Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 22 листопада 2008 року між позивачем та [PERSON] Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, актовий запис №525, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Від даного шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що причиною розірвання шлюбу є те, що одруження із відповідачкою виявилося невдалим через серйозні розбіжності у поглядах, несумісність характерів, постійні сварки, в зв`язку з чим почуття любові, взаєморозуміння та поваги один до одного втрачені. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 20.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з викликом сторін. В судове засідання призначене на 23.03.2026 сторони не з`явилися, належним чином повідомлялися про дату, час та місце проведення судового засідання. Однак від позивача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовну заяву підтримує та просив задоволити у повному обсязі. 25.02.2026 відповідачка [PERSON] подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі, щодо задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 листопада 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , видане Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №525 від 25.11.2015 повторно. Від даного шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із позовної заяви, подружні взаємовідносини стали погіршуватися, виникли різного роду непорозуміння, внаслідок чого остаточно втратили взаємні почуття поваги та любові один до одного. Наданий час їх шлюбні відносини фактично припинилися та подальше збереження шлюбу не можливе. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер їх відносин, наполягання на розірванні шлюбу, а також визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя суперечило б їх інтересам, що є підставою для розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, при вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову даного характеру, тобто 605,60 гривень (50% від 1 211,20 гривень), решта 50 відсотків судового збору в сумі 605,60 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved