Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] щодо усунення перешкоди в користуванні земельною ділянкою, площею 0,15 га, шляхом вирубки дерев, які знаходяться на земельній ділянці відповідачки та затінюють земельну ділянку, що перебуває у користуванні позивача. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що у користуванні [PERSON] перебуває земельна ділянка, площею 0,15 га, надана йому для ведення особистого селянського господарства в межах с. Верба згідно погосподарської книги № 3 на 2021-2025 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , зазначена земельна ділянка не приватизована. З цією земельною ділянкою межує земельна ділянка, площею 0,0425 га, кадастровий номер 5621681200:01:011:0336, для ведення особистого селянського господарства в межах с. Верба, яка є власністю відповідачки [PERSON] . Біля межі земельної ділянки, власником якої є відповідачка [PERSON] , ростуть дерева висотою приблизно 20 метрів, крона яких затінює земельну ділянку позивача, що негативно впливає на ріст висаджених [PERSON] рослин, у зв`язку з чим восени кожного року він збирав малий врожай, і таке відбувалося вже кілька попередніх років поспіль. На звернення позивача до відповідачки остання відмовлялась здійснювати будь-які дії, спрямовані на усунення шкідливого впливу затінення на його земельну ділянку. [PERSON] неодноразово звертався зі заявами з цього приводу до Вербської сільської ради з проханням вирішити зазначений спір між ним та відповідачкою. У 2023 році одна з його заяв про затінення земельної ділянки була розглянута та був складений Протокол засідання виїзної комісії з питань добросусідства від 27 березня 2023 року. На розгляд цієї заяви був запрошений лише [PERSON] , який надав пояснення про затінення його земельної ділянки деревами, що ростуть на земельній ділянці [PERSON] , остання при розгляді цієї заяви присутня не була. За результатом розгляду заяви був запис у Протоколі від 27.03.2023 про те, що дерева дійсно утворюють тінь на земельну ділянку позивача, але у сільської ради відсутні повноваження на видачу дозвільних документів на зрізку дерев, які ростуть на приватизованій земельній ділянці та рекомендовано позивачу звернутись до суду. [PERSON] неодноразово повторно подавав до Вербської сільської ради заяви щодо затінення його земельної ділянки, але питання більше не розглядалось. Незважаючи на вимоги позивача до відповідачки та те, що Вербська сільська рада підтвердила факт затінення його земельної ділянки та розташування дерев, які спричиняють затінення біля межі земельної ділянки відповідачки, сама сільська рада не ухвалила рішення про зобов`язання відповідачки усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою позивача, а спрямувала [PERSON] звернутись до суду для вирішення спору. Відповідачка в свою чергу в добровільному порядку не усуває причину негативного впливу затінення від дерев, які ростуть на її земельній ділянці. Позивач вважає, що такими діями відповідачка порушує правила добросусідства та створює йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою, а тому, враховуючи викладене, змушений звернутися до суду. Відповідачка [PERSON] подана пояснення у справі, що розцінюються судом як відзив на позовну заяву, згідно яких зазначає, що проживає по [ADDRESS] . Дана вулиця розташована паралельно вулиці Шкільній. Від будинків [ADDRESS] йдуть городи, а в кінці городів відведені ділянки для приватного будівництва. Так утворилась [ADDRESS] , де проживають п`ять сімей в своїх будинках біля парку. Зазначає, що її земельна ділянка крайня, по сусідству проживає [PERSON] . Виявилось, що їх площа біля парку є низовиною, де збираються снігові і дощові води, було зроблено меліорацію, проривши меліоративний рів вздовж вулиці і повернули за її ділянкою до кінця городу. За цим ровом і між ділянками сторін та ділянками [ADDRESS] були висаджені дерева (це була середина вісімдесятих років), оскільки там частина землі не придатна для вирощування с/г культур. На той час [PERSON] там городу ще не мав. Через кілька років дружина [PERSON] повідомила, що вони хочуть взяти собі город, що знаходиться з другої сторони меліоративного каналу і для того розгорнули землю з меліоративного каналу. Коли прийшла землевпорядник, вона ( [PERSON] ) та дружина [PERSON] були присутні, і коли наміряли частину тієї площі, її наміряли на рівні городу відповідачки, але не до кінця ділянки, де вже росли дерева, бо там на той час ще був город сусіда зі сторони [ADDRESS] , і всі присутні на це погодилися. Пояснила, що дерева, які ростуть в кінці її ділянки, не межували з земельною ділянкою, яку надали [PERSON] . Однак, [PERSON] потрошки, рік за роком, захоплював «бережок» проти свого городу і так порівнявся з цими деревами. Він їх обрубував, підкопував, бо хотів більше території, однак дерева заважали. Зазначає, що не заперечувала щодо «узаконення» [PERSON] захопленої земельної ділянки. Однак, він три роки цією землею не займається, не користується, там є лише одні чагарники та зарослі, тому вважає, що її дерева ніяким чином не заважають позивачу. Представник позивача [PERSON] подала відповідь на відзив, згідно якої позивач не погоджується з поясненнями відповідачки. Зокрема, безпідставним є твердження про те, що земельна ділянка не закріплена за [PERSON] , оскільки на адвокатський запит від 29 травня 2025 Вербська сільська рада надіслала відповідь, в якій повідомила, що згідно погосподарської книги № 3 на 2021-2025 роки особовий рахунок № [NUMBER] за домогосподарством [PERSON] рахуються земельні ділянки, загальною площею 0,6001 га, в тому числі 0,15 га (відносно якої виникає спір), для ведення особистого селянського господарства в межах с. Верба на території сільської ради. Тобто, спірна земельна ділянка передана позивачу у користування на законних підставах, а ця обставина заперечується відповідачкою безпідставно. Вербська сільська рада погоджується з тим, що позивач користується спірною земельною ділянкою на законних підставах і погоджується з аргументами, викладеними у позовній заяві, оскільки не надали суду відзиву чи пояснень з запереченнями. Аргументи відповідачки щодо нібито захоплення позивачем [PERSON] земельної ділянки чи її частини є безпідставними, так як не підкріплені жодними доказами, є лише здогадками відповідачки, яка стверджує, що коли сільська рада «узаконювала» захоплену ним (позивачем) земельну ділянку, вона не була проти. Також згідно наданого Вербською сільською радою Протоколу від 27.03.2023 зазначено, що член комісії з питань добросусідства запропонував [PERSON] вирішити конфлікт із сусідом мирним шляхом, ще раз поговорити з нею про необхідність зрізання дерев. Враховуючи викладене, просять суд ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача надіслав до суду додаткові пояснення у справі згідно яких, [PERSON] позов не визнає виходячи з наступного. Земельна ділянка позивача, якою, як він стверджує, він користується, площею 0,15 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства станом на дату звернення з даним позовом до суду є несформованою, тобто такою, що не виділена в натурі. Окрім того, позивачем не доведено порушення будь-яких його прав та законних інтересів, що є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові. У позовній заяві та наявних матеріалах справи, крім, власне, тверджень [PERSON] про те, що певні невизначені дерева затіняють земельну ділянку позивача, що негативно впливає на ріст висаджених позивачем рослин і у зв`язку з цим, він збирав малий урожай, не підтверджено жодними доказами. Окрім того, згідно долучених до матеріалів справи фото, які зроблені у серпні поточного року, на яких зображені чагарники, бур`яни та інша рослинність на земельній ділянці, що перебуває у користуванні позивача, свідчить про те, що [PERSON] дійсно не обробляє зазначену земельну ділянку протягом тривалого часу. Позивач, стверджуючи про затінення земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, не скористався своїм правом на подання відповідних доказів, які б підтверджували вказані обставини. У матеріалах справи відсутній висновок земельно-технічної експертизи, яка б могла визначити фактичні межі ділянки, відповідність документам та встановити факт затінення від сусідніх споруд або насаджень. З огляду на викладене, вважає позовну заяву безпідставною, а тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] просить відмовити. Ухвалою суду від 13.08.2025 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі. 27.08.2025 відповідачка [PERSON] звернулася до суду із заявою про продовження процесуального строку для надання пояснень у справі. 09.09.2025 від відповідачки [PERSON] надійшли пояснення у справі. 18.09.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Ухвалою суду від 21.09.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 05.11.2025 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав свою позицію щодо обставин справи, викладену в позовній заяві. Зазначив, що земельна ділянка щодо якої ведеться спір, належала його дружині, дана ділянка не приватизована. Він звертався неодноразово до Вербської ради із заявами щодо приватизації даної земельної ділянки, однак йому було відмовлено, з якої причини йому не відомо. Поряд з його земельною ділянкою знаходиться земельна ділянка відповідачки [PERSON] . Зазначив, що йому заважають дерева, які ростуть у рові (на думку позивача не на його земельній ділянці і не на сусідській), оскільки затіняють його город. Сонце сходить, і до обіду через ці дерева сонце взагалі не попадає на 3-4 сотки городу, і відповідно там нічого не росте. На цій земельній ділянці він вирощував картоплю та кукурудзу, останній раз зернові культури засівав роки два назад, однак через ті дерева постійно недобирає врожай. Цим деревам вже напевно більше 10 років, їх давно вже можна було зрізати. Сусід (син відповідачки) пообіцяв йому, що зріже ті дерева, тому він чекав, не садив нічого на городі (оскільки, доїхати до тих дерев, можна лише через город [PERSON] ), тому там і виріс бур`ян. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що в даній ситуації спір виник щодо затінення земельної ділянки позивача, деревами, що ростуть на земельній ділянці відповідачки [PERSON] . Зазначає, що ділянка [PERSON] не приватизована, однак в матеріалах справи наявні достатні докази, що вона йому виділялася на законних підставах і знаходиться у його користуванні, що підтверджується наявними у справі документами і ця обставина не заперечується самою відповідачкою, яка зазначає, що її земельна ділянка розташована поряд із земельною ділянкою [PERSON] , тобто в даній справі вирішується питання добросусідства, а саме: затінення деревами земельної ділянки. Зазначає, що саме поняття терміну «затінення» законодавчо ніде не визначено, немає чітких визначених правил, як саме воно відбувається, яким чином, способом, і як це визначити. Однак, є загальні визначені правила, згідно яких відстань від меж та стовбурів дерев має становити певну площу. За ст.91 ЗК України одним із обов`язки власників земельних ділянок є обов`язок не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, тобто це означає, що не лише власник, а і землекористувач має право вимагати захисту порушеного права, тобто по факту [PERSON] має право на звернення до суду із даним позовом, навіть не будучи власником земельної ділянки, а саме, як землекористувач. Щодо питання добросусідства, то дане поняття досить не конкретизоване у правовому просторі, однак презюмується Земельним кодексом України, а саме, що власники земельних ділянок не повинні порушувати прав власників суміжних ділянок та землекористувачів, дотримуватися обмежень з використання таких ділянок, тобто вказуються на загальні умови, коли на одній земельній ділянці не повинна вестися діяльність, яка створює будь-які перешкоди для землекористувача сусідньої земельної ділянки. І з точки зору позиції [PERSON] така перешкода йому створюється тими деревами. Представник позивача повністю підтримує позовні вимоги, викладені у позовній заяві, та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що вважає позов безпідставним, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів про те, як саме затінення деревами шкодить його земельній ділянці та зменшує врожайність культур. Більше того, дана земельна ділянка є не сформованою, не виділена позивачу в натурі та жодними документами не підтверджено право користування нею, тому ця земельна ділянка не є об`єктом цивільно-правових відносин. Окрім того, позивачем не доведено порушення будь-яких його прав та законних інтересів, що є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові. Зазначає, що у позовній заяві та наявних матеріалах справи, крім, власне, тверджень [PERSON] про те, що певні невизначені дерева затіняють земельну ділянку позивача, що негативно впливає на ріст висаджених позивачем рослин і у зв`язку з цим, він збирав малий урожай не підтверджено жодними доказами. Окрім того дана земельна ділянка не обробляється позивачем вже тривалий час, тому ніяка шкода завдана не може бути. У матеріалах справи відсутній висновок земельно-технічної експертизи, яка б могла визначити фактичні межі ділянки, відповідність документам та встановити факт затінення від сусідніх споруд або насаджень. Окрім того, зазначила, що дані дерева частково підрізалися, а також зі слів відповідачки [PERSON] вони укріплюють стінки каналу. З огляду на викладене, вважає позовну заяву безпідставною, а тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] просить відмовити. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснив, що домоволодіння, у якому живе позивач, та земельна ділянка раніше рахувалися за [PERSON] . Первинні документи, які обліковуються у сільській раді - це є рішення 1997 року, яке знаходиться у архіві про передачу земельної ділянки [PERSON] : під забудову - 9 соток, під особисте селянське господарство - 30 соток. У 2015 році приїхали проектанти та була затверджена технічна документація що до двох земельних ділянок: 15,5 соток та 10 соток. Що стосується земельної ділянки площею 15 соток, яку затіняють дерева, то як пояснили проектанти, вона з трьох сторін обмежена каналом (ровом), який був викопаний, щоб відвести воду від житлових будинків, бо дана території - це низина. Дана земельна ділянка позивачем не приватизована і не підлягає приватизації, згідно технічних норм. Щодо дерев, які затіняють земельну ділянку позивача, то [PERSON] неодноразово звертався із заявами до сільської ради щодо даного питання, в подальшому знаходив спільну мову із сином відповідачки та частково зрізав гілки спірних дерев. Остання дискусія між сусідами сталася у 2023 році, тоді [PERSON] написав заяву і задля її розгляду на місце події виїжджала комісія (у складі представників сільської ради), яка склала акт про те, що дерева ростуть на земельній ділянці, що перебуває у власності [PERSON] , і фактично сільська рада не може розпоряджатися ними, про що позивачу було вручено копію протоколу. Пропонували сторонам врегулювати даний конфлікт мирним шляхом. Раніше, десь у 2022 році сторони домовилися, що зріжуть ці дерева, однак доїхати до них можна лише через город позивача, тому син відповідачки запропонував зробити це взимку, коли буде мороз (на що позивач заперечень не мав). Однак, на даний час ті дерева так ніхто і не зрізав. В підсумку зазначив, що щодо винесення рішення покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Датою ухвалення рішення у даній справі є 13.03.2026, тобто дата складання повного тексту рішення. Судом встановлено, що з листа Вербської сільської ради від 04.06.2020 №701-02/20 вбачається, що згідно погосподарської книги № 3 на 2021-2025 роки особовий рахунок № [NUMBER] за домогосподарством гр. [PERSON] рахуються земельні ділянки загальною площею 0,6001 га, в тому числі 0,15 га для ведення особистого селянського господарства в межах с. Верба, на території Вербської сільської ради, дана земель на ділянка не приватизована (а.с.5). Окрім того, згідно погосподарської книги №3 на 2021-2025 роки, особовий рахунок № [NUMBER] за гр. [PERSON] рахується земельна ділянка загальною площею 0,0425га (кадастровий номер 5621681200:011:0336) для ведення особистого селянського господарства в межах с. Верба, яка передана їй у власність згідно рішення Вербської сільської ради, протокол №14 від 14.10.1996. На даній земельній ділянці ростуть зелені насадження (дерева), відносно яких виник даний спір (а.с.5) Згідно листа Вербської сільської ради від 11.04.2025 №525/02-20, адресованого [PERSON] , вбачається, що його звернення по питанню щодо затінення земельної ділянки деревами, які ростуть на суміжній земельній ділянці, котра належить [PERSON] , розглянуто з виїздом на місце. В результаті огляду ситуації на місцевості та вивчення наявних у Вербській сільській раді матеріалів повідомлено, що за ч.2 ст.158 ЗК України земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб вирішуються виключно судом. Згідно Протоколу засідання виїзної комісії з питань добросусідства від 27.03.2023 за розглядом заяви [PERSON] щодо затінення земельної ділянки деревами, котрі ростуть на суміжній земельній ділянці, яка належить [PERSON] , вирішено наступне: члени комісії, виїхавши на місце події, встановили, що дерева, зазначені у зверненні, розташовані на земельній ділянці, що належить на праві власності [PERSON] Дерева (тополі) частково утворюють тінь на земельну ділянку [PERSON] . У сільської ради відсутні повноваження на видачу дозвільних документів на зрізку дерев, які ростуть на приватизованій ділянці. [PERSON] рекомендовано звернутися до суду за захистом порушеного права (а.с.8) Згідно долучених до справи фотокарток, вбачається, що земельна ділянка, щодо якої виник спір є не оброблена, заросла чагарником, бур`янами та іншою рослинністю (а.с.83-85). Згідно листа Державного архіву Рівненської області № 16/01-08/26 від 06.01.2026 вбачається, що в протоколах засідань правління та зборів уповноважених членів колгоспу «Україна» с.Верба, Дубенського району, Рівненської області за 1980-1981 роки рішення про виділення [PERSON] земельної ділянки в с.Верба, Дубенського району, Рівненської області не виявлено (а.с.108). Згідно Архівного витягу з протоколу зборів уповноважених колгоспу «Україна» с.Верба Дубенського району №1 від 10.05.1984 вбачається, що згідно рішення правління колгоспу про виділення земельних ділянок (протокол №6 від 15.04.1984) [PERSON] виділено земельну ділянку площею 0,15га (а.с.115). Позивач вважає, що його право як землекористувача земельної ділянки було порушене відповідачкою, оскільки остання висадила на земельній ділянці дерева, які затінюють належну йому земельну ділянку, що завдає йому незручностей у користуванні земельною ділянкою. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши сторони, вважає позов таким, що підлягає не задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідне для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалися сторони, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Так, за змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. За приписами статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини першої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. За змістом статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства. Землекористувачі зобов`язані, зокрема, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів (стаття 96 ЗК України). Відповідно до статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Частинами другою, третьою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України). Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Положеннями ст.89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групи однотипних доказів),який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як встановлено судом і не заперечується сторонами, позивач має у користуванні земельну ділянку без визначення її меж в натурі (на місцевості). Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідачки усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, площею 0,15 га, шляхом вирубки дерев, які знаходяться на земельній ділянці відповідачки та затінюють земельну ділянку, що перебуває у користуванні позивача, то така вимога, на переконання суду, є недоведеною. Так, згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вказаної норми позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже, підставою для задоволення вказаної позовної вимоги є встановлення факту порушення прав позивача і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. Разом з тим, позивачем не подано до суду належних й допустимих доказів на підтвердження доводів про те, що дерева відповідачки, які ростуть на її земельній ділянці, та не вказано також, які це саме дерева, затінюють належну позивачу земельну ділянку, та, відповідно, порушують його права на вільне користування земельною ділянкою. Так, як вказано вище, встановлено, що позивач у користуванні має земельну ділянкою без визначення її меж в натурі (на місцевості), при цьому позивачем не проведено замірів (не зафіксовано) відстані, на якій розташовані дерева до його земельної ділянки, крім того, позивач не вказав, які саме дерева, на його думку, затінюють земельну ділянку. Безпідставними є посилання позивача як на підтвердження своїх вимог на фотознімки, які містяться в матеріалах справи та на яких зображені дерева, оскільки не можуть свідчити про порушене право позивача щодо користування земельною ділянкою. Також з матеріалів справи вбачається, що позивач тривалий час не користується земельною ділянкою. За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору.

Outcome: dismissed