Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

09 січня 2026 року представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, сформованим в системі «Електронний суд» 31.12.2025. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначив, що 06.01.2024 між ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 1400476902786, який підписано відповідачем із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредитні кошти в сумі 4700,00 грн, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти. Товариство виконало зобов`язання та надало грошові кошти відповідачу у розмірі визначеному кредитним договором, шляхом перерахування на картковий рахунок. 18.10.2024 між ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 18102024, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 1400476902786 від 06.01.2024. Відповідач не виконує зобов`язання за кредитним договором та заборгованість відповідача за ним становить 18800,00 грн, з яких 4700,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 14100,00 грн заборгованості за відсотками. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 18800,00 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн, понесені витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, судова повістка про виклик до суду на 13:00 год. 12.02.2026 не вручена відповідачу з відміткою «адресат відсутній», судова повістка про виклик до суду на 10:00 год 24.03.2026 вручена відповідачу, про що свідчить довідка про доставку до електронного кабінету 17.02.2026. Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи. Відзиву відповідач не подав. Враховуючи наявність умов проведення заочного розгляду справи встановлених ст. 280 ЦПК, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 06 січня 2024 між ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту продукту «КРЕДИТНА ЛІНІЯ СТАРТ» № 1400476902786 (далі по тексту Кредитний договір), який підписаний електронним одноразовим ідентифікатором Y5F2G2. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору, сума кредиту 4700,00 грн. Згідно п. 1.3. строк кредитування 120 днів з 06.01.2024 по 05.05.2024. дисконтна процентна ставка становить 1,25 відсотків за кожний день користування кредитом, застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.3 Договору, але не більше перших 20 днів користування кредитом (п.1.4.1.). Базова процентна ставка складає 2,5 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.3 Договору, після 20 дня користування кредитом (п.1.4.2.) (а.с.19 зворот - 25). Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, вищезазначений договір, укладено у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з Кредитного договору, [PERSON] зазначив номер належного йому платіжного засобу [NUMBER] . Згідно довідки ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім», останнє повідомило про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта від ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ»: дата 06.01.2024 о 12:25:10 на суму 4700,00 грн, маска картки [NUMBER] (а.с.36). Отже, судом встановлено, що ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» виконало зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу кредит у розмірі 4700,00 грн. 18.10.2024 між ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 18102024, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги до боржників вказаних у Реєстрах Боржників (а.с.29-32). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договір факторингу № 18102024 від 18.10.2024, до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1400476902786 від 06.01.2024 в сумі 18800,00 грн, з яких 4700,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 14100,00 грн заборгованості за відсотками (а.с.11). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, право вимоги за Кредитним договором укладеним з [PERSON] перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на підставі договору факторингу. Відповідно до Розрахунку заборгованості за кредитним договором № 11400476902786 від 06.01.2024, заборгованість [PERSON] становить 18800,00 грн, з яких 4700,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 14100,00 грн заборгованості за відсотками (а.с.12-13). Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 4700,00 грн, суд зазначає наступне. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши кредитні кошти, зобов`язання з їх повернення не виконав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 4700,00 грн є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами в сумі 14100,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З розрахунку заборгованості за договором №11400476902786 від 06.01.2024, вбачається, що заборгованість [PERSON] за відсотками становить 14100,00 грн (а.с. 12-13). З вказаного розрахунку судом встановлено, що з 06.01.2024 по 25.01.2024 відсотки відповідачу було нараховано виходячи з розміру відсоткової ставки 1,25 % на день, а з 26.01.2024 по 04.05.2024 по 2,5% на день. Судом встановлено, що позивачем було нараховано відсотки в межах дії договору, після закінчення строку дії договору позивач не здійснював нарахування відсотків, що відповідає вимогам закону. Разом з тим, розмір нарахованих відсотків не в повній мірі відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», з огляду на таке. Пунктом 5 розділу І ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (Закон № 3498-IX від 22.11.2023), статтю 8 ЗУ «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою. Відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Згідно п. 2 Розділу ІІ. Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-IX від 22.11.2023 ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023. Як встановлено судом, договір між сторонами укладено 06.01.2024, отже договір було укладено після набрання чинності Законом № 3498-IX від 22.11.2023, тому дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на кредитний договір укладений між сторонами, який є підставою даного позову. Згідно п. 17 Розділу IV Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. За таких обставин, суд дійшов висновку, що в період з 06.01.2024 по 21.04.2024 розмір денної процентної ставки відповідав умовам договору, проте з 22.04.2024 по 05.05.2024 розмір відсотків згідно вказаного закону не міг перевищувати 1,5 %, проте позивач нараховував відсотки виходячи з розміру процентної ставки 2.5 %. Отже, за період з 06.01.2024 по 21.04.2024 розмір відсотків за підрахунками суду становить 11397,50 грн (за період з 06.01.2024 по 25.01.2024 виходячи з розміру денної процентної ставки 1,25 % становить 1175,00 грн (58,75 грн (розмір відсотків в день) х 20(днів в періоді), за період з 26.01.2024 по 21.04.2024 виходячи з розміру денної процентної ставки 2,50 % становить 10222,50 грн (117,50 грн (розмір відсотків в день) х 87(днів в періоді)). Натомість за період з 22.04.2024 по 05.05.2024 - розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1,5 %. Разом з тим, судом встановлено, що за вказаний період позивачем було нараховано відсотки, виходячи із процентної ставки 2,5% в день, що не відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування». Так, за підрахунками суду, розмір відсотків за період з 22.04.2024 по 05.05.2024 виходячи з розміру денної процентної ставки 1,5 % становить 987,50 грн (70,5 грн (розмір відсотків в день) х 14(днів в періоді). Таким чином, за підрахунками суду, загальний розмір відсотків за період з 06.01.2024 по 04.05.2024 терміну дії договору становить 12384,50 грн. Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши кредитні кошти зобов`язання з повернення процентів за користування кредитними коштами не виконав, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами. Разом з тим, враховуючи те, що позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів в сумі 14100,00 грн, які нараховано відповідачу виходячи з розміру встановленому договором, проте без урахування обмежень встановлених ЗУ «Про споживче кредитування», суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти в розмірі за підрахунками суду в сумі 12384,50 грн, тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Вирішення питання стягнення судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як зазначено в п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було заявлено позовні вимоги в загальному розмірі 18800,00 грн, судом задоволено позовні вимоги на суму 17084,50 грн, що становить 90,87 % від ціни позову. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2201,23 грн, що складає 90,87 % від 2422,40 грн. Як зазначено в ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, адвокат Лівак І.М. надавала правничу допомогу позивачу, вартість послуг становить 6000,00 грн (а.с.9,14,16-18,35,41). Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки позов задоволено частково, відповідачем не доведено не співмірність заявлених судових витрат, витрати, які поніс позивач на професійну правничу допомогу, підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог на суму 5452,20 грн, що складає 90,87 % від 6000,00 грн.

Outcome: partial