BankID НБУ, отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій (за умови, що джерелом таких даних є банк) та коректного введення особою, верифікація якої здійснюється, одноразовим ідентифікатором (оtр-пароля), надісланого установою на такий фінансовий номер телефону. Позичальник зобов`язана повідомляти кредитодавця протягом 5-ти календарних днів про зміну даних, які зазначені в розділі 8 цього Договору, в тому числі власний контактний номер телефону [NUMBER] , на який був надісланий одноразовий ідентифікатор. З довідки про ідентифікацію, наданої ТОВ «МАКС КРЕДИТ», вбачається, що [PERSON] , дата народження: [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , з якою укладено договір 00-9674662 від 18.03.2024, пройшла процедуру ідентифікації. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 97695), направлений 18.03.2024 на номер її телефону [NUMBER] . З паспорта споживчого кредиту вбачається ознайомлення [PERSON] з основними умовами кредитного договору, перед його підписанням, про що вона поставила електронний підпис одноразовий ідентифікатор 12297. Відповідно до інформаційної довідки, № 1401/12 від 23.12.2024 та додатків до неї, які надало ТОВ «Платежі Онлайн», 18.03.2024 на виконання кредитного договору № 00-9674662 від 18.03.2024 [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на її банківську карту № [NUMBER] , перераховано 6800 грн, номер транзакції 4174-61776-11804. З листа № БТ/Е-16027 від 22.10.2025, який надало АТ «Універсал Банк», вбачається, що на ім`я [PERSON] банк емітував платіжну картку № [NUMBER] , номер рахунку за цією карткою [NUMBER] . За період з 18 по 24 березня 2024 на вказану платіжну картку зараховано платіж у сумі 6800 грн. Номер телефону [NUMBER] був фінансовим номером телефону за вищевказаним картковим рахунком. Відповідно до виписки по банківському рахунку [NUMBER] 18.03.2024 зараховано 6800 грн. Відповідно до детального розрахунку заборгованості, проведеного ТОВ «МАКС КРЕДИТ», заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 00-9674662 від 18.03.2024 станом на 17.12.2024 становить 21924,56 грн, та включає в себе: 6800 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 7480 грн - сума кредиту, 14444,56 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами, 680 грн - сума заборгованості за нарахованими комісіями. З договору факторингу № 17122024-МК/Онлайн від 17.12.2024, який укладено між «МАКС КРЕДИТ» і ТОВ «Фінансова компанія ?ОНЛАЙН ФІНАНС?», вбачається, що ТОВ «МАКС КРЕДИТ» відступило права вимоги за грошовими зобов`язаннями, зазначеними в реєстрі боржників. Згідно реєстру боржників за порядковим номером 2766 міститься запис про перехід права за кредитним договором № 00-9674662 від 18.03.2024 у розмірі заборгованості 21924,56 грн, з яких: 7480 - залишок заборгованості по тілу кредиту, 14444,56 грн - залишок заборгованості за звичайними відсотками, 3400 грн - штрафні санкції. Відповідно до договору факторингу № 020425-У від 02.04.2025, який укладено між «Фінансова компанія ?ОНЛАЙН ФІНАНС?» і ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», ТОВ «ФК ?ОНЛАЙН ФІНАНС?» відступило права вимоги за грошовими зобов`язаннями, зазначеними в реєстрі боржників. Згідно реєстру боржників за порядковим номером 856 міститься запис про перехід права за кредитним договором № 00-9674662 від 18.03.2024 у розмірі заборгованості 21924,56 грн, з яких: 7480 - прострочене тіло кредиту, 14444,56 грн - прострочені відсотки. Згідно зі ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Договір № 00-9674662 від 18.03.2024 підписано ел.підписом позичальника (електронний підпис Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону [NUMBER] ). Номер телефону [NUMBER] на час виникнення спірних правовідносин був фінансовим номером [PERSON] , про що зазначено у листі АТ «Універсал Банк». Фінансовий номер телефону - контактний номер телефону клієнта, що використовується банком, зокрема, з метою проведення його автентифікації. Отже, оскільки особа [PERSON] пройшла процедуру автентифікації банківською установою за допомогою фінансового номеру телефону, тому проведення аналогічної процедури за тим самим фінансовим номером телефону кредитною установою - ТОВ «МАКС КРЕДИТ» узгоджується із приписами діючого законодавства та нормативно-правових актів, зокрема постанови НБУ №107 від 28.07.2020 р. «Про затвердження Положення про здійснення установами фінансового моніторингу». Крім того, суд зазначає, що під час укладання договору дотримана послідовність ознайомлення позичальника з істотними його умовами та їх підписання, зокрема [PERSON] ознайомилася із запропонованими в паспорті споживчого кредиту умовами кредитування, вона надала згоду із ними, підписала його шляхом накладання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 12297. Після підписання паспорта споживчого кредиту [PERSON] ознайомилася із кредитним договором і також його підписала у спосіб, передбачений законом, а саме одноразовим ідентифікатором 97695 зі свого фінансового номеру телефону. Спростування вищевказаного факту відповідач суду не надала, докази втрати фінансового номера телефону чи звернення щодо його відновлення до оператору зв`язку або докази існування об`єктивної перешкоди в доступі до такого номера телефону суду не надані. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Згідно з частиною ч.1, ч.3 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері регулюється Законом України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року, з наступними змінами. Про поширення норм зазначеного закону на правовідносини сторін договору позики сторони договору зазначили в самому договорі. Зміст договору містить всі істотні умови, стосовно яких їх сторони дійшли згоди: предмет договору (вид кредиту за способом його надання, розмір кредиту, валюта кредиту), умови щодо розміру процентів, типу процентної ставки, порядку сплати процентів, у випадку застосування змінюваної процентної ставки умови щодо порядку її обчислення та максимальний розмір збільшення процентної ставки за кредитом, строк повернення кредиту. За своєю правовою природою кредитний договір є окремим видом цивільно-правових договорів, який визначає взаємні зобов`язання і відповідальність між комерційним банком і клієнтом з метою одержання останнім кредиту. Кредитний договір є консенсуальним, оплатним та двостороннім. Предметом кредитного договору є грошові кошти (кредит) в будь-якій валюті. Кредитний договір вважається укладеним з моменту досягнення згоди по всім істотним умовам договору. Отже підстави вважати, що кредитний договір укладений з порушенням вимог законодавства, що регулюють порядок їх укладень, у суду відсутні. Аналіз доказів, які дослідив суд, свідчить, що 18.03.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії № 00-9674662, за яким товариство надало останній кредит на власні потреби у розмірі 6800 грн. Представник відповідача заперечує отримання [PERSON] кредитних коштів через відсутність належних доказів, проте суд відхиляє такі доводи, виходячи з такого. Між сторонами виник спір з приводу заборгованості за кредитним договором, який укладений в електронній формі. Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі інтернет) (частина перша статті 100 ЦПК України). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копія) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (частини друга - п`ята статті 100 ЦПК України). Згідно правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 922/51/20 учасник справи на обґрунтування своїх вимог і заперечень має право подати суду електронний доказ в таких формах: 1) оригінал; 2) електронна копія, засвідчена електронним цифровим підписом; 3) паперова копія, посвідчена в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 96 ГПК України), який, в свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини другої статті 73 ГПК України). Таким чином подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу. Як вбачається з матеріалів справи, доказами зарахування кредитних коштів відповідачу [PERSON] є інформаційна довідка № 14001/12 від 23.12.2024, в додатках до якої міститься вичерпна інформація щодо дати фінансової операції (номер транзакції), сума коштів та їх отримувача, а також номер договору, на виконання якого здійснено перерахування. Перерахування коштів підтверджується випискою по банківському рахунку, що надало АТ «Універсал Банк». Вказані докази сформовані автоматично і вони узгоджуються між собою, тому правовий аналіз їх змісту окремо кожного з них та у сукупності зі змістом кредитного договору дають підстави для переконливого висновку, що 18.03.2024 [PERSON] отримала від ТОВ «МАКС КРЕДИТ» кредитні кошти у розмірі 6800 грн. У справі відсутні докази, що відповідач втратила доступ до банківського рахунку, на який були перераховані кредитні кошти за споживчим кредитом та неможливість їх отримання чи розпорядження ними. Таким чином, відповідачка належними, допустимими та достовірними доказами презумпцію правомірності кредитного договору та його належного виконання перед судом не спростувала. Відповідно до ст.509-510, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. (ст.525, 625 ЦК України). Згідно із ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України). Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Представник відповідача заперечує наявність у позивача права вимоги за кредитним договором, оскільки суду не надано належних доказів для встановлення факту переходу права вимоги стосовно відповідача. Проте твердження сторони відповідача суперечить матеріалам справи і на правомірність переходу прави вимоги свідчить сукупність доказів, а саме: договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн від 17.12.2024 та реєстр боржників до нього, де за порядковим номером 2766 міститься повна інформація щодо переходу боргу за спірним кредитним договором (боржник, її РНОКПП, номер договору та дата його укладення, розмір заборгованості й структура такої заборгованості). Аналогічні необхідні реквізити містить реєстр боржників, що є додатком до договору факторингу № 020425-У від 02.04.2025. Як самі договори, так і реєстри боржників містять печатки сторін вищевказаних договорів факторингу та скріплені підписами їх представників. Суперечливості між договорами факторингу, неповноти інформації щодо уступленої вимоги за кредитним договором № 00-9674662 від 18.03.2024 суд не встановив, так само відсутні докази порушення процедури укладення договорів факторингу на доведення фактичної відсутності переходу права вимоги за спірним кредитним договором чи відсутність у сторін договорів факторингу прав на їх укладення, зокрема через виключення з відповідних державних реєстрів. Перехід права вимоги за обома договорами факторингу профінансовані, що відповідає природі та меті такого виду договорів. Отже право на пред`явлення позову до відповідача на повернення боргу за спірним кредитним договором позивач довів належними засобами доказування. Докази, які дослідив суд, підтверджує, що у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору № 00-9674662 від 18.03.2024, вона не повернула кредит у сумі 6800 грн, а також відсотки та комісію. Оскільки кредит у розмірі 6800 грн відповідач використала та не повернула, тому зазначені кошти підлягають стягненню з неї, і позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. У той же час суд звертає увагу, що в предметі та підставі позову, позивач зазначає, що заборгованість по тілу кредиту становить 7480 грн, що суперечить змісту кредитного договору, а також доказам про отримання [PERSON] кредиту у розмірі 6800 грн. Враховуючи відсутність доказів щодо збільшення кредитного ліміту за кредитним договором, чи доказів наявного у первісного кредитора, його наступника чи у позивача права в односторонньому порядку збільшувати кредитний ліміт, та доказів отримання такого збільшення [PERSON] у тому самому порядку, який визначений кредитним договором, суд відхиляє позовні вимоги в цій частині через недоведеність. Стосовно позовних вимог в частині суми заборгованості за відсотками суд зазначає таке. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Представник позивача в письмових поясненнях зазначив, що розрахунок відсотків зроблено всупереч чинному законодавству. Згідно із вимогами ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Законом України № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», а саме розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 17 такого змісту: тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Закон № 3498-IX набрав чинності 24.12.2023. Для кредитних договорів, укладених після цієї дати, встановлено перехідний період, протягом якого максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %, тобто: до 22.04.2024 - максимальна ставка 2,5% на день; з 23.04.2024 до 20.08.2024 - 1,5% на день; з 21.08.2024 - 1% на день; Отже, оскільки між сторонами кредитний договір № 00-9674662 від 18.03.2024 укладено після 24.12.2023, його умови мають відповідати наведеним обмеженням. Докази сплати відповідачем заборгованості за процентами, як первісному кредитору, так і його правонаступнику чи позивачу, у справі відсутні. Згідно із п.1.5.1, 1.5.2 договору стандартна процентна ставка становить 2,47 % за кожен день користування кредитом застосовується протягом всього строку кредитування, за виключенням періоду дії зниженої відсоткової ставки 1,48 % за кожен день, що застосовується протягом 25 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом (дати видачі кредиту). Зважаючи, що строк кредитування становить 360 днів, то процентна ставка не повинна перевищувати максимальний розмір у відповідний період, а саме: в період з 18.03.2024 по 22.04.2024 не більше 2,5 %, в період з 23.04.2024 по 20.08.2024 не більше 1,5 %, а в період з 21.08.2024 по 13.03.2025 (день остаточного повернення кредиту) - не більше 1 %. Як вбачається позивач вищевказаних обмежень спеціального закону не врахував, оскільки заборгованість нарахував за відсотковою ставкою 2,47 на весь період з 18.03. по 17.12.2024. Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленій в постанові від 22.04.2024 по справі № 559/1622/19 суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд у будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем). Зважаючи, що позивач помилився в розрахунку розміру заборгованості по відсотках, суд самостійно визначає таку заборгованість. Згідно умов договору денна відсоткова ставка становить 2,47. Кількість днів прострочки по сплаті процентів з 18.03.2024 по 22.04.2024 становить 36 днів. Кількість днів прострочки по сплаті процентів за період з 23.04.2024 по 20.08.2024 становить 120 днів. Кількість днів прострочки по сплаті процентів за період з період з 21.08.2024 по 17.12.2024 становить 119 днів. Загальна кількість днів несплати процентів за користування кредитом за період з дати укладення договору по останній день розрахунку такого боргу (з 18.03.2024 по 18.12.2025) становить 275 днів. На тіло кредиту 6800 грн нарахував розмір відсотків у розмірі 14444,56 грн. Згідно із ч.3 ст.21 Закону України «Про споживче кредитування» сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Необхідно зазначити, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту… Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що,

Outcome: partial