Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

14.01.2026 року від Полтавського районного суду Полтавської області до Зіньківського районного суду Полтавської області надійшли матеріали позову ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві представник позивача значив, що 11.12.2020 року між [PERSON] та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» укладено Договір про надання споживчого кредиту № 441932, відповідно до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надало відповідачу кредит в сумі 10000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» взяті на себе зобов`язання виконало, надавши відповідачу кредит відповідно до умов кредитного договору, перерахувавши кредитні кошти на картковий рахунок [PERSON] .. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Діджи фінанс» 28.08.2023 року уклали договір факторингу № 2808-23, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором від 11.12.2020 року № 441932 перейшло до ТОВ «Діджи фінанс». Відповідач не виконав умови кредитного договору, не повернув кредит позивачу, а також не виконав всі інші грошові зобов`язання перед позивачем за кредитним договором. Згідно з договором факторингу сума боргу перед новим кредитором ТОВ «Діджи фінанс» становить 9771,50 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6157,70 гривень, заборгованості за відсотками в розмірі 3613,80 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. ТОВ «Діджи фінанс» вживав заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення адвокатської вимоги № 2819100832-АВ на адресу Різниченка В.В.. Відповідно до ч. 4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 26.12.2025 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Представник позивача просив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності представника позивача та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачу [PERSON] було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі та супровідний лист за адресою місця реєстрації, що підтверджується поштовим повідомленням ( а.с. 26), який він отримав 12.02.2026 року, та належно повідомлений про розгляд даної справи в суді. Відповідно до ст. 128 ЦПК України судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що 11.12.2020 року між [PERSON] та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» укладено Договір про надання споживчого кредиту № 441932, відповідно до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надало відповідачу кредит в сумі 10000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» взяті на себе зобов`язання виконало, надавши відповідачу кредит відповідно до умов кредитного договору, перерахувавши кредитні кошти на картковий рахунок [PERSON] .. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Діджи фінанс» 28.08.2023 року уклали договір факторингу № 2808-23, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором від 11.12.2020 року № 441932 перейшло до ТОВ «Діджи фінанс». Відповідач не виконав умови кредитного договору, не повернув кредит позивачу, а також не виконав всі інші грошові зобов`язання перед позивачем за кредитним договором. Згідно з договором факторингу сума боргу перед новим кредитором ТОВ «Діджи фінанс» становить 9771,50 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6157,70 гривень, заборгованості за відсотками в розмірі 3613,80 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. ТОВ «Діджи фінанс» вживав заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення адвокатської вимоги № 2819100832-АВ на адресу [PERSON] .. [PERSON] грошові кошти у розмірі 10000,00 грн. отримав, про що свідчить долучене до матеріалів справи платіжне доручення № 3975. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 9771,50 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7639,61 гривень, заборгованості за відсотками в розмірі 2131,89 грн. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст.525-527 ЦК України). Згідно ч.ч.1, 2ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. За приписами ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Діджи фінанс» 28.08.2023 року уклали договір факторингу № 2808-23, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором від 11.12.2020 року № 441932 перейшло до ТОВ «Діджи фінанс». Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст.610 ЦК України). Згідно зі ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» є новим кредитором у зобов`язанні з відповідачем. У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Отже, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало, надало [PERSON] кредит в сумі 10000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 3975. У порушення умов кредитного договору свої зобов`язання [PERSON] за кредитним договором від 11.12.2020 року № 441932 своєчасно не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 9771,50 грн. Такий розмір заборгованості здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками. Суд приймає до уваги розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] по кредитному договору № 441932, оскільки він узгоджується з матеріалами справи і їм не суперечить. Відповідач [PERSON] не виконує умови договору від 11.12.2020 року, добровільно не сплачує суму заборгованості по кредитному договору та процентах за користування ним, тому при таких обставинах у суду є підстави для задоволення позовних вимог. Заяв про застосування строку позовної давності до суду не надходило. Позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Відповідно до частини 1статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». На підтвердження залучення правничої допомоги представником позивача надано суду копії: договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01.01.2025 р. укладений між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та адвокатом, Лівак І.М., акт № 441932 про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 30.05.2025 р. та детальний опис наданих робіт від 30.05.2025 р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Оскільки позивачем надано документальне підтвердження витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку, про задоволення вимог в частині про відшкодування витрат на правничу допомогу, в розмірі 6000.00 грн. Також на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved