Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

17.12.2025 позивачка [PERSON] , звернулась до суду шляхом поштової кореспонденції відповідно до якої просить розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , а також стягнути аліменти. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що між сторонами у справі укладено шлюб 02.07.2007 року в Шевченківському відділу ДРАЦС Запорізького міського управління юстиції, актовий запис 282. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Фактичні шлюбні відносини припиненні з червня 2025 року, з цього часу сторони проживають разом, проте спільне господарство не ведеться та мають окремий бюджет. Спір про спільне майно відсутній. Одночасно з розірванням шлюбу, позивач просить суд стягнути аліменти, оскільки матеріальну допомогу на утримання дітей, відповідач надає не регулярно. Справу передано в провадження визначеного головуючого судді 18.12.2025 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2025. Ухвалою судді від 21.01.2026 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони до суду не з`явилися. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, справу розглянути без її участі, на задоволені позову наполягає, в разі відсутності належним чином повідомленого відповідача просить винести заочне рішення. Згідно з заявою представника відповідача адвокат Щасливий О.Р. був ознайомлений із матеріалами справи, крім того відповідач отримав поштове повідомлення. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що згідно із копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 02.06.2007 Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, вказаним відділом реєстрації актів громадянського стану між сторонами у справі зареєстровано укладення шлюбу, актовий запис №282 від 02.06.2007. Сторони мають дітей: неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.04.2008, виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №431. Та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.11.2011, виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №1403 Подружні відносини між сторонами у справі припинені з червня 2025 року, спільне господарство не ведеться. Спір щодо визначення місця проживання дітей та майновий спір відсутні. Вказані обставини визнаються сторонами та відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. За приписами ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За нормою ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За змістом ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За наявності законних підстав, судом встановлено, що позов підлягає задоволенню, оскільки збереження сім`ї суперечить інтересам позивача, вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст.111 СК України суд не вважає за доцільне із врахуванням позиції сторони позивача з цього приводу. Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення ( ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України). Частинами 2 та 3 ст. 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 179 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідачем не надано доказів наявності у нього на утриманні інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків та наявності інших обставини, що мають істотне значення. У зв`язку з наведеним, суд приходить до переконання, що розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей на користь позивача повинен становити 1/3 частку з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 17.12.2025 і до досягнення дітьми повноліття, у зв`язку з чим, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Ст.113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідних клопотань у даній справі не заявлено. В силу вимог п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України рішення суду допускається до негайного виконання у межах суми розміру аліментів за один місяць. За приписами ч.8 ст.6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проте, слід роз`яснити, що звернення судового рішення до виконання в частині судових витрат є правом позивача. На виконання ч.7 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398VІ від 01.07.2010, ч.2 ст.115 СК України, копію рішення суду, яке набрало законної сили, необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі викладеного,

Outcome: approved