Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

ТОВ «ФК «Абекор» звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.04.2025 року між ТОВ «ФК «Абекор» та [PERSON] за допомогою інформаційно телекомунікаційної системи ТОВ «ФК «Абекор» уклали електронний кредитний договір № 1684696. Згідно з пунктом 1.2 кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 19 500 грн. Позивач виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором та надало йому кредит в сумі 19 500 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника. 19.04.2025 року між ТОВ «ФК «Абекор» та [PERSON] за допомогою інформаційно- телекомунікаційної системи ТОВ «ФК «Абекор» уклали електронний кредитний договір № 382920LP. Згідно з пунктом 1.2 кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 5 750 грн. Позивач виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором та надав йому кредит в сумі 5750 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника. У зв`язку з невиконанням умов договору у [PERSON] виникла прострочена заборгованість перед ТОВ «ФК «Абекор» по кредитному договору №1684696 у розмірі 34 944 грн., з яких: 19 500 грн. - тіло кредиту, 15 444 грн. - нараховані проценти; по кредитному договору №382920LP в розмірі 9 441,40 грн., з яких: 5 750 грн. - тіло кредиту, 3 691,40 грн. - нараховані проценти. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 44 385,40 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати за відправку документів відповідачу у розмірі 124,50 грн. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями вищевказана позовна заява передана для розгляду судді Куць О.О. (а.с.88). Ухвалою судді від 03.10.2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено її до розгляду по суті. (а.с.90) Ухвалою суду від 05.02.2026 року витребувано у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» докази (а.с.112-113). 26.02.2026 року від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання ухвали від 05.02.2026 року направлено інформацію щодо належності кредитної картки №4441111139317006 [PERSON] та щодо руху коштів за картковим рахунком останнього (а.с.120-122). Представник позивача у позовній заяві просив провести розгляд справи за його відсутності, проти заочного рішення не заперечував (а.с.14). Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, 15.04.2025 року ТОВ «ФК «Абекор» та [PERSON] за допомогою інформаційно телекомунікаційної системи ТОВ «ФК «Абекор» уклали електронний кредитний договір №1684696. (а.с.49-64) Згідно з пунктом 1.2 кредитного договору № 1684696 загальний розмір наданого кредиту складає 19 500 грн. Строк кредиту 80 днів з кінцевим терміном повернення до 03.07.2025 року (включно). (п.1.3) Відповідно до п. 2.1. вищевказаного договору кошти кредиту надаються кредитором у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, враховуючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] , що емітована банком України. Кредитний договір № 1684696 та додаток №1 до договору (графік платежів, а.с.65-66) підписано [PERSON] з використанням кваліфікованого електронного підпису одноразовим ідентифікатором «t80620». 15.04.2025 року [PERSON] з використанням кваліфікованого електронного підпису одноразовим ідентифікатором «b94858» також було підписано паспорт споживчого кредиту.(а.с.69-72) ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» надіслало на адресу ТОВ «ФК «Абекор» лист вих.№7/15737 від 19.09.2025 року, в якому підтверджується перерахування коштів у суму 19500 грн. за кредитним договором №1684696 від 15.04.2025 року, картка № [NUMBER] . (а.с.26) Як вбачається із розрахунку заборгованості станом на 07.03.2025 року у [PERSON] виникла прострочена заборгованість перед ТОВ «ФК «Абекор» по кредитному договору № 1684696 в розмірі 34 944 грн., з яких: 19 500 грн. - тіло кредиту, 15 444 грн. - нараховані проценти. (а.с.83-85) Згідно відповіді АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № БТ/Е-6043 від 26.02.2026 року, на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] в банку емітовано карту № [NUMBER] . Крім того, направлено виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 15.04.2025 року по 16.04.2025 року, яка містить зарахування на суму 19500 грн.(а.с.120-121). 19.04.2025 року ТОВ «ФК «АБЕКОР» та [PERSON] за допомогою інформаційно- телекомунікаційної системи ТОВ «ФК «Абекор» уклали електронний кредитний договір №382920LP. (а.с.29-45) Згідно з пунктом 1.2 кредитного договору №382920LP загальний розмір наданого кредиту складає 5 750 грн. Строк кредиту 80 днів з кінцевим терміном повернення до 07.07.2025 року (включно). (п.1.3) Пунктом 1.6 передбачає сплату Кредитору комісії у розмірі, що визначена Графіком платежів, та здійснюється Позичальником в день отримання, яку Позичальник доручає Кредитору утримати з загальної суми кредиту. Відповідно до п. 2.1. вищевказаного договору кошти кредиту надаються кредитором у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, враховуючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] , що емітована банком України. Кредитний договір №382920LP та додаток №1 до договору (графік платежів, а.с.46-47) підписано [PERSON] з використанням кваліфікованого електронного підпису одноразовим ідентифікатором «f32592». 19.04.2025 року [PERSON] з використанням кваліфікованого електронного підпису одноразовим ідентифікатором «j05940» також було підписано паспорт споживчого кредиту.(а.с.73-77) ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» надіслало на адресу ТОВ «ФК «Абекор» лист вих.№7/15742 від 19.09.2025 року, в якому підтверджується перерахування коштів у суму 5000 грн. за кредитним договором №382920LP від 19.04.2025 року, картка № [NUMBER] . (а.с.24) Як вбачається із розрахунку заборгованості станом на 07.07.2025 року у [PERSON] виникла прострочена заборгованість перед ТОВ «ФК «Абекор» по кредитному договору №382920LP в розмірі 9 441,40 грн., з яких: 5 750 грн. - тіло кредиту, 3 691,40 грн. - нараховані проценти. (а.с.80-82) Згідно відповіді АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № БТ/Е-6043 від 26.02.2026 року, на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] в банку емітовано карту № [NUMBER] . Крім того, направлено виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 19.04.2025 року по 20.04.2025 року, яка містить зарахування на суму 5000 грн.(а.с.120,122). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 612 ЦК України визначено: боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами ч.1 ст. 638 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно зі ст. 1047 ЦК України у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається в письмовій формі. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки відповідач має заборгованість за кредитними договорами №1684696 від 15.04.2025 року у розмірі 34 944 грн., з яких: за кредитом - 19 500 грн., за відсотками - 15 444 грн.; та №382920LP в розмірі 9 441,40 грн., з яких: за кредитом - 5750 грн. (з яких тіло кредиту - 5000 грн., одноразова комісія - 750 грн.), за відсотками - 3691,40 грн., яка ним добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд дійшов висновку про її стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Абекор». Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Абекор» сплачені та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн. (а.с.86), та витрати за відправку документів відповідачу у розмірі 124,50 грн. (а.с.78). На підставі викладеного,

Outcome: approved