Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. У грудні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначає, що перебуває у шлюбі із відповідачем із 02.07.2024. Шлюб був зареєстрований Козятинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області (м. Київ) по актовому запису № 114. Указані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 02.07.2024. Позивач просить розірвати шлюб із відповідачем, через різні погляди на спільне (сімейне) життя втрату почуття любові та поваги один до одного, шлюбні відносини припинили своє існування. Позивач зазначила, що протягом останнього року стосунки з Відповідачем поступово погіршувались, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, втратили довіру до одне одного, стали частими сварки, в причину різних поглядів на шлюб та родину. В кінцевому результаті все це привело до того, що вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично родина припинила своє існування. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Суд ухвалою від 30.01.2026 прийняв указану вище позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Виклик відповідача здійснювався шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті суду (офіційний портал судової влади України). Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися. Сторони до суду не з`явились. Позивач у позовні заяві просила здійснювати розгляд усіх судових засідань у відсутність позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки належним чином повідомлений відповідач повторно не з`явився у судове засідання, а позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне. Судом встановлено, що 02.07.2024 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Шлюб був зареєстрований Козятинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) по актовому запису № 114. Указані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 02.07.2024. Після реєстрації шлюбу подружжю присвоєно спільне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до положень ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», здійснено роз`яснення про те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно зі ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану шлюб припиняється у день реєстрації розірвання шлюбу. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - факту припинення між сторонами шлюбних стосунків, суд вважає, що сім`я сторін існує формально та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам останніх, що має істотне значення. При цьому, судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові, а саме те, що протягом останнього року стосунки з Відповідачем поступово погіршувались, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, втратили довіру до одне одного, стали частими сварки, в причину різних поглядів на шлюб та родину. В кінцевому результаті все це привело до того, що вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично родина припинила своє існування. Позивач зазначила, що на даний час, Позивач та Відповідач сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Подружжя дітей не має. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, даний позов є таким, що підлягає до задоволення, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, зокрема позивача. За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Позивач у позовній заяві не просить здійснити розподіл судових витрат.

Outcome: approved