Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

У січні 2026 року представник позивача звернулася до суду з позовом, мотивувавши його тим, що 23 січня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №2039526134, за яким відповідач має заборгованість. Надалі між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №2039526134 від 23 січня 2023 року, укладеним між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] , перейшло до позивача. У зв`язку з невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо повернення кредитних коштів на підставі укладеного кредитного договору позивач просив стягнути з відповідача виниклу заборгованість на загальну суму 207425,09 грн, сплачені судові витрати. Ухвалою суду від 2 лютого 2026 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити її розгляд в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 23 лютого 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У поданому відзиві представник відповідача позовні вимоги не визнає повністю та просить відмовити у їх задоволенні з наступних підстав. Зазначає, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами наявність кредитної заборгованості, її розмір, період, за який слід її розраховувати, а також позивачем не надано до суду виписки з рахунку, у випадку, якщо він був відкритий на ім`я відповідача, а тому із загальною сумою заборгованості у розмірі 207425 грн відповідач не погоджується. Вважає, що наданий позивачем детальний розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлений позивачем, є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Зазначає, що виписки по рахункам або касовий документ можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, проте з виписок по рахунках відповідача вбачається, що ніяких надходжень на карту в зазначеній сумі в день сплати не було. Також вказує, що відповідач не ухилялася від виконання зобов`язань за кредитним договором, на виконання пропозиції банку від 23 січня 2024 року про списання частини заборгованості за вказаним кредитним договором у разі сплати не менше 15000 грн до 31 червня 2024 року, відповідачем було прийнято вказану пропозицію та сплачено вказану суму в повному обсязі, а тому вважає, що у банка виник обов`язок списати частину заборгованості та подальше нарахування та пред`явлення вимоги про її стягнення є безпідставним та таким, що порушує принцип добросовісності сторін зобов`язання. Крім того, сторона відповідача вказує, що наявні форс- мажорні обставини, у зв`язку з чим відповідач у період дії воєнного стану звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України. Також матеріали справи не містять доказів досудового врегулювання спору, а тому сторона відповідача вважає, що позовна заява про стягнення заборгованості подана з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому є необґрунтованою та передчасною. Відповідно до відповіді на відзив представник позивача не погоджуючись із доводами сторони відповідача зазначив, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору на погоджених умовах шляхом особистого підписання договору. Оскільки позивачем доведено факт укладання відповідачем кредитного договору, який підписано нею власноруч, тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відповідач таким чином намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Вказує, що надані додаткові розрахунки заборгованості за кредитним договором є складеними первісним кредитором, жодним чином не суперечать розрахункам заборгованості доданим до позовної заяви, а лише доповнюють та деталізують їх. Долучена до матеріалів копія платіжного доручення меморіального ордеру №28800726 від 23 січня 2023 року про перерахування коштів за кредитним договором № 2039526134 від 23 січня 2023 року є належним та допустимим доказом перерахування кредитних коштів. Також вважає твердження відповідача щодо прощення (списання) частини заборгованості за кредитним договором та оплати відповідачем 15000 грн не обґрунтованим та таким, що не підтверджується матеріалами справи. Відповідач, не погоджуючись з розрахунком заборгованості позивача, належними та допустимими доказами його не спростував та власний розрахунок наявної заборгованості не надав. Зазначає, що законом не визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору для даної категорії справ. Щодо посилання відповідача на форс-мажорні обставини зазначає, що первісними кредиторами не здійснювалось нарахування заборгованості за договорами у вигляді неустойки (штрафу, пені), та передбачені статтею 625 ЦК України відсотки. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від представника позивача надійшла заява у якій він прохав розгляд справи проводити без його участі, на задоволенні позову наполягав. Від представника відповідача адвоката Цієр Р.М. також надійшла заява, у якій вона прохала розгляд справи проводити без її участі, при ухваленні рішення врахувати доводи викладені у відзиві. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. 19 січня 2023 року [PERSON] подала до АТ «ОТП Банк» анкету-заяву на отримання кредиту/опитувальний лист, у якій зазначила свої анкетні дані, а також суму бажаного кредиту (а.с. 12 зворот - 13). 23 січня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2039526134 (а.с. 5-9). Вказаним договором передбачено такі умови: п. 1.1. загальний розмір кредиту складає 177000 грн; мета отримання кредиту загальні споживчі цілі; дата остаточного повернення кредиту 23 квітня 2028 року; п. 1.2. протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом діє фіксована процентна ставка у розмірі 20 % річних; п. 1.3. повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтентних платежів; п. 3.1 кредит видається протягом одного банківського дня з дати укладення кредитного договору. Розрахунок загальної вартості кредиту на дату укладення кредитного договору зазначені у додатку № 1 до кредитного договору; п. 3.1 кредитний договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та всіх додатків до нього і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань по кредитному договору в повному обсязі. Згідно із графіком платежів та розрахунком загальної вартості кредиту, що є додатком № 1 до кредитного договору №2039526134 від 23 січня 2023 року загальна вартість кредиту складає 287169,93 грн, з яких: 177000 грн сума кредиту за договором, 110169,93 грн проценти за користування кредитом, розрахунковий період складає 63 місяці, погашення мають здійснюватися щомісячно до 23 числа кожного місяця (а.с. 10-11). 23 січня 2023 року [PERSON] підписала також паспорт споживчого кредитування, чим підтвердила те, що отримала і ознайомилася з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надану їй виходячи із обраних нею умов кредитування. Паспорт споживчого кредиту також містить графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, що є додатком до нього (а.с. 7 зворот - 10). До матеріалів справи долучено меморіальний ордер № 28800726 від 23 січня 2023 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит за кредитним договором № 2039526134 від 23 січня 2023 року у сумі 177000 грн (а.с. 46). За наданим АТ «ОТП Банк» розрахунком станом на 20 червня 2025 року за вказаним кредитним договором заборгованість відповідача становить 207425,09 грн, з яких: заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 157207,24 грн, заборгованість по процентам 50217,85 грн. Також вбачається, що відповідач вносила кошти на погашення кредитної заборгованості на загальну суму 48140,28 грн, які відповідно до погодженого сторонами графіку платежів були зараховані на погашення тіла кредиту у сумі 19792,76 грн та відсотків за користування кредитом у сумі 28347,52 грн. З червня 2024 року відповідач припинила здійснювати погашення боргу за кредитним договором (а.с 45-46 зворот). 20 червня 2025 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20/06/25, відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» передало, а ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло право грошової вимоги, що належить банку, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП Банк» і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості (а.с. 16-18). Право вимоги переходить до фактора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості (п. 6.2.3.). Відповідно до платіжної інструкції № 44 від 20 червня 2025 року ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перерахувало АТ «ОТП Банк» належну плату за договором факторингу № 20/06/25 від 20 червня 2025 року (а.с. 19). На підтвердження обставини переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором №2039526134 від 23 січня 2023 року від АТ «ОТП Банк» до ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів», надано реєстр боржників № 1 до договору факторингу № 20/06/25 від 20 червня 2025 року, відповідно до якого загальна заборгованість (сума відступленої грошової вимоги) становить 207425,09 грн, з яких: заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 157207,24 грн, заборгованість по процентам 50217,85 грн (а.с. 20). Відповідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору №2039526134 від 23 січня 2023 року за [PERSON] станом на 20 червня 2025 року складає 207425,09 грн, з яких: 157207,24 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 50217,85 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 21). При вирішенні даного спору суд виходить з наступних положень закону. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до частини 1статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Докази прав нового кредитора у зобов`язанні передбачені статтею 517 ЦК України, згідно якої первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно зі статтями 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Висновки суду по суті спору. Судом установлено, що на підставі укладеного кредитного договору відповідач зобов`язалася повернути позику та сплатити відсотки за користування нею, однак свого зобов`язання вчасно не виконала, позику не повернула, відсотки не сплатила. Надалі на підставі укладеного договору факторингу право вимоги про повернення коштів, отриманих в кредит, відсотків, перейшло до позивача. Оскільки умови кредитного договору відповідач не виконала своєчасно та належним чином, та з урахуванням переходу права вимоги про повернення боргу за кредитним договором на підставі договору факторингу до позивача, то суд дійшов висновку про необхідність захисту порушеного права ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та стягнення з відповідача розміру несплаченої заборгованості за кредитним договором. Отже, позов підлягає задоволенню. Не заслуговують на увагу сумніви сторони відповідача щодо обґрунтованості наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, оскільки нараховані суми до сплати відповідають графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту, що є додатком № 1 до кредитного договору №2039526134 від 23 січня 2023 року. Крім того, відповідач належними та допустимими доказами наданий розрахунок заборгованості не спростував та власний розрахунок наявної заборгованості не надав. Твердження сторони відповідача щодо прощення (списання) частини заборгованості за кредитним договором та оплати відповідачем 15000 грн не підтверджені належними доказами у справі. Водночас, відповідно до розрахунку заборгованості, за платіжний період 24.05.2024 24.06.2024 відповідачем було сплачено 13000 грн, що були зараховані на погашення тіла та відсотків, після оплати розмір заборгованості зменшився на суму погашення. Можливо, саме про це погашення боргу йде мова. Із матеріалів справи також вбачається, що позивач не ставить питання про нарахування відсотків відповідно до статті 625 ЦК України, а тому доводи відповідача про неправомірність нарахування відсотків є необґрунтованими. Щодо доводу про порушення норм матеріального та процесуального права позивачем при зверненні до суду, суд зазначає, що чинним цивільним законодавством не передбачено обов`язку досудового врегулювання спору. Зверненню до суду з позовом передувала, згідно наданого розрахунку заборгованості, відсутність погашення боргу з боку відповідача протягом більш ніж 12 місяців. Розподіл судових витрат по справі. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір.

Outcome: approved