Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-19 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. У грудні 2023 року представник АТ «КРЕДОБАНК» звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області із позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №CL-335209 від 22.09.2021 станом на 11.12.2023 року в розмірі 748 757,07 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 483 493,05 грн. та заборгованості за відсотками 265 264,02 грн.; стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати у розмірі судового збору в сумі 11 231,36 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 74 875,70 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22.09.2021 між [PERSON] укладено кредитний договір №CL-335209, відповідно до якого банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти (кредит) на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах визначених цим кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі зазначені і цьому кредитному договорі. Сума кредиту складає 500 000,00 грн., яка видається в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, за процентною ставкою 35% річних, терміном до 21.09.2026 року. Відповідно до умов кредитного договору позичальник підтверджує, що до видачі кредиту він ознайомився з діючими Тарифами Банку та Правилами надання комплексних банківських послуг фізичним особам у АТ «КРЕДОБАНК», у яких зазначено умови відкриття, ведення, закриття поточних рахунків, ознайомився з орієнтовною реальною річною процентною ставкою та орієнтовною загальною вартістю кредиту, а також з іншою інформацією про споживчий кредит, надання якої передбачено Законом України «Про споживче кредитування». На виконання умов вище зазначеного Кредитного договору Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю, позичальник в свою чергу своїх зобов`язань тривалий час не виконує. Внаслідок невиконання умов кредитного договору у Позичальника перед позивачем станом на 11.12.2023 року виникла заборгованість у розмірі 748 757,07 грн., з яких: 483 493,05 грн. заборгованість за тілом кредиту. 265 264,02 грн. заборгованість за відсотками. Щодо солідарної вимоги до відповідачів зазначає, що кредит отриманий в інтересах сім`ї, а тому подружжя має нести солідарну відповідальність. 03.11.2023 представник Банку звернувся із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості до відповідачів через неналежне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. Досудова вимога повернулась відправнику через закінчення встановленого терміну зберігання, що підтверджується відповідним трекінгом відстеження поштового відправлення АТ «УКРПОШТА». Оскільки позичальник продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач вважає, що у зв`язку із невиконанням своїх зобов`язань за Кредитним договором [PERSON] право Банку порушено та просить стягнути солідарно заборгованість за кредитом та судові витрати з відповідачів. ІІ. Виклад позиції відповідачів 09.12.2024 на електронну адресу суду від представника відповідачів адвоката Рижало Вікторії Сергіївни подано відзив на позовну заяву, за змістом якого представник частково заперечує проти задоволення позовних вимог та просить задовольнити позовні вимоги частково Не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 452 255,07 грн. та суму сплаченого судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 11 231, 36 грн. У солідарному стягненні в частині стягнення заборгованості із відповідача [PERSON] та у стягненні витрат на правову допомогу просила відмовити. Свої заперечення представник відповідачів обґрунтовує тим, що на час розгляду справи судом заборгованість [PERSON] перед банком складає 452 255,07 грн. оскільки позичальник частково здійснив погашення кредитної заборгованості у період часу з травня по червень 2024 року на загальну суму 296 502,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями. У свою чергу представником позивача не надано належного розрахунку заборгованості, оскільки заборгованість позичальника [PERSON] перед позивачем станом на час розгляду справи менша ніж та, що зазначена у позовних вимогах. Представником відповідачів до суду подані платіжні інструкції як доказ часткової сплати заборгованості на загальну суму 306 502,00 грн. Щодо стягнення заборгованості у солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] , вважає такі вимоги безпідставними, оскільки остання кредитний договір не підписувала, в кредитному договорі відсутні умови щодо солідарного зобов`язання, договорів поруки з банком не укладала. Також, представник відповідачів заперечує проти стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу у зв`язку із відсутністю доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу. 09.12.2024 року на електронну адресу суду від представника відповідачів надійшли уточнення до відзиву на позовну заяву, у якому сторона відповідача уточнила розрахунок розміру сплаченої заборгованості відповідачем у період з травня по червень 2024 року, який, з урахуванням сплаченої [PERSON] заборгованості на загальну суму 296 502,00 грн., становить 306 502,00 грн., відповідно розмір належних до стягнення з позичальника сум в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором становить 442 255,07 грн.. В іншій частині, заперечення проти позову викладені у відзиві на позовну заяву підтримала у первісній редакції. Виклад позиції відповідача [PERSON] викладена у клопотанні. 23.05.2025 року від відповідача [PERSON] на електронну адресу суду надійшло клопотання про врахування форс-мажорних обставин та зменшення розміру заборгованості, у якому відповідач просив при ухваленні рішення врахувати факт тимчасової окупації м. Херсон як форс-мажорну обставину; звільнити його від сплати або зменшити суму процентів, пені та штрафів, нарахованих за період окупації; врахувати здійснене ним часткове погашення заборгованості в сумі 306 502,00 грн.; відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу; відмовити у солідарному стягненні заборгованості з [PERSON] . ІІІ. Виклад позиції позивача у відповіді на відзив. 09.12.2024 на електронну адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, за змістом якого сторона позивача вважала відзив не обґрунтованим та помилковими та такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства, через що просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. ІV.Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.01.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. 04.07.2024 року від представника позивача на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідачів не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. 19.08.2024 року на електронну адресу суду від представника відповідачів надійшла заява з проханням відкласти розгляд справи. 09.10.2024 року на електронну адресу суду від представника відповідачів надійшла заява про відкладення розгляду справи. 09.12.2024 року на електронну адресу суду від представника відповідачів надійшов відзив на позовну заяву. 09.12.2024 року на електронну адресу суду від представника відповідачів надійшли уточнення до відзиву на позовну заяву, у якому сторона відповідача уточнила розмір належних до стягнення з позичальника сум в рахунок погашення заборгованості. 09.12.2024 на електронну адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив. 23.01.2025 року від представника відповідачів на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 26.03.2025 року від представника відповідачів на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі відповідачів та їх представника. Просив при ухваленні рішення суду врахувати позицію сторони відповідача викладену у відзиві на позовну заяву та заяві про уточнення до відзиву на позовну заяву. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.03.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 23.05.2025 року від відповідача [PERSON] на електронну адресу суду надійшло клопотання про врахування форс-мажорних обставин та зменшення розміру заборгованості, у якому відповідач просив при ухваленні рішення врахувати факт тимчасової окупації м. Херсон як форс-мажорну обставину; звільнити від сплати або зменшити суму процентів, пені та штрафів, нарахованих за період окупації; врахувати здійснене ним часткове погашення заборгованості в сумі 306 502,00 грн.; відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу; відмовити у солідарному стягненні заборгованості з [PERSON] . 28.10.2025 року від представника відповідачів на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі сторони відповідача. Викладену раніше позицію щодо заявленого позову у письмових заявах поданих до суду підтримала. Просила врахувати вказане у письмових заявах при ухваленні рішення. Представник позивача у судове засідання не з`явився, 19.03.2026 року через підсистему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідачі не з`явилися. Від представника відповідачів через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та їх заявника. При розгляді справи просила врахувати позицію сторони відповідача викладену у письмових заявах поданих до суду. В час призначений для розгляду справи учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Сторонами через своїх представників подані заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких зазначено виклад своїх позицій по суті справи. Таким чином, враховуючи згоду учасників справи про розгляд справи у їх відсутності, за наявних відомостей в матеріалах справи про належне повідомлення учасників справи про день, час та місце судового розгляду справи, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо) не застосовувались. V. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що 22.09.2021 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №CL-335209, відповідно до якого банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти (кредит) на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах визначених цим кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі зазначені і цьому кредитному договорі(п.1 Кредитного договору). Сума кредиту складає 500 000,00 грн., яка видається в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, за процентною ставкою 35% річних, терміном до 21.09.2026 року. Згідно із пунктом 2.2. Кредитного договору датою видачі кредиту вважається день списання коштів з позичкового рахунку(утворенням строкової заборгованості по позичковому рахунку) з наступним переказом кредитних коштів в сумі та на цілі, що вказані в п.2.5. Кредитного договору) дата списання 22.09.2021 року терміном на 60 місяців до 21.09.2026 року(п.2.3. Кредитного договору). Відповідно до пункту 2.4 Кредитного договору підписанням цього договору Позичальник доручає Банку здійснити переказ кредитних коштів на наступні цілі та за наступними реквізитами: на поточні потреби в сумі 369 649,58 грн., на поточний рахунок Позичальника № [NUMBER] , відкритий у В-ня* вул.. Потьомкінська, 36 м. Херсон «АТ «Кредобанк»(МФО 325365); на погашення(рефінансування) кредитної заборгованості Позичальника перед «АТ «Кредобанк», надалі Кредитор, МФО 325365, по кредитному договору № CL-143726 від 05.11.2018, в сумі 130 350,42 грн. на вказаний рахунок. Відповідно до п. 4.1, 4.2. Кредитного договору, Позичальник сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 35% річних. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360»(фактична кількість днів у місяці, але умовно у році 360 днів), за ставкою, визначеною п.4.1. Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору. Відповідно до п. 6.6. Кредитного договору, погашення заборгованості за Кредитним договором здійснюється у наступній черговості: у першу чергу прострочені платежі по сплаті процентів користування кредитом; прострочені платежі по поверненню кредиту(основного боргу). У другу чергу: поточні платежі по сплаті нарахованих процентів за користуванням кредитом; поточні платежі по поверненню кредиту(основного боргу). У третю чергу: прострочені платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені кредитним договором; поточні платежі по комісії та інших платежів, які передбачені кредитним договором; пеня, штрафи та інші вили неустойки; дострокові платежі по поверненню кредиту(основного боргу) на наступний місяць/місяці. Сторони не мають права змінювати черговість погашення заборгованості за цим Кредитним договором, у тому числі шляхом зазначення в платіжних документах призначення платежу, що порушує черговість визначену п.6.6. Кредитного договору. Відповідно до Меморіального ордеру №5447510 від 22.09.2021 на транзитний рахунок № [NUMBER] відкритий у банку АТ «Кредобанк», [PERSON] отримав кредит в розмірі 369 649,58 грн. із призначенням платежу Видач.кред.зг.дог. № CL-335209 від 22.9.2021. Відповідно до Меморіального ордеру №54447497 від 22.09.2021 на транзитний рахунок № [NUMBER] відкритий у банку АТ «Кредобанк», [PERSON] отримав кредит в розмірі 130 350,42 грн. із призначенням платежу «Погаш.кред.зг.дог. № CL-143726 від 5.11.2018». Випискою по особовому рахунку № [NUMBER] від 22.09.2021 року підтверджується перерахування банком коштів в розмірі 130 350,42 грн. з призначенням платежу «Погаш.кред.зг.дог. № CL-143726 від 05.11.2018»; та перерахування коштів в розмірі 369 649,58 грн. з призначенням платежу «Видач.кред.зг.дог. № CL-335209 від 22.9.2021». [PERSON] не дотримувався встановленого порядку погашення заборгованості відповідно до Графіку погашення заборгованості, як наслідок, порушивши умови кредитного договору. 03.11.2023 представник Банку звернувся із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості до відповідачів через неналежне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. Досудова вимога повернулась відправнику через закінчення встановленого терміну зберігання, що підтверджується відповідним трекінгом відстеження поштового відправлення АТ «УКРПОШТА». Згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору станом на 11.12.2023 року у позичальника перед Банком за період з 22.09.2021 по 11.12.2023 року виникла заборгованість у розмірі 748 757,07 грн., з яких: 483 493,05 грн. заборгованість за тілом кредиту; 265 264,02 грн. заборгованість за відсотками, що також підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] . Відповідно до платіжних інструкцій №7276272 від 08.05.2024 року на суму 39 310,00 грн.; №7291377 від 10.05.2024 року на суму 79 420,00 грн; №7331577 від 15.05.2024 року на суму 79 120,00 грн.; 7351204 від 17.05.2024 року на суму 38 942,00 грн; №7379448 від 21.05.2024 року на суму 39 710,00 грн.; №7658065 від 27.06.2024 року на суму 10 000,00 грн.; №7752261 від 09.07.2024 року на суму 10 000,00 грн.; №8048099 від 16.08.2024 року на суму 10 000,00 грн. на виконання зобов`язань [PERSON] перерахував на розрахунковий рахунок АТ «Кредобанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CL-335209 від 22.9.2021 на загальну суму 306 502,00 грн. Станом на час розгляду справи позичальником кредитна заборгованість перед Банком у повному обсязі не погашена, оскільки відомості про зворотнє у суду відсутні. ІV. Оцінка Суду. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України). Ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Стаття 541 ЦК України, встановлює, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. За ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до приписів частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 цієї статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із частиною 3 цієї статті позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Оцінивши надані стороною докази, суд дійшов висновку, що відповідачем [PERSON] як позичальником за кредитним договором №CL-335209 від 22.09.2021, який укладений між ним та банком, порушено умови зазначеного кредитного договору, відповідно банк має право на захист своїх порушених прав шляхом стягнення з відповідачів заборгованості. Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню суд виходить з наступного. Відповідно до розрахунку заборгованості, який надано позивачем сума заборгованості за кредитом складає у загальному розмірі 732 250,12 грн., та складається з: 466 986,10 грн. заборгованості за тілом кредиту та 265 264,02 грн. заборгованості по відсоткам. У свою чергу заборгованість за тілом кредиту у розмірі 466 986,10 грн. - складається з суми заборгованості (поточної) 380 143,60 грн. та суми заборгованості (простроченої) 103 349,45 грн. (за вирахуванням сплаченої заборгованості за тілом у розмірі 16 506,95 грн.), а заборгованість за відсотками у розмірі 265 264,02 грн. - складається з нарахованих відсотків на поточну суму заборгованості у розмірі 353 613,48 грн., нарахованих відсотків на прострочену суму заборгованості у розмірі - 23 043,59 грн. ( за вирахуванням сплачених відсотків у розмірі 111 393,05 грн.). Відповідно до положень пункту 6.6. кредитного договору погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється у наступній черговості: -у першу чергу: прострочені платежі по сплаті процентів користування кредитом (п. 6.6.1.1.), прострочені платежі по поверненню кредиту (основного боргу) (6.6.1.2.); -у другу чергу: поточні платежі по сплаті нарахованих процентів за користування кредитом (6.6.2.1.), поточні платежі по поверненню кредиту (основного боргу) (6.6.2.2). Представником відповідачів до суду надано платіжні інструкції, з яких вбачається, що [PERSON] на погашення заборгованості за кредитним договором CL-335209 від 22.09.2021 сплачено заборгованість в загальному розмірі 306 502,00 грн. Сплачена відповідачем сума заборгованості має бути зарахована судом до загальної суми заборгованості відповідно черговості визначеної в п. 6.6. Кредитного договору, а саме спочатку погашенню підлягає прострочені платежі по сплаті процентів користування кредитом що у даному випадку складає 23 043,59 грн. (п. 6.6.1.1.), прострочені платежі по поверненню кредиту (основного боргу), що у даному випадку складає 103 349,45 грн. (6.6.1.2.), та поточних платежів по сплаті нарахованих процентів за користування кредитом, що у даному випадку складає 180 108,96 грн. (6.6.2.1.) поточні платежі по поверненню кредиту (основного боргу), що у даному випадку не погашається (6.6.2.2). Таким чином стягненню підлягає сума заборгованості у загальному розмірі 425 748,12 грн., та складається з: 363 636,65 грн. (466 986,10 103 349,45) заборгованості за тілом кредиту та 62 111, 47 грн. (265 264,02 23 043,59 180 108,96) заборгованості по відсоткам. Вирішуючи питання щодо допустимість солідарного стягнення заборгованості за Кредитним договором з відповідачів, як з подружжя, суд приходить до наступного. Згідно із п. 2.4. кредитного договору кредит видається на поточні потреби в розмірі 369 649,58 грн. та на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед АТ «КРЕДОБАНК» в сумі 130 350,42 грн. Відповідно до заяви анкети від 22.09.2021 року [PERSON] не заперечувала проти отримання її чоловіком [PERSON] кредиту, про що власноруч підписала зазначену анкету-заяву, у зв`язку із чим суд приходить до висновку, що кредит відповідачем отримано в інтересах сім`ї, а отже залишок заборгованості за кредитним договором підлягає стягненню з відповідачів солідарно. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України). За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. При вирішенні спору про порядок виконання подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 14-712цс19 та підтверджений Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 09 вересня 2020 року у справі № 14-127цс20. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за Кредитним договором CL-335209 від 22.09.2021 року в загальному розмірі 425 748,12 грн., та складається з: 363 636,65 грн. заборгованості за тілом кредиту та 62 111, 47 грн. заборгованості по відсоткам. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які в даному випадку складають (425 748,12/748 757,07 *100)= 56,86 %. Зокрема, згідно платіжного доручення № 64475587 від 20 грудня 2023 року позивачем сплачено 11 231,36 грн. судового збору, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог з [PERSON] та [PERSON] підлягає до пропорційного стягнення на користь позивача по 3 193,08 грн. з кожного в рахунок відшкодування понесених витрат на оплату судового збору. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 74 875,70 грн., суд виходить з наступного. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу. У ч. 1 ст. 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 141 ЦПК України. Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 вказано, що "склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат". Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2025 року у справі № 756/15736/18. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (висновки постанови Верховного Суду від 22.10.2018 у справі № 826/856/18). Відсутність у договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18. Таким чином, для документального доведення понесених стороною витрати на правову допомогу, необхідно надати: договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат (висновки постанови Верховного Суду від 28.09.2023 у справі № 686/31892/19. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Представником позивача до суду надано Договір про надання правової допомоги від 11.02.2019, який укладено між АТ «КРЕДОБАНК» та Адвокатським об`єднанням «БІЗНЕС І ПРАВО» та довіреності АТ «КРЕДОБАНК», якими банк уповноважував адвоката Павленко Сергія Валерійовича бути його представником. Документу, що свідчить про оплату гонорару АО «Бізнес і право», який підтверджує сплату витрат на правову допомогу позивачем та їх отримання (оприбуткування) АО «Бізнес і право», в порядку визначеному законодавством України, витрат на правову допомогу у сумі 74 875,70 грн., суду не надано та до матеріалів справи не долучено. Враховуючи, що документ про сплату витрат на правову допомогу на користь адвоката є одним із обов`язкових платіжних документів на підтвердження обґрунтованості відшкодування витрат на правничу допомогу, суд вважає, що відсутність такого доказу свідчить про відсутність понесення витрат позивачем, а тому відсутні правові підстави для їх стягнення, у зв`язку із чим у задоволенні вимог про стягнення витрат понесених позивачем на оплату професійної правничої допомоги слід відмовити. На підставі ст. ст. 207,526,530,626,628,633,638,1048,1054,1055 ЦК України,

Outcome: partial