Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

У вересні 2025 року до Київського районного суду м. Одеси з позовом звернулося Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний» (далі також позивач, банк) до [PERSON] (далі також відповідач) про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави в розмірі 30 037,37 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем укладено договір про відкриття та обслуговування банківського рахунку в гривні. У подальшому, в результаті технічної помилки, відповідачеві стало доступно для списання більше коштів, ніж було в наявності в нього на рахунку, що призвело до безпідставного використання ним коштів банку в розмірі 30 037,37 грн. Відповідач відмовився повернути безпідставно використані кошти, що стало підставою для звернення з цим позовом до суду. Ухвалою суду від 12.11.2025 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи. Відзив до суду не надходив. Відтак суд уважає за можливе здійснити судовий розгляд за наявними матеріалами та винести заочне рішення по суті спору. Будь-яких заперечень від позивача/відповідача про ухвалення заочного рішення у справі не надходило. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 23.12.2021 між ПАТ АБ «Південний» та [PERSON] укладено договір про відкриття та обслуговування банківського рахунку з використанням електронного платіжного засобу № 26209801059236/980 у валюті UAH в рамках тарифного плану «Для власних потреб» («Для фізичних осіб»), Безмеж, VISA Signature, UAH. 10.03.2025 в період часу з 13 год до 15 год, в результаті відкату W-файлу під час роботи «Черги завдань» з опрацювання емітенських транзакцій виникла технічна помилка, результатом якої стало некоректне оброблення файлів списань та частково не було сквітовано деякі операції низки клієнтів банку. У зв`язку із описаною технічною помилкою відповідач отримав можливість використати та використав більше коштів, ніж він фактично мав на своєму рахунку, а саме безпідставно використав кошти в розмірі 30 037,37 грн. Означені обставини підтверджені відповіддю на запит банку ПрАТ «Український процесінговий центр» від 10.07.2025 за № вих. 173/1, а також випискою про рух коштів за рахунком відповідача. Мотиви прийнятого рішення Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала Не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України). З аналізу приписів вказаних норм логічно випливає, що умовами повернення використаних коштів відповідачем в розмірі 30 307,37 грн є встановлений факт безпідставності їх отримання, включаючи наявність рахункової помилки банку та/або недобросовісність поведінки відповідача. Судом установлено, що можливість використання коштів, які знаходилися на рахунку відповідача у більшому розмірі, ніж йому належали, стало можливим в результаті технічної помилки (збою) та некоректного оброблення файлів в мережі банку. Відтак має місце рахункова (технічна) помилка, яка не залежала від волі позивача. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 08.05.2018 (справа № 910/1873/17) принцип добросовісності це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Під час розгляду справи установлено, що відповідач, достовірно знаючи, що збільшена сума коштів на його рахунку не належить йому, а її збільшення можливе в результаті технічної помилки, скористався цією ситуацією та перерахував зі своєї картки кошти в розмірі 30 307,37 грн, тобто безпідставно їх використав. Оскільки поведінка відповідача характеризується як недобросовісна, у поєднанні з наявною технічною помилкою, суд доходить висновку про необхідність стягнення безпідставно набутих коштів з відповідача. Висновки суду Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1, 2 ст. 13, ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України). Отже, проаналізувавши заяви по суті справи та надані сторонами докази на їх підтвердження у поєднанні із застосованими нормами права, враховуючи мотиви, покладені в основу рішення, суд доходить висновку, що позивачем доведено перед судом належними та допустимими доказами факт наявності технічної помилки та недобросовісність відповідача, що є підставою для стягнення набутого майна без достатньої правової підстави. Іншого перед судом не доведено. Судові витрати За приписами ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрат на професійну правничу допомогу. Судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Оскільки позов підлягає задоволенню, відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Окрім цього, 03.10.2024 між ПАТ АБ «Південний» та Адвокатським об`єднанням «Юрпрайм» укладено договір б/н про надання правничої допомоги. Обсяг наданих послуг адвокатів та їх вартість відображено у акті приймання-передачі виконаних робіт № 89 від 09.05.2025 на загальну суму 2 000 грн. Оплату документально не підтверджено. Аналізуючи подані представником позивача документи на підтвердження витрат на правничу допомогу в частині обґрунтованості розміру, заявленого до сплати, суд виходить з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Відтак, позивач повинен підтвердити, що витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Оцінюючи предмет позову у цій справ суд доходить висновку, що наразі існує усталена судова практика щодо стягнення безпідставно набутого майна. Отже предмет позову не вимагає витрачання значного обсягу часу для формування позиції позивача, вивчення великої кількості документів та нормативно-правових актів. Ураховуючи викладене та беручи до уваги обсяг наданих послуг представником, їх складність, наявність усталеної судової практики зі спірного питання, суд уважає, що стягнення з відповідача суми в розмірі 2 000 грн буде пропорційним обсягу та складності наданих послуг, достатнім для відшкодування понесених витрат на правничу допомогу та відповідатиме критеріям розумності та справедливості. Водночас, означена сума відшкодування не буде нести надмірний тягар для відповідача у порівнянні із сумою заборгованості за кредитним договором, що підлягає до стягнення. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved