Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У лютому 2026 року товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс»(далі ТОВ «Факторинг Партнерс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 31 липня 2024 року між відповідачем та Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» (далі ТОВ «ЕКО ФІН») в електронній формі був укладений договір про споживчий кредит/кредитний договір № 60272501, відповідно до умов якого [PERSON] надано кредит у розмірі 2 500 гривень, строком на 730 днів, зі сплатою процентів протягом пільгового період 0,1% денних, поточного періоду 1,0% деннх. 13 січня 2026 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір № 13-01/26, відповідно до умов якого ТОВ «ЕКО ФІН» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 60272501. Відповідач не виконував належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого виникла заборгованість за договором, яку позивач просить стягнути у розмірі 16 000 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 2 500 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 13 330 грн, заборгованість за нарахованими процентами після відступлення права вимоги - 200 грн, а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 662,40 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 9 000 грн. Представник позивача ТОВ «Факторинг Партнерс», серед іншого, в позовній заяві вказав про розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, оскільки до суду повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній». Вказані обставини та норми статті 223 ЦПК України вказують на наявність підстав для розгляду справи без участі сторін та ухвалення заочного рішення, про що суд 23 березня 2026 року постановив ухвалу. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів. Процесуальні дії у справі 12 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 02 березня 2026 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача. Фактичні обставини справи, встановлені судом 31 липня 2024 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит/кредитний договір № 60272501 (далі - Договір), який останнім підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «YjEwMTY5», відповідно до умов якого товариство приймає на себе зобов`язання надати, а позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом, у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів за фактичний строк користування Кредитом у порядку, встановленому цим Договором (п. 2.1 Договору) (арк. спр. 7-18). Сума кредиту 2 500 грн. Строк користування кредитними коштами складає 730 днів, який починається з 31.07.2024 та закінчується 30.07.2026 (включно) та складається із дисконтного (пільгового) періоду та поточного періоду (п. п. 2.2, 2.3 Договору). Дисконтний (Пільговий) період складає 14 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 13.08.2024 (рекомендована дата платежу). Проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду нараховуються за дисконтною (пільговою) процентною ставкою в розмірі 3,65 % відсотків річних ( денна процентна ставка 0,01 % за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду (п. п. 2.4, 2.6 Договору). Поточний період складає 716 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення дисконтного (пільгового) періоду, і закінчується 30.07.2026 (дата остаточного погашення заборгованості). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі - 365 % відсотків річних (денна процентна ставка - 1 % за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п.п.2.5, 2.7 Договору). Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті кредитного продукту, який підписаний електронним підписом - одноразовим ідентифікатором (арк. спр. 19-23). Додатком №1 до договору № 60272501 від 31 липня 2024 року встановлено графік розрахунків (платежів) за договором (арк. спр. 35-48). Відповідно до даних квитанції від 31 липня 2024 року здійснено перерахування кредитних коштів [PERSON] за договором № 60272501 у сумі 2 500 грн, рахунок [NUMBER] (арк. спр.31). 13 січня 2026 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір відступлення прав вимоги №13-01/26, відповідно до умов якого від ТОВ «ЕКО ФІН» до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 60272501 на загальну суму 15 800 грн, що підтверджується договором, актом прийому передачі реєстру боржників, реєстром боржників та витягом з реєстру боржників, платіжною інструкцією (арк.спр.64-66, 69, 70,71-73,77, 78). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Стосовно правонаступництва за борговими зобов`язаннями. Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги відТОВ «ЕКО ФІН» до ТОВ «Факторинг Партнерс» за договором про споживчий кредит № 60272501 від 31 липня 2024 року,укладеним між ТОВ «ЕКО ФІН» та [PERSON] . Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд установив, що між відповідачем [PERSON] та ТОВ «ЕКО ФІН» було укладено договір про споживчий кредит/кредитний договір № 60272501 від 31 липня 2024 року в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). Відповідно до умов договору ТОВ «ЕКО ФІН» надало відповідачу кошти в сумі 2 500 грн строком на 730 днів, тобто до 30 липня 2026 року, а останній зобов`язався повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними, розмір яких визначений договором та комісію. 31 липня 2024 року кредитні кошти були перераховані відповідачу, що підтверджено платіжним доручення, реквізити якого повністю співпадають із реквізитами банківської карти [NUMBER] , вказаними [PERSON] у договорі. Отже, факт отримання відповідачем коштів у ТОВ «ЕКО ФІН» суд вважає доведеним та відповідачем не оспорений. У подальшому позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» набув права грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором. У підписаному відповідачем договорі визначені усі істотні умови договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, оскільки вчасно не повертав кредитні кошти та проценти за користування ними. 22 січня 2026 року позивач направив відповідачеві вимогу про дострокове погашення заборгованості (арк.спр.74-76), яка залишилась без реагування зі сторони останнього. Відтак позивач має право на стягнення простроченої заборгованості за кредитом та процентами, а також у позивача на підставі частини другої статті 1050 ЦК України виникло право достроково стягнути з відповідача частину позики 2 500 грн, що залишилася, та сплати процентів за користування кредитом. Загальний розмір заборгованості відповідача за процентами за період з 31 липня 2024 року до 27 січня 2026 року (межі позовних вимог, всього 546 днів) становить 13 303,50 грн, які нараховані за погодженою відсотковою (пільговою) ставкою 0,01 % денних у період з 31 липня 2024 року до 13 серпня 2024 року (14 днів х 0,25 грн = 3,50 грн), а за період з 14 серпня 2024 року до 27 січня 2026 року - 13 300 грн, яка нарахована за ставкою 1% денних (532 днів х 25 грн=13 300 грн). Водночас відсутні підстави для стягнення 346,50 грн відсотків за акційним кредитом, які були нараховані первісним кредитором 14 серпня 2024 року за порушення умов договору, про що зазначено у виписці за кредитом (арк. спр.32-34), оскільки умови Договору не містять положень про право кредитора нараховувати такі проценти за будь-які порушення умов договору. Окрім того на період дії воєнного стану неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за кредитними договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем), що передбачено п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Отже, загальний розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача у судовому порядку становить 15 803,50 грн. Розмір визначеної судом заборгованості за кредитним договором відповідач не спростував, власного контррозрахунку, доказів про належне виконання умов кредитного договору не надав. Згідно статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Відтак суд вважає, що позов є частково обґрунтованим, позовні вимоги частково доведеними, а тому з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором, яка станом на 27 січня 2026 року становить 15 803,50 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 2 500 грн, заборгованість за простроченими процентами - 13 303,50 грн. Водночас суд відхиляє наданий позивачем доказ: Правила надання коштів у кредит (арк.спр.50-57), оскільки вони не підписані [PERSON] , у тому числі за допомогою електронного підпису. Розподіл судових витрат Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 грн та судового збору, сплаченого за подання позовної заяви в розмірі 2422,40 грн. Позивачем ТОВ «Факторинг Партнерс» в особі директора Сердійчук Я.Я. 02 липня 2024 року укладено договір про надання правової допомоги №02/07/-2024 з адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс». За умовами п. 2.1 договору адвокатське об`єднання на підставі звернення клієнта, яке оформлення у формі заявки на надання юридичної допомоги, взяло на себе зобов`язання надати клієнту юридичну допомогу (арк. спр. 82-84). Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги №88 від 14 січня 2026 року, витягу з акту №26 про надання юридичної допомоги від 21 січня 2026 року згідно Договору №02/07/-2024 від 02 липня 2024 року, АО «Лігал Ассістанс» надало клієнтові ТОВ «Факторинг Партнерс» послуги, пов`язані із наданням усної консультації, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду щодо відповідача [PERSON] , на що витрачено 4 годин. Вартість послуг - 9 000 гривень (арк. спр. 81, 88). У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі N 904/1907/15). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial