Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

03 лютого 2026 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] із вимогою про розірвання шлюбу, який зареєстровано 06 лютого 2026 року (а. с. 1-2). В обґрунтування позову, з урахуванням його нової редакції від 28 лютого 2026 року (а. с. 61-62 та на звороті), зазначено, що 03 червня 2017 року сторони уклали шлюб, мають усиновлених дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини з відповідачем не склалися, оскільки з часом почуття любові, поваги та розуміння втратилося, а стосунки поступово зіпсувались. Сторони неодноразово намагались зберегти сім`ю та жити заради дітей, однак це призвело до остаточного припинення шлюбних відносин у жовтні 2025 року. Вказує, що сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейні відносини як подружжя, а подальше спільне життя із збереженням шлюбу буде суперечити інтересам кожного із сторін. Прохає розірвати шлюб та не надавати строк на примирення. Ухвалою суду від 04 березня 2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а. с. 86), копія якої надіслана учасникам справи супровідним листом від 04 березня 2026 року (а. с. 87). Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а. с. 93), позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав (а. с. 94). Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 03 червня 2017 року у Чечелівському районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, між [PERSON] , [INFO] , уродженим у м. Першотравенськ Дніпропетровської області, та [PERSON] , [INFO] , уродженою у м. Дніпро, укладено шлюб, про що складено актовий запис № 451, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04 вересня 2010 року (а. с. 80). Прізвище позивачки після реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». Сторони мають усиновлених малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 вересня 2024 року (а. с. 81) та [PERSON] , [INFO] , підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 вересня 2024 року (а. с. 82). Вказане також підтверджується копією рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2024 року (а. с. 70-78). Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст. 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з вимогами ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Приписами ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принцип рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що зазначено в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Оскільки жоден з подружжя за час перебування справи у суді не висловив бажання щодо примирення, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачка у позовній заяві прохала покласти судові витрати на неї, суд не вирішує питання щодо відшкодування судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved