Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (далі по тексту - ТОВ «СВЕА ФІНАНС») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову представник позивача Паладич А.О. вказала, що 07.10.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5022942 (далі кредитний договір), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти, шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , яку позичальник вказала при оформленні кредиту. Відповідач виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не здійснивши передбачені договором платежі вчасно, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 26.06.2025 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та товариством з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (далі - ТОВ «Свеа Фінанс») було укладено договір факторингу № 01.02-14/25, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 01.02-14/25 від 26.06.2025, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №5022942 складає: 40851,63 грн. Заборгованість за Договором №5022942 від 07.10.2024 становить 40851,63 грн, яка складається з: заборгованості за сумою кредиту - 11499,97 грн, заборгованості по відсотках - 24032,91 грн, пеня, штраф - 5318,75 грн. Зважаючи на вищевказане, представник позивача просила стягнути з відповідача на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» вказані суми заборгованості та 2422,40 грн судового збору. Відзив на позов відповідач до суду не подала. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Представник позивача [PERSON] разом із позовною заявою подала до суду клопотання, у якому позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути за відсутності представника позивача, щодо ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач, яка повідомлена про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання повторно не з`явилася, відзив на позов не подала, про причини неявки суд не повідомила. ІІІ. Процесуальні дії у справі 01.12.2025 ухвалою судді Красилівського районного суду Хмельницької області відкрито провадження у справі і постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. 23.03.2026 ухвалою суду постановлено проводити заочний розгляд справи, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 07.10.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5022942, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 11500 грн на платіжну картку № [NUMBER] . Вказаний кредитний договір був підписаний 07.10.2024 [PERSON] електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 44468. Відповідно до п. 1.2. тип кредиту кредит, сума кредиту складає 11500 грн. Згідно з п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. Детальні терміни (дати) повернення (виплати) кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Згідно з Додатком № 1 до кредитного договору Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит від 07.10.2024, у графіку платежів вказано дати платежів з 07.10.2024 по 02.10.2025, визначено суми платежів у вказані дати, проценти за користування кредитом становлять 41400 грн, тіло кредиту 11500 грн, загальна вартість кредиту 52900 грн (а.с. 101). Пунктом 1.4.1. договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 1 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору. Згідно з п. 1.5.1 договору реальна річна процентна ставка за стандартної процентною ставкою за весь строк кредиту складає 2993,53 % річних. Згідно з п. 1.6 договору орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк кредитування складає 52900 грн. Окрім того, умови кредитного договору викладені в Паспорті споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 52577. Згідно з Таблицями обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит від 20.10.2024, 01.11.2024, 30.11.2024, [PERSON] 20.10.2024, 01.11.2024, 16.11.2024, 29.11.2024 вносила кошти на погашення заборгованості за кредитним договором, проте кошти вносила у розмірі, меншому, ніж визначено графіком платежів, після 29.11.2024 заборгованість за кредитом не погашала (а.с. 104 - 106). ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало їй кредит в сумі 11500 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку [NUMBER] , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (а.с. 122). Згідно з розрахунком заборгованості за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5022942 від 07.10.2024 станом на 26.06.2025, який проведений в межах строку дії кредитного договору, відповідач має заборгованість в розмірі 40851,63 грн, яка складається з: заборгованості за сумою кредиту - 11499,97 грн, заборгованості по відсотках - 24032,91 грн, заборгованості за пеня, штраф - 5318,75 грн (а.с. 117 121). 26.06.2025 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 01.02-14/25, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «СВЕА ФІНАНС», а ТОВ «СВЕА ФІНАНС», набуло права вимоги первісного кредитора ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до боржників за кредитними договорами, перелік яких погоджений сторонами договору у Реєстрі боржників (а.с. 123 133). Відповідно до п. 1.1. договору факторингу № 01.02-14/25 від 26.06.2025, - Права вимоги всі права грошової вимоги (боргових зобов`язань) Клієнта за Кредитними договорами до Боржників щодо погашення Заборгованостей, які виникли на підставі Кредитних договорів, в тому числі і за договорами забезпечення (поруки, застави, іпотеки) виконання зобов`язань за Кредитними договорами та підтверджуються Документацією, а також інші права вимоги за Кредитними договорами, які Клієнтом відступаються Факторові за цим Договором; - Реєстр боржників - погоджений Сторонами перелік Боржників, їх Кредитних договорів, Права вимог за якими відступаються за цим Договором, особистих даних і розмірів грошових зобов`язань кожного з них із зазначенням суми заборгованості, а також інших даних у разі їх наявності у Клієнта, за формою, наведеною в Додатку 1 до цього Договору. У витязі з - витягу з Реєстру боржників в електронному вигляді до договору факторингу № 01.02-14/25 від 26.06.2025 (Додаток № 1 до договору факторингу № 01.02-14/25 від 26.06.2025) міститься інформація про боржників за кредитними договорами у кількості 28 договорів ( з № 1 по 18 та з № 3075 по 3084) (а.с. 135). У витязі з Реєстру боржників в електронному вигляді до договору факторингу № 01.02-14/25 від 26.06.2025 (Додаток № 1 до договору факторингу № 01.02-14/25 від 26.06.2025) міститься інформація про боржника [PERSON] , кредитний договір №5022942, ідентифікаційний номер 3015603588, сума кредиту 11500 грн, кількість днів прострочення 194, загальна сума заборгованості 40851,63; сума основного боргу за кредитом 11499,97, сума нарахованих процентів 24032,91, сума штрафних санкцій 5318,75 (а.с. 137). Дані обставини підтверджуються: копією договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5022942 від 07.10.2024; копією паспорта споживчого кредиту від 07.10.2024; копіями Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит від 07.10.2024,від 20.10.2024, від 01.11.2024, від 30.11.2024; копією Додатку № 2 до кредитного договору - інформаційного повідомлення; копією розрахунку заборгованості за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5022942 від 07.10.2024 станом на 26.06.2025; копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 1-2706 від 27.06.2025; копією договору факторингу № 01.02 -14/25 від 26.06.2025; копією платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 10107 від 26.06.2025 щодо оплати по договору факторингу № 01.02 -14/25 від 26.06.2025; витягами з Реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-14/25 від 26.06.2025. Між сторонами виникли правовідносини з приводу надання банківських послуг, які врегульовано нормами §§1-2 Глави 16 ЦК України, Глави 52 ЦК України, §2 Глави 71 ЦК України, а також нормами Закону України «Про споживче кредитування». V. Оцінка суду Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. За нормами ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, вказане положення закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Оскільки кредитний договір підписаний [PERSON] , шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тому такий договір укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору. Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. В силу ч. 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Згідно зі статями 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Згідно з долученими до позовної заяви доказами, до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшли права первісного кредитора ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» у зобов`язаннях за Договором № 5022942 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.10.2024, за яким [PERSON] є позичальником, та має непогашену заборгованість в розмірі 35532,88 грн, з яких: 11499,97 грн - заборгованість за тілом кредиту, 24032,91 грн - заборгованість за процентами. Враховуючи викладене, а також те, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуто, суд доходить висновку, що позивач, як правонаступник кредитора ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», має право вимагати від відповідача [PERSON] , як позичальника, яка прострочила виконання зобов`язань, повернення суми заборгованості за Договором № 5022942 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.10.2024. Відтак, позовні вимоги ТОВ «СВЕА ФІНАНС» до [PERSON] в частині стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 35532,88 грн підлягають задоволенню. Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача 5318,75 грн пені (штрафу), суд зазначає про таке. Відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України - у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, в подальшому його дія продовжувалася і останнім Указом Президента України № 40/2026 від 12.01.2026, затвердженому Законом України Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.01.2026 продовжено строк дії воєнного стану в Україні 05 год. 30 хв. 03.02.2026 строком на 90 діб, - до 03.05.2026. З урахуванням викладеного, [PERSON] , згідно з законом, звільняється від обов`язку сплати на користь позивача неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором від 07.10.2024, оскільки вони нараховані позивачем після 24.02.2022 та підлягають списанню кредитодавцем. У зв`язку з наведеним, позовна вимога про стягнення з відповідача 5318,75 грн пені (штрафу) задоволенню не підлягає. Відтак, позовні вимоги ТОВ «СВЕА ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Договором № 5022942 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.10.2024 в сумі 35532,88 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). VI. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов ТОВ «СВЕА ФІНАНС» задоволено на 86,98 % (35532,88 грн х 100: 40851,63 грн), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2107 грн (2422,4 грн. х 86,98 %:100). На підставі викладеного,

Outcome: partial