Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Зміст позовних вимог [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить: - розірвати шлюб між нею, [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований 30.09.2009 у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва; - визнати, що сторони не мають взаємних майнових претензій; - визнати, що за взаємною згодою сторін місцем проживання неповнолітніх дітей визначено місце проживання позивачки. Позовна заява обґрунтована тим, що сімейне життя не склалося, спільне проживання припинено з лютого 2025 року. Причини розірвання шлюбу є особистими, але обидві сторони дійшли згоди щодо неможливості подальшого спільного життя. Відновлення шлюбу неможливе, обидва подружжя не мають наміру поновлювати сімейні відносини. Майнових претензій один до одного не мають. Питання щодо утримання та виховання дітей вирішено за взаємною згодою. Також, за взаємною згодою сторін, місцем проживання неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] - визначено місце проживання позивачки, [PERSON] . Позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дітей. Також просить суд не надавати строку для примирення, оскільки це не сприятиме збереженню сім`ї. Повідомлення учасників справи Всі учасники справи повідомлені про розгляд справи належним чином. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги про розірвання шлюбу та просила їх задовольнити. Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету, що підтверджується відповідною довідкою. Фактичні обставини справи, встановлені судом Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 вересня 2009 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї, актовий запис за № 2149, що підтверджується виданим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.09.2009. Сторони є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Норми права та мотиви суду Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною першою статті 24 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з положеннями частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне життя у подружжя не склалось у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя. Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, примирення є неможливим. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу призведе до порушення інтересів сторін, тому наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. При цьому, позовні вимоги про визнання, що сторони не мають взаємних майнових претензій та визнання, що за взаємною згодою сторін місцем проживання неповнолітніх дітей визначено місце проживання позивачки, не можуть бути задоволені судом, оскільки суд вирішує питання тоді, коли між сторонами є спір.

Outcome: partial