Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Представник Комунального підприємства «Білгород Дністровськтеплоенерго», звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення, просить суд: стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за теплову енергію у розмірі 81 702, 97 грн, а також судовий збір у розмірі 3028 грн. Стислий виклад позиції позивача Свої вимоги обґрунтовує тим, що КП ««Білгород Дністровськтеплоенерго» є суб`єктом, який надає централізоване теплопостачання мешканцям міста Білгород Дністровського, зокрема і відповідачу за адресою: [ADDRESS] . Відповідачем надані їй послуги належним чином не сплачуються. Квартира відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, який приєднано до системи централізованого теплопостачання, а також між КП «БДТЕ» та відповідачем встановлені фактичні відносини з приводу надання послуг з теплової енергії на підставі відкритого особового рахунку. Позивачем свої зобов`язання виконуються вчасно, якісно, однак відповідачем свої зобов`язання виконуються недобросовісно, з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем за наданні послуги виникла заборгованість за період з травня 2014 року по жовтень 2025 року в сумі 81 702, 97 грн. За період надання послуг від абонента скарг та заяв не надходило. На підставі вищевикладеного позивач і звернувся до суду за захистом своїх прав. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 24 листопада 2025 року Ухвалою судді позовна заява прийнята до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з викликом, повідомленням сторін. Сторони у судове засіданні не з`явилися, були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, на заочний розгляд справи згодний. Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Ухвалою суду від 23.03.2026 року суд перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом. Вивчивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно КП «Білгород Дністровськтеплоенерго» є суб`єктом, який надає централізоване теплопостачання мешканцям міста Білгород Дністровського, зокрема і відповідачу за адресою: [ADDRESS] . Квартира відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, який приєднано до системи централізованого теплопостачання, а також між КП «БДТЕ» та відповідачем встановлені фактичні відносини з приводу надання послуг з теплової енергії на підставі відкритого особового рахунку. Позивачем свої зобов`язання виконуються вчасно, якісно, однак відповідачем свої зобов`язання виконуються недобросовісно, з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем за наданні послуги виникла заборгованість за період з травня 2014 року по жовтень 2025 року в сумі 81 702, 97 грн. За період надання послуг від абонента скарг та заяв не надходило. Нормативне обґрунтування. Згідно ст. 9 «Про житлово комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. » У висновку Верховного суду України викладеним у постанові від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13 зазначається, про те що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до правової позиції викладеної у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.02.2022 у справі № 953/24063/19, зазначено, що правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до статті 13 цього Законом України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а тому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Відповідно до 19 «Про теплопостачання», теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оцінка аргументів сторін, висновки суду. Жодної письмової відмови від отримання послуг з централізованого опалення у встановленому законом порядку відповідачем суду не надано, також відзив на позовні вимоги з наданням всіх доказів щодо заперечення проти позовних вимог не наданий. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку. Оскільки відповідач ухиляється від сплати заборгованості за надані послуги з опалення оселі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь КП «Білгород Дністровськтеплоенерго» заборгованість за надані послуги з теплопостачання у загальному розмірі 81 702, 97 грн. Вирішення питання щодо сплати судових витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача також підлягають стягненню з відповідача на його користь позивача витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3028 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved