Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Червонослобідської сільської ради, [PERSON] , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, Черкаська районна державна адміністрація Черкаської області, про витребування частини земельної ділянки, скасування державної реєстрації земельної ділянки та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, посилаючись на наступне. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Спадкова маса після померлої [PERSON] складається із трьох земельних ділянок, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 35. 29 серпня 2018 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Позивач отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом на дві земельні ділянки, площею 0,10 га та 0,08 га. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.09.2024 позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,18 га, кадастровий номер 7124982000:03:002:0661, що розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Нечаївка, цільове призначення - для ведення підсобного сільського господарства, відмовлено. Відмова нотаріуса обґрунтована тим, що за даними земельного кадастру та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником зазначеної земельної ділянки площею 0,1904 кадастровий номер 7124982000:03:002:0661 є [PERSON] , право власності у якого виникло на підставі рішення Виконкому Вергунівської сільської ради № 43-5 від 08.10.2018. Отже, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі Свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснив йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому прядку. На запит адвоката № 8 від 06.02.2025 архівним відділом Черкаської районної державної адміністрації надано рішення Вергунівської сільської ради № 44-5 від 08.10.2018 «Про затвердження проектів землеустрою та надання земельних ділянок у власність», згідно якого пунктом 2 затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] площею 0,1904 га у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) яка розташована в [ADDRESS] . Пунктом 2.2 надано гр. [PERSON] земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1904 га в [ADDRESS] по фактичному користуванню землі сільськогосподарського призначення рілля - 0,1904 га. Пунктом 2.3 земельну ділянку площею 0,1904 га віднесено до категорії земель житлової та громадської забудови. Пунктом 2.4 доручено гр. [PERSON] зареєструвати Свідоцтво права власності на земельну ділянку кадастровий номер 7124982000:03:002:0661 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в реєстраційній службі. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.03.2025 право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за гр. [PERSON] на підставі рішення органу місцевого самоврядування № 43-5 від 08.10.2018. Відповідно до рішення № РВ-5300376972024 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 17.07.2024 Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області було відмовлено, відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру встановлено, що відповідно до вимог п.6 ст.24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» підставою відмови є знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини (перетин ділянок з ділянкою 7124982000:03:002:0661), площа співпадає на 98,0868 %. Згідно з висновком експерта № 1311/24 за результатами проведення експертного земельного-технічного дослідження від 13 листопада 2024 року встановлено, що на основі інструментально-аналітичних досліджень можна зробити висновок, що земельна ділянка площею 0,1904 га кадастровий номер 7124982000:03:002:0661 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належить на праві приватної власності гр. [PERSON] (дата реєстрації права власності 26.10.2018) накладається (перетинається) на земельну ділянку, площею 0,1824 га, яка знаходиться у приватній власності гр. [PERSON] (спадкоємець [PERSON] ), яка їй належить згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серія та номер ЧР 17-4-37, дата видачі 20.01.1999, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №35, видавник: голова Вергунівської сільської ради. Площа перетину становить 0,1786 га (1786 кв.м.) або у відсотковому співвідношенні 98,1%. Каталог координат, лінійні проміри, конфігурація земельних ділянок описані в дослідницькій частині висновку та схематично зображені в Додатку № 1 до цього висновку. Крім того, померлій [PERSON] було видано будівельний паспорт на забудову даної земельної ділянки площею 0,19 га по [ADDRESS] (право власності якої підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія ЧР 17-4-37 від 20.01.1999 та протоколом X сесії сільської ради XXII скликання від 04.01.1997 «Про затвердження раніше виділеної рішеннями сесії сільської ради та виконкомом сільської ради земельних ділянок під забудову індивідуальних жилих будинків таким громадянам жителям сіл Вергуни та Нечаївка»), згідно з розпорядженням голови Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області № 38 від 30 січня 2001 року № 38 «Про надання дозволу на будівництво, реконструкцію житлових будинків та споруд, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом житлових будинків» Позивач зазначає, що земельна ділянка площею 0,18 га, яка належить на праві приватної власності померлій [PERSON] у останньої не вилучалася із користування та власності і право на таке користування та власність не припинялося. Крім того, спірна земельна ділянка вибула з володіння позивача поза його волею та перейшла безоплатно у власність відповідача [PERSON] на підставі протиправного та незаконного рішення органу місцевого самоврядування Виконавчого комітету Вергунівської сільської ради від 08.10.2018 № 43-5. Враховуючи, що позивач позбавлений можливості у повній мірі реалізувати свої спадкові права, [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. 1.2. 14 квітня 2025 року представником Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» подано заяву, в якій просили виключити зі складу учасників справи третю особу державного реєстратора Буряка Юрія Івановича, мотивуючи відсутністю в РДА структурного підрозділу з питань надання адміністративних послуг, а також з питань державної реєстрації нерухомості та бізнесу. 1.3. 21 квітня 2025 року представником Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» подано письмові пояснення в яких зазначено про те, що Головне управління Держегеокадастру у Полтавській області залучено до участі у справі в якості третьої особи безпідставно. Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей.Таким чином, відповідно до ч.7. ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора забороняється. Таким чином, рішення у цій цивільній справі не може вплинути на права та обов`язки Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області. 1.4. 14 травня 2025 року представником відповідача Сергеєва Д.Г. подано відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що рішення Виконкому Вергунівської сільської ради № 43-5 від 08.10.2018 законне та він є добросовісним набувачем, а також до заявлених позовних вимог просить застосувати позовну давність. 05 липня 2016 року відповідач [PERSON] звернувся до сільського голови с. Вергуни з заявою в якій просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,18 га, яка розташована в адміністративних межах Вергунівської сільської ради, в межах [ADDRESS] . 08.10.2018 рішенням Виконкому Вергунівської сільської ради [PERSON] надано земельну ділянку, площею 0,1904 кадастровий номер 7124982000:03:002:0661 та доручено зареєструвати Свідоцтво права власності на неї. Відповідно до довідки за формами 6 - зем. станом на 31.12.2015 виданої Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області Міськрайонного управління у Черкаському районі та м. Черкаси земельна ділянка площею 0,18 га не надана у власність або постійне користування в межах н.п. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.11.2018 № НВ-143746009 власником земельної ділянки кадастровий номер 7124982000:03:002:0661, площею 0,1904 є [PERSON] . Відповідно до листа «Про надання інформації» № 29-23-0.2-805/2-25 від 07.02.2025 Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області за інформацією Відділу № 4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління (далі - Відділ №4) технічна документація по складанню державного акта на право власності на земельну ділянку громадянки [PERSON] , площею 0,36 га, що розташована за адресою: с. Нечаївка, Вергунівська сільська рада у місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель відсутня. На підставі вищевикладеного, відповідач вважає, що у [PERSON] не виникло право власності на земельну ділянку у зв`язку з відсутністю державної реєстрації цих прав. 1.5. 19 травня 2025 року представником позивача через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» подано відповідь на відзив, в якому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати. В обґрунтування посилалася на постанову КЦС ВС від 20 травня 2020 року у справі № 303/6974/16-ц, в якій зроблено висновок, що якщо спадкоємець з`ясовує, що право власності на певний об`єкт спадщини незаконно зареєстроване за іншою особою, то він може подати віндикаційний позов, оскільки спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником із часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є Свідоцтво про право на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Також позивач просить врахувати, що до 01.01.2013 державна реєстрація земельних ділянок, які передавались у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачою державних актів на право власності на земельні ділянки. Отже, до 02.05.2009 документом, що посвідчував право власності на земельну ділянку незалежно від способу набуття власником такого права, був виключно державний акт, який є дійсним і зараз (п.10 Перехідних положень ЗУ «Про Державний земельний кадастр»). Крім того, у книзі реєстрації громадян, яким передано земельні ділянки у приватну власність зареєстровано право власності на земельну ділянку за гр. [PERSON] за № 35. Щодо застосування строків позовної давності представник позивача зазначила, що відповідач [PERSON] здійснив державну реєстрації спірної земельної ділянки 14.09.2018, отже, за посиланнями відповідача три роки на оскарження закінчуються 14.09.2021, однак, був введений Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX), яким було визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільним Кодексом України та строки визначені Господарським кодексом України, а саме: ст. 232, 269, 322, 324 продовжуються на строк дії такого карантину, отже, строк позовної давності на підставі законодавчо закріплених норм не сплив, тому доводи в даній частині відповідачами є хибними і такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства. Відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений Цивільним кодексом України, зупиняється на строк дії такого стану. Отже, з урахуванням введених вище зазначених Законів України, якими перебіг позовної давності, визначений Цивільним кодексом України, зупиняється на строк дії таких станів, відтак, позивачем не пропущений строк позовної давності, тому у клопотанні про застосування строку позовної давності відповідачу [PERSON] слід відмовити. 1.6. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 02 квітня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче провадження у справі. 1.7. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 09 червня 2025 року витребувано у приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу, Ткаченко Інни Павлівни копію спадкової справи №43/2018, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Замінено третю особу - державного реєстратора Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області Буряка Юрія Івановича на Черкаську районну державну адміністрацію Черкаської області. 1.8. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 06 серпня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 1.9. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 10 вересня 2025 року клопотання представника відповідача адвоката Назаренко Л.А. про виклик судового експерта задоволено. 1.10. Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. 11 березня 2026 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення відповідно до абз.2 ч. 1 ст. 244 ЦПК України, та у зв`язку зі складністю справи відклав його ухвалення та проголошення на десять днів - до 23 березня 2026 року о 16 год. 00 хв. (перший робочий день після вихідного дня, на який припадало закінчення строку 21 березня 2026 року). 1.11. У відкритому судовому засіданні представник позивача адвокат Манзар Т.В. позов підтримала, просила його задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві обставинам. Зазначила, що до відповідно до п. 10 Перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр», до 02.05.2009 документом, що посвідчував право власності на земельну ділянку незалежно від способу набуття власником такого права, був виключно державний акт, який є дійсним і зараз. Вважає, що право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення органу місцевого самоврядування № 43-5 від 08.10.2018, яке є неправомірним, оскільки земельні ділянки передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Вказала, що саме земельна ділянка, право власності на яку зареєстровано за [PERSON] , частково накладається на земельну ділянку, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту серії ЧР 17-4-37 від 20.01.1999. Ці обставини підтверджуються висновком експерта № 1311/24 від 13.11.2024 за результатами проведення експертного земельно-технічного дослідження. Посилаючись на вказане, просила позов задовольнити, крім того стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір у сумі 3634 грн.; за складення висновку експерта 15145,60 грн.; витрати на правничу допомогу у розмірі 20000 грн.; витрати за висновок експерта про вартість земельної ділянки у розмірі 1000 грн., а всього 39779,60 грн. У відкритому судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Назаренко Л.А. просила відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що земельну ділянку кадастровий номер 7124982000:03:002:0661 [PERSON] набув правомірно на підставі рішення Виконкому Вергунівської сільської ради № 43-5 від 08.10.2018. Сторона позивача не подала суду докази, що на спірну земельну ділянку було здійснено кадастрову зйомку та розроблено технічну документацію. А тому у позивача є тільки право і вказана земельна ділянка не може бути предметом спадкування без технічної документації, бо право не успадковується. На державний актсерії ЧР 17-4-37 від 20.01.1999 технічна документація не розроблялася. Крім того, в матеріалах справи відсутнє рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу [PERSON] у власність спірної земельної ділянки. У відкритому судовому засіданні представник відповідача Ткач І.О. зазначив, що за життя мати позивача [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, в якому зазначено три земельні ділянки. Після отримання державного акту особа повинна звернутися до сільської ради із заявою про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою. Після того, як проєкт землеустрою розроблено, вона мала звернутися знову до сільської ради з заявою про затвердження проєкту землеустрою. Однак цих дій здійснено не було, а судовий експерт, не маючи проєкту землеустрою, склала висновок, який є недостовірним, оскільки без проєкту землеустрою неможливо ідентифікувати земельну ділянку. Просив відмовити у задоволенні позову повністю. У відкритому судовому засіданні представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Подріз Є.А. зазначила, що на розгляд до управління надійшла заява позивача від 16.07.2024, при розгляді вищевказаної заяви державним кадастровим реєстратором за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру було переглянуто проекцію на карті щодо місцезнаходження земельної ділянки, на яку подано відповідні документи. При перегляді цієї проекції на карті програмним забезпеченням Державного земельного кадастру було виявлено перетин земельної ділянки із земельною ділянкою з кадастровим номером останні 4 цифри 0661, яка вже зареєстрована, площа співпадіння 98,0868%. Тому було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки. Державний реєстратор не має права зареєструвати земельну ділянку поверх іншої земельної ділянки. Представник третьої особи Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без участі представника. 1.12. У судовому засіданні судовий експерт Окрепка А.І., яку суд викликав у судове засідання для надання усних пояснень щодо її висновку,зазначила, що під час складення висновку нею досліджувались як матеріали, надані позивачем, так і загальнодоступні джерела це картографічні матеріали, а також інші матеріали, до яких вона, як сертифікований інженер-землевпорядник має доступ координати поворотних точок, опис меж земельних ділянок і т. ін., тобто здійснено комплекс заходів. На державному акті від 20.01.1999 є ділянка № [NUMBER] , яка має досить рідкісну конфігурацію, і є опис меж земельної ділянки: з одного боку [PERSON] , з іншого боку [PERSON] , а також мається косий проїзд та [ADDRESS] , яка проходить крізь с. Вергуни і крізь с. Нечаївку. Вона порівнювала координати поворотних точок, які надані були при реєстрації земельної ділянки [PERSON] з фактичним місцем знаходженням земельної ділянки і з конфігурацією, промірами, описом меж ділянки у державному акті, виданому на ім`я [PERSON] . Це єдине місце, де ця земельна ділянка можу бути, іншого альтернативного місця немає, оскільки ідеально зійшлися чотири суміжника і всі проміри. Всіх суміжників можна перевірити в погосподарських книгах. Після смерті суміжника [PERSON] її земельну ділянку успадкував [PERSON] , зараз суміжником є [PERSON] . Щодо того, що в державному акті, належному [PERSON] , зазначено місце розташування земельної ділянки с. Нечаївка Вергунівської сільської ради, а місцем розташування зареєстрованої за [PERSON] земельної ділянки є с. Вергуни, судовий експерт зазначила, що [PERSON] і Нечаївка це два села, які межують одне з одним, і одне село переходить в інше. Згідно матеріалів індексної кадастрової карти спірна земельна ділянка знаходиться за 650 м до закінчення меж с. Вергуни, при цьому державний акт містить три земельні ділянки, інші дві земельні ділянки розташовані за 900 м від спірної земельної ділянки, і дві інші земельні ділянки знаходяться в с. Нечаївка. Місцерозташування щодо кожної з земельних ділянок в державному акті не розписано. Однак всі земельні ділянки розташовані в безпосередній близькості одна від одної. Щодо запитання про цільове призначення спірної земельної ділянки, судовий експерт зазначила, що спірну земельну ділянку надано для ведення особистого підсобного господарства (код 01.03), по новому класифікатору наразі такого цільового призначення немає. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Відповідно до копії Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , у м. Лубни Полтавської області, про що складено відповідний актовий запис № 344. Батьком записаний [PERSON] ,матір`ю [PERSON] . Відповідно до копії Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого 14 серпня 2018 року Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] у віці 80 років у м. Донецьк Донецької області, Україна, про що складено відповідний актовий запис № 1049. 2.2. Згідно з копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 451/02-31, виданої 11.09.2024 приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Ткаченко Інною Павлівною, [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,18 га, кадастровий номер 7124982000:03:002:0661, що розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Нечаївка, цільове призначення - для ведення підсобного сільського господарства, мотивуючи її тим, що за даними земельного кадастру та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником зазнаної земельної ділянки площею 0,1904 кадастровий номер 7124982000:03:002:0661 є [PERSON] , право власності у якого виникло на підставі рішення Виконкому Вергунівської сільської ради № 43-5 від 08.10.2018. Згідно з копією Державного акта на право приватної власності на землю Серії ЧР 17-4-37 [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Вергунівської сільської Ради народних депутатів від 27.01.1995 № 4 передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,36 га, яка розташована на території с. Нечаївка Вергунівської сільської ради. Землю передано для ведення особистого підсобного господарства, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 35. Планом зовнішніх меж земельної ділянки встановлено 3 (три) ділянки. Опис меж земельної ділянки 2, площею 0,18 га, яка є предметом спору по даній справі, а саме: від точок А до Б земельна ділянка гр. [PERSON] ; від Б до В землі сільської ради (проїзд); від В до Г вулиця Леніна; від Г до А земельна ділянка гр. [PERSON] станом на 20 січня 1999 року. Згідно з копією рішення № РВ-5300376972024 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 17.07.2024 Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області було відмовлено [PERSON] у реєстрації земельної ділянки. Згідно з Порядком ведення Державного земельного кадастру встановлено, що відповідно до вимог п.6 ст.24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» підставою відмови є знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини (перетин ділянок з ділянкою 7124982000:03:002:0661), площа співпадає на 98,0868 %. Згідно з копією висновка експерта № 1311/24 за результатами проведення експертного земельного-технічного дослідження від 13 листопада 2024 року встановлено, що на основі інструментально-аналітичних досліджень, можна зробити висновок, що земельна ділянка площею 0,1904 га кадастровий номер 7124982000:03:002:0661 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належить на праві приватної власності гр. [PERSON] (дата реєстрації права власності 26.10.2018) накладається (перетинається) на земельну ділянку, площею 0,1824 га, яка знаходиться у приватній власності гр. [PERSON] (спадкоємець [PERSON] ), яка їй належить згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серія та номер: ЧР 17-4-37, дата видачі 20.01.1999, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №35, видавник: голова Вергунівської сільської ради. Площа перетину становить 0,1786 га (1786 кв.м.) або у відсотковому співвідношенні 98,1%. Каталог координат, лінійні проміри, конфігурація земельних ділянок описані в дослідницькій частині висновку та схематично зображені в Додатку № 1 до цього висновку. Координати поворотних точок (та проектних межових знаків) меж земельної ділянки, опис суміжних землевласників та землекористувачів зображені в Додатку № 2 до цього висновку. Каталог координат кутів зовнішніх меж землекористування [PERSON] та [PERSON] відповідно зображені в Додатках № 3 та № 5 до цього висновку. Згідно з копією будівельного паспорта на забудову земельної ділянки виданого відділом містобудування та архітектури Черкаської районною державною адміністрацією Черкаської області затверджено план забудови земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . 2.3. Відповідно до копії витягу з рішення Вергунівської сільської ради № 15-6 від 12.09.2016 «Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок» [PERSON] надано дозвіл замовити в організаціях, які мають дозвіл (ліцензію) виготовлення проектів землеустрою щодо відведення у власність громадян земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд в с. Нечаївка Черкаського району Черкаської області, площею 0,18 га. Відповідно до викопіюваної копії з планового матеріалу адмінтериторії Вергунівської сільської ради с. Вергуни вул. Свято-Троїцька встановлено, що земельна ділянка розташована в адмінмежах Вергунівської сільської ради, в межах населеного пункту [ADDRESS] . Цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Орієнтовною площею 0,18 га. На замовлення [PERSON] на підставі договору № 33 від 03.05.2018 ФОП Інженером - землевпорядником [PERSON] розроблено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] , площею 0,1904 га у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) яка розташована в [ADDRESS] . Планом меж земельної ділянки встановлено опис меж сумісних землевласників (землекористувачів), а саме: від А - Б зем.діл.гр. [PERSON] ; від Б - В землі Вергунівської сільської ради; від В - А зем.діл.гр. [PERSON] . Згідно з копією кадастрового плану земельної ділянки описано каталог координат кутів зовнішніх меж земельної ділянки з №Х та №Y, крім того, опис меж сумісних землевласників (землекористувачів), а саме: від А - Б зем.діл.гр. [PERSON] (кад № 7124982000:03:002:0484); від Б - В землі Вергунівської сільської ради (кад № - дані відсутні); від В - А зем.діл.гр. [PERSON] (кад № 7124982000:03:002:0024). На запит адвоката № 8 від 06.02.2025 архівним відділом Черкаської районної державної адміністрації надано копію рішення Вергунівської сільської ради № 44-5 від 08.10.2018 «Про затвердження проектів землеустрою та надання земельних ділянок у власність». Згідно з копії рішення Вергунівської сільської ради № 43-5 від 08.10.2018 «Про затвердження проектів землеустрою та надання земельних ділянок у власність» встановлено наступне. Пунктом 2. затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] площею 0,1904 га у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) яка розташована в [ADDRESS] . Пунктом 2.2. надано гр. [PERSON] земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1904 га в [ADDRESS] по фактичному користуванню землі сільськогосподарського призначення рілля - 0,1904 га. Пунктом 2.3. земельну ділянку площею 0,1904 га віднесено до категорії земель - житлової та громадської забудови. Пунктом 2.4. доручено гр. [PERSON] зареєструвати Свідоцтво права власності на земельну ділянку (кадастровий номер 7124982000:03:002:0661) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в реєстраційній службі. Відповідно до копії рішення Вергунівської сільської ради № 40-2 від 11.06.2018 «Про внесення змін в рішення сесії Вергунівської сільської ради від 12.09.2016 р. № 15-6» внесено зміни в рішення сесії Вергунівської сільської ради від 12.09.2016 р. № 15-6 п. 1.1.2 змінивши з площі 0,18 га на площу 0,1904 га. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.03.2025 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7124982000:03:002:0661, площею 0,1904 га зареєстровано за [PERSON] , на підставі рішення органу місцевого самоврядування № 43-5 від 08.10.2018. Дата, час державної реєстрації 26.10.2018 об 09:16:01. Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.09.2018 № НВ-7107516982018 Міськрайонним управлінням у Черкаському районі та м. Черкасах Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області 14 вересня 2018 року проведено державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 7124982000:03:002:0661, площею 0,1904 га. Додатком до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.09.2018 № НВ-7107516982018 встановлено опис меж, а саме: від А до [PERSON] ; від Б до В - Вергунівська сільська рада; від В до [PERSON] . Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності від 02.11.2018 № НВ-143746009 власником земельної ділянки кадастровий номер 7124982000:03:002:0661, площею 0,1904 га є [PERSON] . 2.4. Згідно з копією протоколу X сесії сільської ради XXІІ скликання від 04 січня 1997 року «Про затвердження раніше виділеної рішеннями сесії сільської ради та виконкомом сільської ради земельні ділянки під забудову індивідуальних жилих будинків громадянам жителям сіл Вергуни та Нечаївка», зокрема [PERSON] , виділено земельну ділянку площею 0,19 га. Згідно з копією витягу з книги реєстрації громадян, яким передано земельні ділянки у приватну власність зареєстровано право власності на земельну ділянку, площею 0,36 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] № 35. Згідно з копією листа «Про надання інформації» № 29-23-0.2-805/2-25 від 07.02.2025 Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області за інформацією Відділу № 4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління (далі - Відділ №4) технічна документація по складанню державного акта на право власності на земельну ділянку громадянки [PERSON] , площею 0,36 га, що розташована за адресою: с. Нечаївка, Вергунівська сільська рада у місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель відсутня. Згідно з копією висновка експерта про вартість земельної ділянки, площею 0,1824 га, яка розташована в с. Нечаївка Черкаського району Черкаської області, з цільовим призначенням для ведення підсобного сільського господарства, станом на 26 лютого 2025 року (термін дії звіту 1 рік) складає 115 000,00 грн (сто п`ятнадцять тисяч гривень) без ПДВ. 2.5. 29 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Ткаченко Інни Павлівни із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] . Згідно з копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 53118179 від 29.08.2018, зареєстрована спадкова справа № 62914242 в спадковому реєстрі у нотаріуса за №43-2018. Спадкодавець: [PERSON] . З належним чином завіреної копії спадкової справи № 43-2018, що надіслана на виконання ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 09 червня 2025 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Ткаченко Інною Павлівною, вбачається, що [PERSON] було видано такі Свідоцтва, а саме: - Свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.02.2019 зареєстрованого в реєстрі за №383 на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - Свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.09.2024 зареєстрованого в реєстрі за №4339 на земельну ділянку, площею 0,0989 га, кадастровий номер 7124982000:04:001:0430, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для ведення підсобного сільського господарства; - Свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.09.2024 зареєстрованого в реєстрі за №4341 на земельну ділянку, площею 0,0775 га, кадастровий номер 7124982000:04:001:0432, що розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Нечаївка, цільове призначення для ведення підсобного сільського господарства. 3. Релевантні джерела права 3.1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Частиною другою статті 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. У статті 41 Конституції України проголошується, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 3.2. Статтею 328 ЦК України унормовано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статей 22, 23 ЗК України від 18 грудня 1990 року (у редакції станом на дату видачі державного акта) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. 3.3. Нормами частини першої статті 81 ЗК України визначено способи набуття права власності на земельні ділянки, а саме: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). В силу частини першої, третьої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Надання громадянину у власність земельної ділянки, що вже перебуває у власності або користуванні іншої особи, проводиться лише після припинення права власності чи права користування на земельну ділянку в порядку, визначеному законом. Відповідно до частини першої статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. 3.4. Відповідно до ч. 1,5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 1,3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно із ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. 3.5. У частині третій статті 388 ЦК України передбачено, що якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Суд встановив, що [PERSON] набула право власності на земельну ділянку площею 0,36 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території с. Нечаївка Вергунівської сільської ради на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЧР 17-4-37 від 20.01.1999. Зазначений Державний акт виданий на підставі рішення виконавчого комітету Вергунівської сільської Ради народних депутатів від 27.01.1995 № 4 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 35. Вказаний Державний акт містить дані щодо трьох земельних ділянок, а саме графічне зображення (план зовнішніх меж) трьох земельних ділянок, опис меж земельних ділянок (перелік суміжних землевласників (землекористувачів). Відповідно до ст. 23 ЗК України від 18 грудня 1990 року (у редакції станом на дату видачі державного акта) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Відповідно до пункту 2 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Згідно підпункту 2 частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними, якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. До 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передавалися у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснювалась у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними (п. 9,10 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр») Із 01 січня 2013 року у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються, а право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, право власності на спірну земельну ділянку набуте [PERSON] у встановленому законодавством порядку та відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття цього права. З огляду на вказане, суд відхиляє доводи представника відповідача адвоката Назаренко Л.А. про те, що у [PERSON] не виникло право власності на земельну ділянку у зв`язку з відсутністю державної реєстрації цих прав, відсутністю технічної документації чи рішення органу місцевого самоврядування, оскільки таке право посвідчується Державним актом. Крім того, суд враховує, що відомостей про те, що право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку оспорювалось та вищевказаний Державний акт скасовувався матеріали справи не містять. 4.2. Матеріалами спадкової справи підтверджується, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину, у тому числі спірну земельну ділянку, прийняв її син позивач [PERSON] , подавши нотаріусу у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини у порядку спадкування за законом. При цьому позивач отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на дві земельні ділянки, площею 0,10 га (ділянка 1) та 0,08 га (ділянка 3) на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЧР 17-4-37 від 20.01.1999. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку (ділянку 2), яка належала його матері на підставі зазначеного Державного акта, нотаріус позивачу відмовив у видачі, оскільки за даними земельного кадастру та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником зазначеної земельної ділянки є [PERSON] , право власності у якого виникло на підставі рішення Виконкому Вергунівської сільської ради № 43-5 від 08.10.2018. Рішенням Вергунівської сільської ради № 43-5 від 08.10.2018 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано [PERSON] земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1904 га в [ADDRESS] по фактичному користуванню землі сільськогосподарського призначення рілля - 0,1904 га; п. 2.3. вказаного рішення земельну ділянку площею 0,1904 га віднесено до категорії земель житлової та громадської забудови. 4.3. Суд враховує висновки, викладені Великою палатою Верховного Суду у постанові від 22 січня 2025 року у справі№ 446/478/19 (провадження № 14-90цс23) де зазначено, що для вирішення подібних спорів земельна ділянка (підстави для витребування якої наявні) має бути ідентифікована, зокрема, шляхом визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі (стаття 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр»). Виконання дослідження з визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі потребує спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Тому результати таких досліджень можуть міститись, зокрема, у висновку експерта. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (статті 102-113 ЦПК України). Суд встановив факт накладення земельної ділянки, яка передана [PERSON] на підставі вказаного вище рішення Вергунівської сільської ради (кадастровий номер 7124982000:03:002:0661)на спірну земельну ділянку (ділянка 2), що належала [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЧР 17-4-37 від 20.01.1999. Вказані обставини підтверджуються висновком експерта №1311/24 за результатами проведення експертного земельного-технічного дослідження від 13 листопада 2024 року. Відповідно до вказаного висновку експерта, земельна ділянка площею 0,1904 га кадастровий номер 7124982000:03:002:0661, яка належить на праві приватної власності [PERSON] накладається (перетинається) на земельну ділянку, площею 0,1824 га, яка знаходиться у приватній власності [PERSON] , яка їй належить згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серія та номер: ЧР 17-4-37, дата видачі 20.01.1999, площа перетину становить 0,1786 га (1786 кв.м.) або у відсотковому співвідношенні 98,1%. Вказаний висновок експерта є належним та достовірним доказом та не спростований стороною відповідачів, позивач довів суду належність вказаного доказу, а відповідачі не навели переконливих заперечень щодо неможливості його врахування судом. Заявляючи про сумніви у правильності висновку експерта №1311/24 за результатами проведення експертного земельного-технічного дослідження від 13 листопада 2024 року з тих підстав, що експерт невірно ідентифікувала земельну ділянку, клопотання про проведення у справі додаткової чи повторної земельно-технічної експертизи відповідачами не заявлялось. Суд також бере до уваги рішення № РВ-5300376972024 від 17.07.2024 Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, яким відмовлено [PERSON] у реєстрації земельної ділянки на підставі знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини (перетин ділянок з ділянкою 7124982000:03:002:0661), площа співпадає на 98,0868 %. Крім того, суд враховує пояснення, надані судовим експертом Окрепкою А.І., яку суд викликав у судове засідання для надання усних пояснень щодо її висновку, про те, що під час складання висновку експерта було порівняно координати поворотних точок, які надані при реєстрації земельної ділянки [PERSON] з фактичним місцем знаходженням земельної ділянки із конфігурацією, описом меж ділянки, суміжними землевласниками, зазначеними у державному акті, виданому на ім`я [PERSON] . Суд вважає необґрунтованими заперечення представників відповідачів щодо зазначення різних населених пунктів розташування земельної ділянки, а саме що в Державному акті, належному [PERSON] , зазначено місце розташування земельної ділянки с. Нечаївка Вергунівської сільської ради, а місцем розташування зареєстрованої за [PERSON] земельної ділянки є с. Вергуни. Суд зазначає, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ЧР 17-4-37 від 20.01.1999 видано [PERSON] на три земельні ділянки. Крім того, с. Вергуни та с. Нечаївка є два села, які межують одне з одним. Як вбачається з Державного акта місцерозташування щодо кожної земельної ділянки в ньому не розписано. Ідентифікація спірної земельної ділянки підтверджується висновком експерта №1311/24 за результатами проведення експертного земельного-технічного дослідження від 13 листопада 2024 року. Суд вважає, що позивач довів факт накладення земельної ділянки, яка передана [PERSON] на підставі вказаного рішення Вергунівської сільської ради (кадастровий номер 7124982000:03:002:0661) на спірну земельну ділянку, що належить [PERSON] , яку він успадкував після смерті [PERSON] . Отже,рішення Вергунівської сільської ради № 43-5 від 08.10.2018, згідно з яким передано у власність [PERSON] земельну ділянку, є незаконним в частині передачі земельної ділянки, що накладається на земельну ділянку, належну позивачеві,оскільки земельні ділянки передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. При цьому суд врахував, що законодавство України, закріплюючи принцип непорушності права власності, вказує на те, що земельна ділянка, право власності на яку за часом виникло пізніше, і буде тією земельною ділянкою «яка накладається», в той час, як земельна ділянка, право власності на яку зареєстровано раніше - земельною ділянкою, «на яку накладається». 4.4. Також суд критично оцінює твердження представника відповідача про закінчення строку позовної давності на час звернення до суду. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивач дізнався про порушення свого права, отримавши постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 451/02-31, видану 11.09.2024 приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Ткаченко Інною Павлівною, якою йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку. Отже, строк давності для звернення позивача з цим позовом до суду не сплинув. 4.5. Щодо меж втручання у права відповідача [PERSON] , суд наголошує на тому, що ЦК України за загальним правилом захищає права винятково добросовісного набувача й лише у разі набуття майна за відплатним договором, а не у випадках його набуття безоплатно, що кореспондується з приписами частини третьої статті 388 ЦК України, за змістом якої, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. 4.6. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 січня 2025 року у справі №446/478/19 виснувала про ефективність витребування як способу захисту прав особи, яка позбавлена володіння земельною ділянкою, але таке витребування можливе лише у межах тієї частини земельної ділянки, що накладається на її земельну ділянку. Правовідносини у цій справі та у справі № 446/478/19 є подібними, оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 січня 2025 року у справі № 446/478/19 вирішувала питання щодо способу захисту прав законного володільця земельної ділянки, на яку частково накладаються земельні ділянки, що перебувають у власності інших осіб. Велика Палата Верховного Суду також вказала, що усталеною є практика Великої Палати Верховного Суду, коли позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, а отже, належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідними для ефективного відновлення порушеного права (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14- ц (провадження № 14-256цс18), від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц (провадження № 14-93цс20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово викладала висновки, відповідно до яких, якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від цієї особи (стягнення з неї) нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову щодо такого майна, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого володіння, є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за кінцевим набувачем, який є відповідачем (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.112018 у справі № 488/5027/14-ц (пункти 98, 123), від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункти 115, 116), від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18 (пункт 80), від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13(пункт 10.29), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункти 63, 74), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц(пункт 146). У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункти 85, 86), від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (пункт 38), від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 (пункт 34), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 74), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 148). Отже, належним способом захисту права особи, яка позбавлена володіння земельною ділянкою, є віндикаційний позов. Судове рішення про витребування частини земельної ділянки, що накладається, є підставою для внесення інформації щодо прав на земельні ділянки до Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в порядку, визначеному законодавством (п. 127 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2025 року у справі № 446/478/19). Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З врахуванням змісту права, за захистом якого звернувся позивач, а також характеру його порушення, належним способом захисту є витребування у відповідача [PERSON] частини земельної ділянки, що накладається на земельну ділянку позивача. Відтак позовна вимога про витребування у відповідача частини земельної ділянки підлягає задоволенню. Разом з тим, відсутні правові підстави для задоволення позову в частині скасування державної реєстрації земельної ділянки та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом через обрання позивачем неефективного способу захисту порушеного права. Подібний висновок також наведено в постанові Верховного суду у справі № 681/1464/21 від 11.03.2025. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією від 29.03.2025 про сплату судового збору в сумі 3 634,00 грн. Крім того, позивач сплатив 1000 грн. за висновок експерта про вартість земельної ділянки згідно квитанції від 26.02.2025; 15145,60 грн. - за висновок експерта за результатами проведення земельно-технічного дослідження згідно квитанції від 13.11.2024 та витрати на правничу допомогу у розмірі 20000 грн. згідно квитанції від 29.03.2025. З огляду на те, що суд задовольнив одну позовну вимогу (майнового характеру) та відмовив у задоволенні двох позовних вимог, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню: пропорційно розміру задоволених позовних вимог судовий збір у загальному розмірі 1211,20 грн. (по 605,60 грн. з кожного відповідача); з огляду на задоволення вимоги про витребування частини спірної земельної ділянки: витрати за складення висновку експерта у сумі 15145,60 грн. (по 7572,80 грн. з кожного відповідача) та витрати за складення висновку експерта у сумі 1000 грн. (по 500 грн. з кожного відповідача); витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 6666,67 грн. (по 3333,33 грн. з кожного відповідача).

Outcome: partial