Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись, що 12.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 726996, відповідно до якого йому надано кредит у сумі 27 500 грн загальним строком на 1 096 днів з кінцевим терміном повернення 12.10.2024 зі сплатою процентів згідно графіку платежів. Позичальником не виконані належним чином кредитні зобов`язання та 28.08.2023 згідно умов договору факторингу №2808-23 ТОВ «Слон Кредит» відступило право вимоги за вказаним договором про споживчий кредит на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», а відповідно Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача на суму 52 224 грн 05 коп, з яких: 21 409 грн 42 коп сума заборгованості за тілом кредиту, 30 814 грн 63 коп заборгованості за відсотками, що і просили стягнути з [PERSON] та судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 2 422 грн 40 коп та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн. Ухвалою судді від 01 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] адвокат Глушко З.В. вказує, що відповідач позов визнає частково, погоджується, що укладав з ТОВ «Слон Кредит» кредитний договір та отримував кредитні кошти, однак заперечує щодо сплати відсотків посилаючись, що відповідач є військовослужбовцем ЗСУ, отримав важке поранення, набув статусу особи з інвалідністю 2 групи внаслідок війни, а тому відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» проценти за користування кредитом, штрафні санкції та пеня за невиконання фінансових зобов`язань щодо нього не можуть бути застосовані. Вважає, що відповідач підлягає звільненню від судового збору у цій справі, просила зменшити розмір витрат на правничу допомогу, стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу та не заперечувала проти застосування взаємозаліку в частині судових витрат при їх розподілі судом. У відповіді на відзив, представник позивача не погоджується із запереченнями відповідача, вважає доведеним факт погодження сторонами всіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо нарахування відсотків і відповідач при укладенні кредитного договору або під час строку його дії мав можливість надати первісному кредитору документи, що підтверджують його перебування на військовій службі, однак він цим правом не скористався. Суд, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами. Установлено, що 12.10.2021 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 726996, за умовами якого товариство зобов`язувалось надати відповідачу кредит в сумі 22 000 грн на поточний рахунок споживача та в розмірі 5 500 грн на корить товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, строк кредиту 1 096 днів з кінцевим терміном повернення 12.10.2024, процента ставка фіксована та становить: за перший день користування кредитом (включно) 25 % в день, за всі наступні дні користування кредитом, починаючи другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних. ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання перед відповідачем виконав, перерахувавши йому кредитні кошти в сумі 22 000 грн на його рахунок, що підтверджується копією платіжного доручення № 10275 від 12.10.2021. 28.08.2023 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Слон Кредит» укладено Договір факторингу №2808-23, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором. Відповідно до Витягу з Додатку до договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023 року, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] по кредитному договору № 726996 від 12.10.2021 в сумі 52 224 грн 05 коп, з яких: 21 409 грн 42 коп сума заборгованості за тілом кредиту, 30 814 грн 63 коп заборгованості за відсотками. Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтями 526, 1054 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Разом з тим, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. У статтях 1, 2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. В частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Так, як слідує з наданої представником відповідача Довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №101323, [PERSON] має 2 групу інвалідності безтерміново у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, отримує згідно пенсійного посвідчення № [NUMBER] пенсію по інвалідності внаслідок війни та має пільги, установлені законодавством України для ветеранів військової служби та згідно свідоцтва про хворобу №1842/1 перебуває у Збройних Силах України з квітня 2022 року. Отже, відповідач [PERSON] є військовослужбовцем Збройних Сил України та на нього поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто до нього не може застосовуватись відповідальність у виді сплати процентів за користування кредитом. Аналізуючи зазначені норми права та встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ "Діджи Фінанс" як набувача права вимоги до боржника на підставі Договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 заборгованості за тілом кредиту в сумі 21 409 грн 42 коп. Враховуючи заявлені вимоги, які полягають у стягненні з відповідача неповернутих позивачу кредитних коштів, у суду відсутні підстави вважати, що справа пов`язана із порушенням прав [PERSON] як учасника бойових дій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту відповідача як учасника бойових дій, позаяк даний спір пов`язаний із захистом прав та інтересів позивача щодо повернення наданих у кредит коштів, тому пільги, визначені п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», на відповідача не поширюються. Так як позов задоволено частково, то в відповідності до ст. 141 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 993 грн 07 коп. Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає таке. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] визнав позов частково на суму 21 409 грн 42 коп, при цьому ним було понесено судові витрати за надання професійної правничої допомоги адвоката в сумі 6 400 грн та він не заперечує проти застосування взаємозаліку судових витрат. Згідно з ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. З огляду на викладене, виходячи з критерію розумності та співрозмірності, оскільки позов задоволено частково, суд вважає за можливе провести взаємозалік судових витрат сторін на правничу допомогу. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: partial