Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі - Товариство) звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.03.2024 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, відповідачем цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) підписано пропозицію про укладення кредитного договору, заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок грошові кошти в сумі 9 600,0 грн. Під час ідентифікації позичальника останній пройшов однозначне встановлення особи. Кредитні кошти за договором № 1366-6738 від 18.03.2024 надано строком на 300 днів. Кінцева дата повернення кредиту зі сплатою процентів 11.01.2025 без можливості продовження (пролонгації) цього строку. Проте відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 48 000,00 грн, яка є документально підтвердженою. В добровільному порядку відповідач не погашає вказану суму заборгованості перед Товариством, тому позивач просить позов задовольнити. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.02.2026 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Тому, відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд вважає за необхідне провести розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Сторони в судове засідання не з`явилися, участі повноважних представників не забезпечили. Водночас, позивач одночасно із позовною заявою просив проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечив. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов необхідно задоволити частково з таких підстав. Відповідно до ст.12-13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В свою чергу, положеннями ст.525-527 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Договір є обов`язковим для виконання сторонами ст. 629 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 3 статті 207 ЦК України визначено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» № 674-VIII від 03.09.2015, ч.12 ст.11 якого встановлює, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20, від 01.11.2021 у справі № 234/8084/20. Як вбачається з матеріалів справи відповідач уклав із Товариством договір про відкриття кредитної лінії продукту «На все» № 1366-6738 від 18.03.2024 шляхом використання одноразового електронного ідентифікатора. Грошові кошти в сумі 9 600,00 грн перераховані на банківську платіжну картку відповідача (маска картки: № [NUMBER] ) за допомогою платіжної системи LiqPay, що підтверджується довідкою Товариства (№ платежу - 2438931833). Істотні умови кредитного договору: проценти за користування кредитом це грошові кошти, які згідно з умовами договору позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю; нарахування процентів здійснюється за процентними ставками, що визначені у договорі (п.1.1.); (п.4.3.) плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту (якщо п. 4.7. цього договору передбачає сплату відповідної комісії); надана клієнту в межах програми лояльності знижена ставка діє і залишається незмінною протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання позичальником умов, за яких позичальнику надається можливість сплати процентів за зниженою процентною ставкою, яка передбачена п. 10.2. цього договору; (п.4.6.-4.7.) стандартна процентна ставка становить 1.5% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за зниженою процентною ставкою); комісія за видачу кредиту становить 15.00 % від суми виданого кредиту; (4.12) денна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 1,388 процентів; (4.14.) обчислення денної процентної ставки, орієнтовної реальної річної процентної ставки, загальних витрат та орієнтовної загальної вартості кредиту є репрезентативними та базуються на обраних позичальником умовах кредитування, зазначених в цьому договорі, і на припущенні, що договір залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки належним чином на умовах та у строки, визначені в цьому договорі; орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту, загальні витрати за кредитом та денна процентна ставка обчислені на основі припущення, що повернення кредиту, сплата процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту (якщо п.4.7. цього Договору передбачає сплату комісії за видачу кредиту) здійснюватиметься згідно з Графіком платежів за договором за стандартною ставкою, наведеного в Додатку 4 до цього договору та проценти за користування кредитом нараховуватимуться за стандартною процентною ставкою; (4.15.) денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС:1,388 процентів = (ЗВСК:39 974.82 грн./ЗРК:9600.00 грн.)/t:300 днів ? 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях; (п.5.1.) позичальник зобов`язується повертати кредитодавцю отриманий кредит у останні дні крайніх 8-ми базових періодів строку кредитування згідно з Графіком платежів за договором; (п.8.2.) у разі несвоєчасного повернення отриманого кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 2 проценти від неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення сплати в силу положень ст. 625 ЦК України; нарахування процентів відповідно до положень цієї статті Кодексу за несвоєчасне повернення отриманого кредиту здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день після закінчення строку кредитування до дати фактичного повернення всієї суми кредиту; знижена процентна ставка становить 1.20% за кожен день користування кредитом, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов договору; позичальник здійснює сплату процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою з першого дня користування кредитом протягом усього періоду дії договору за умови, якщо позичальник своєчасно і у повному обсязі сплачує проценти за користування кредитом, комісію за видачу кредиту (якщо п.4.7 договору передбачає сплату комісії за видачу кредиту) та повертає кредитодавцю отриманий кредит згідно з Графіком платежів за зниженою ставкою (який є Додатком 3 до цього Договору). Відповідач в особистому кабінеті на вебсайті Товариства після ознайомлення з пропозицією (офертою) позичальника подав заявку на отримання кредиту, а згодом погодився з відповіддю (акцептом) про прийняття умов кредитного договору, тобто відбулося оформлення кредиту онлайн, що прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Кредитодавцем направлено відповідачу електронним повідомленням на вказаний у заяві-анкеті номер мобільного телефону (SMS) одноразовий ідентифікатор С2474, при введенні якого відповідач підтвердив прийняття умов зазначеного вище кредитного договору. Як передбачено ст. 598-599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), про що зазначено у ст. 610 ЦК України. Згідно з розрахунком Товариства сума боргу відповідача станом на 29.12.2025 становить 53 836,80 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 9 600,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами в межах погодженого між сторонами строку кредитування 42 796,80 грн, одноразова комісія за видачу кредиту в розмірі 1 400,00 грн. При цьому, Товариством ухвалено рішення про часткове списання позичальнику нарахованих процентів та одноразової комісії в загальній сумі 5 836,80 грн із пред`явленням до суду вимог про стягнення з [PERSON] лише основної суми (тіла) кредиту та нарахованих процентів у розмірі 38 400,00 грн (разом 48 000,00 грн). Зазначені у цьому документі відомості не спростовані відповідачем та підтверджуються достатніми доказами у своїй сукупності. Отже, відповідачем умови кредитного договору не виконувалися, внаслідок чого виникла заборгованість, яка складається із платежів за основною сумою (тілом) кредиту та нарахованими процентами, а суду не потрібно давати правову оцінку законності нарахування Товариством позичальнику одноразової комісії за надання кредиту. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором суд також керується такими мотивами. Суд зазначає, що відповідно до приписів ч.5 ст.8 у чинній з 24.12.2023 редакції Закону України Про споживаче кредитування від 15.11.2016 № 1734-VIII (далі - Закон №1734, який набрав чинності з 24.12.2023) максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Процентна ставка за споживчим кредитом є істотною умовою договору. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими Законом № 1734, є нікчемними, тобто недійсним в силу цього закону. Відповідно до п.17 «Перехідних та прикінцевих положень» Закону № 1734, доповненого Законом № 3498-ІХ від 22.11.2023, протягом перших 120 днів після набрання чинності цим законом (з 24.12.2023) максимальний розмір денної процентної ставки за споживчим кредитом не може перевищувати 2,5%, а протягом наступних 120 днів - 1,5%. Перший з вказаного періодів тривав з 24.12.2023 до 21.04.2024, наступний - з 22.04.2024 до 19.08.2024. При цьому, відповідно до п. 2 Розділу ІІ «Перехідні та прикінцеві положення» Закону №3498-ІХ від 22.11.2023 можливість встановлення упродовж перехідного періоду тривалістю 240 календарних днів денних процентних ставок за кредитними договорами у вищому, ніж граничному розмірі, поширюється лише на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після 24.12.2023. Суд раніше зазначав у цьому рішенні, що відповідно до п. 4.14. кредитного договору від 18.03.2024, який укладено між Товариством та [PERSON] як позичальником, в тому числі денна процентна ставка обчислена на основі припущення, що сплата процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту здійснюватиметься згідно з Графіком платежів за договором за стандартною ставкою, наведеного в Додатку 4 до цього договору та проценти за користування кредитом нараховуватимуться за стандартною процентною ставкою. Водночас, розрахунок денної процентної ставки чітко виражений у формулі, що прямо наведена в тексті кредитного договору, а денна і стандартна процентні ставки є різними (1,388 та 1,50% відповідно). Більше того, запроваджена Законом № 3498-ІХ від 22.11.2023 денна процентна ставка за договором про надання споживчого кредиту в жодному разі не може перевищувати 1%. Одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Конституційний Суд України своєму рішенні (справа № 1-12/2013) від 11.07.2013 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" зазначив, що з огляду на приписи ч.4 ст.42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Відсутність позову про визнання недійсними умов кредитного договору як оспорюваного правочину чи заперечень щодо його умов не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом кредитора до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. У ч.3 ст. 6 ЦК України зазначено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Тобто частина третя ст. 6 ЦК України не допускає встановлення договором умов, які не відповідають закону. В разі сумніву необхідно застосовувати принцип contra proferentem (слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Зазначений правовий висновок сформульовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 в справі № 910/4518/16, який є обов`язковим до застосування. З урахуванням викладеного, суд доходить до висновку про неможливість обчислення за умовами вищенаведеного кредитного договору денної процентної ставки на основі припущення про сплату позичальником платежів згідно з Графіком за стандартною процентною ставкою, а закріплені Товариством у запропонованому для підписання позичальником [PERSON] умови кредитного договору мають тлумачитися максимально в інтересах цього споживача виходячи конкретних приписів ч.5 ст.8 у чинній на дату укладення відповідного договору редакції Закону №1734. Отже, нарахування відповідачу [PERSON] у межах погодженого строку кредитування процентів за стандартною ставкою 1,5% є неправомірним, тому зобов`язання у цій частині підлягають перерахунку виходячи граничного розміру денної процентної ставки (9 600,00 з 0,01= 28 800,00 грн, хоча Товариством заявлено вимогу про стягнення 38 400,00 грн. Сукупно борг відповідача перед Товариством складе 38 400,00 грн, що вказує на необхідність часткового задоволення позову. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь Товариства необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2 129,92 грн, що складає 80,00% від ціни позову.

Outcome: approved