Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Витріщак Т.І. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позовні вимоги мотивує тим, що 05.12.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Золотоноші Золотоніського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що вчинено відповідний актовий запис №192. Відповідно до рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22.12.2022 у справі № 695/2910/22 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. У період шлюбу за спільні кошти подружжям [PERSON] було набуто майно у спільну сумісну власність: житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] ; земельну ділянку з кадастровим номером 7110400000:09:005:0081 площею 0,0747 га по [ADDRESS] ; транспортний засіб CITROEN JUMPY, 1999 року випуску, об`єм двигуна 1905. Станом на сьогодні між колишнім подружжям не досягнуто згоди щодо поділу спільного майна, тому позивач звертається до суду для вирішення цього спору. Співвідношення дійсної вартості нерухомого майна, набутого колишнім подружжям [PERSON] під час шлюбу становить: житловий будинок - 278 485 грн.; земельна ділянка з кадастровим номером 7110400000:09:005:0081 - 111 394 грн. Позивач має в особистій приватній власності житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] на підставі договору дарування житлового будинку від 28.11.2012. Забезпечена житлом. Відповідач [PERSON] особистим житлом не забезпечений. Згідно рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.04.2024 у справі №695/1991/23 задоволено позовні вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні житловим будинком з надвірними спорудами по [ADDRESS] шляхом припинення права [PERSON] на користування житловим будинком та його виселення. Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Застосування будь-яких засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту відповідають вимогам закону та є ефективними. У постанові ВС від 31 серпня 2023 року у справі № 686/9818/22 виснувано правову позицію, згідно якої при поділі майна подружжя суди виходять із кількості об`єктів нерухомого майна, фактичного користування цим майном, дотримання прав позивача на житло, величини часток у спільному сумісному майні подружжя, необхідності того щоб такий поділ не зумовлював у співвласників потребу після судового рішення знову домовлятися про порядок поділу цього ж майна чи пред`являти позов. У випадку неможливості здійснити поділ майна подружжя без виплат и одному із них компенсації - визначити розмір такої компенсації. Тлумачення положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, ідо частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку. У справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач, не вимагається обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду: від 03 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц (провадження № 61-37616 св 18); від 03 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц (провадження № 61-46326св18); від 30 вересня 2020 року у справі № 552/1514/19 (провадження № 61-21084 св 19). Відтак, належним та справедливим способом поділу нерухомого майна - спільної сумісної власності колишнього подружжя [PERSON] є: визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7110400000:09:005:0081; визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] ; стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у сумі 83 545,55 грн. як різницю у вартості майна подружжя. Такий спосіб (варіант) поділу майна подружжя враховує інтереси колишнього подружжя [PERSON] (кожен з колишнього подружжя буде забезпечений житлом), усуває необхідність після судового рішення знову домовлятися про порядок поділу цього ж майна чи пред`являти позов. Виплата [PERSON] компенсації різниці вартості майна подружжя забезпечить дотримання принципу величини (рівності) часток у спільному сумісному майні подружжя. Транспортний засіб CITROEN JUMPY, 1999 року випуску, подружжям [PERSON] було придбано у період шлюбу на підставі договору купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ 15.06.2017. Це підтверджується листом РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській області від 18.04.2024 за № 31/31 -В-79аз. Цим же листом повідомлено про відчуження [PERSON] цього транспортного засобу 09.08.2023 року. Відчуження транспортного засобу відбулося у період після розірвання шлюбу. Згоду на відчуження цього транспортного засобу [PERSON] не надавала. Про його відчуження позивач довідалася, отримавши лист РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській області від 18.04.2024 за № 31/31 -В-79аз. Отримані за транспортний засіб грошові кошти відповідач використав одноособово на власний розсуд, без врахування інтересів іншого подружжя. Згідно Висновку експерта № 49 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню середньої ринкової ціни транспортного засобу, складеного 22 квітня 2024 року середня ринкова вартість транспортного засобу CITROEN JUMPY, вантажопасажирський, 1999 року випуску, об`єм двигуна - 1905, становить 126 730 грн.. З урахуванням цього належним способом захисту прав позивача у справі про поділ майна подружжя є стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 63 365 грн. як компенсації 1/2 частини вартості відчуженого транспортного засобу. Враховуючи викладене вище, представник позивача просила суд: в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за позивачем право влоасності на земельну ділянку з кадастровим номером 7110400000:09:005:0081 площею 0,0747 га за адресою по [ADDRESS] .. Визнати за відповідачем право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою по [ADDRESS] .. Стягнути із відповідача на користь позивача: грошові кошти в сумі 63365 грн. як компенсацію 1/2 частини відчуженого автомобіля вантажопасажирського фургона CITROEN JUMPY 1999 року випуску, об`єм двигуна 1905; грошові кошти у сумі 83545,50 грн. як компенсацію різниці вартості нерухомого майна подружжя. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.06.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. 27 березня 2024 року від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, у якій просила в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за позивачем право влоасності на земельну ділянку з кадастровим номером 7110400000:09:005:0081 площею 0,0747 га за адресою по [ADDRESS] .. Визнати за відповідачем право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою по [ADDRESS] ; теплоакумулятор Alter, вартістю 18900 грн.; твердопаливний котел Alter Classic, вартістю 34000 грн.; морозильну скриню GORENIE FH50EAW, вартістю 19300 грн.; електром`ясорубку GORENIE MG2000XE; теплицю металеву, вартістю 58600 грн.. Стягнути із відповідача на користь позивача: грошові кошти в сумі 63365 грн. як компенсацію 1/2 частини відчуженого автомобіля вантажопасажирського фургона CITROEN JUMPY 1999 року випуску, об`єм двигуна 1905; грошові кошти у сумі 83545,50 грн. як компенсацію різниці вартості нерухомого майна подружжя; грошові кошти у сумі 67249,50 грн. як компенсацію 1/2 частини вартості рухомого майна подружжя. Судові витрати покласти на відповідача. Заяву мотивувала тим, що предметом поділу майна колишнього подружжя [PERSON] , окрім майна зазначеного у позовній заяві, також є: теплоакумулятор Alter (ізол.) 500 л., вартістю 18 900 грн.; твердопаливний котел Alter Classic 16 кВт, вартістю 34 000 грн.; морозильна скриня Gorenie FH50EAW, вартістю 19 300 грн.; електром`ясорубка Gorenie MG2000, вартістю 3699 грн.; теплиця металева, вкрита полікарбонатом, вартістю 58 600 грн.. Це майно придбано подружжям [PERSON] за час перебування у шлюбі і його вартість (134 499 грн.) повинна бути врахована під час поділу майна подружжя. Дата придбання та вартість цього майна підтверджується видатковою накладною № ТМЕТ-18364 від 16.06.2022, квитанціями, висновком про вартість об`єкта оцінки. Після розірвання шлюбу, у період перебування позивача за межами України, відповідач, скориставшись безперешкодним доступом до будинковолодіння, вивіз вищевказане майно, яке знаходилося у житловому будинку по [ADDRESS] . Наразі відповідач володіє та користується спільнонажитим майном подружжя одноособово. Цей факт підтверджується, зокрема, довідками за результатами звернення до Золотоніського районного відділу поліції від 04.03.2024 та від 11.07.2024. З урахуванням того, що станом на момент поділу майна подружжя твердопаливний котел, теплоакумулятор, морозильна скриня, електром`ясорубка та теплиця знаходяться в одноособовому володінні та користуванні у відповідача, позивач має право на компенсацію половини вартості цього майна. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.06.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Постановлено розгляд проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 02.10.2024 витребувано: у приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Кондакової Нелі Володимирівни (місцезнаходження: м. Черкаси, бул. Шевченка буд. 218) копію договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.09.2019, посвідченого за № 1562; у приватного нотаріуса Золотоніського районного нотаріального округу Шипович Яни Іванівни (місцезнаходження: Черкаська обл., Золотоніський р-н, м. Золотоноша, вул. Незалежності буд. 15) копію договору купівлі-продажу житлового будинку від 23.12.2021, посвідченого за № 3679. Ухвалою суду від 04.02.2025 прийнято заяву про збільшення розміру позовних вимог у цивільній справі за позовом представника [PERSON] адвоката Витріщак Тетяни Іванівни до [PERSON] про поділ майна подружжя. Постановлено в подальшому розглядати справу з урахуванням збільшених позовних вимог. Представник відповідача адвокат Сененко К.В. 21.02.2025 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнала частково та просила: визнати за позивачем право власності на половину земельної ділянки з кадастровим номером 7110400000:09:005:0081 та на половину житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] ; визнати за відповідачем право власності на половину земельної ділянки з кадастровим номером 7110400000:09:005:0081 та на половину житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] ; в задоволенні інших позовних вимог відмовити. Обґрунтовувала тим, що в матеріалах справи містяться висновок експерта від 22.04.2024 № 49, консультації від 23.04.2024, висновок про оцінку рухомого майна, які складені з порушенням законодавства, не встановлюють чітку ринкову вартість, а тому окреслені докази не можуть братися судом до уваги. Теплоакамулятор Alter, твердопаливний котел Alter Classic, електром`ясорубка Gorenie MG2000XE, теплиця металева, знаходяться у безпосередньому володінні та користуванні позивача. Позивачем та його представником не надано до суду доказів в розумінні ЦПК України, що окреслене майно перебуває у безпосередньому володінні та користуванні відповідача, таких доказів не існує в природі, адже саме [PERSON] безпосередньо володіє майном. На адресу суду 04.03.2025 від представника позивача адвоката Витріщак Т.І. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначила, що висновок експерта від 22.04.2024 № 49, консультації від 23.04.2024, висновок про оцінку рухомого майна складені відповідно до чинного законодавства, а тому витрати, пов`язані з проведенням експертизи та оцінки майна підлягають відшкодуванню. Ухвалою суду від 28.05.2025 викликано у судове засідання для допиту [PERSON] в якості свідка. Закрито підготовче засідання у цивільній справі за позовною заявою представника [PERSON] адвоката Витріщак Тетяни Іванівни до [PERSON] про поділ майна подружжя та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача адвокат Витріщак Т.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача адвокат Сененко К.В. у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково з підстав зазначених у відзиві на позов. Просила визнати за позивачем право власності на половину земельної ділянки з кадастровим номером 7110400000:09:005:0081 та на половину житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] ; визнати за відповідачем право власності на половину земельної ділянки з кадастровим номером 7110400000:09:005:0081 та на половину житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] ; в задоволенні інших позовних вимог відмовити. Додатково пояснила, що відповідач наразі в м. Золотоноша Черкаської обл. не проживає і наміру проживати в подальшому не має. Транспортний засіб CITROEN JUMPY був проданий у розібраному стані. Частина коштів від продажу транспортного засобу була передана позивачу. З іншого спірного рухомого майна у відповідача перебуває лише морозильна скриня GORENIE. Де перебуває інше рухоме майно відповідачу не відомо. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення про те, що вона є матір`ю позивача. У жовтні 2022 року відповідач побив доньку, після чого вона виїхала з будинку, а через два тижні виїхала за межі України. За період спільного проживання подружжям було придбано майно: твердопаливний котел, морозильну камеру, теплицю, м`ясорубку та інше. Виробників рухомого майна свідок не пам`ятає. Донька зазначила у позові лише те майно, на яке були документи. Сусід повідомив, що він разом з відповідачем виносили з будинку морозильну скриню. Де наразі перебуває інше майно їй не відомо. Заслухавши представників сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 05.12.2012 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22.12.2022 у справі № 695/2910/22 розірваний. Рішення набрало законної сили 23.01.2023. Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 368548311 від 05.03.2024 будинок [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] . Дата державної реєстрації: 23.12.2021. Документи, подані для реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер 3679, посвідчений приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Шипович Я.І.. Відповідно до інформації з державного реєестру речових прав на нерухоме майно № 368548311 від 05.03.2024 земельна ділянка з кадастровим номером 7110400000:09:005:0081 по [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] . Дата державної реєстрації: 13.09.2019. Документи, подані для реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер 1562, посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Кондаковою Н.В.. Згідно відповіді на адвокатський запит РЕГІОНАЛЬНОГО СЕРВІСНОГО ЦЕНТРУ ГСЦ МВС У ВІННИЦЬКІЙ, ЧЕРКАСЬКІЙ ТА КІРОВОГРАДСЬКІЙ ОБЛАСТЯХ від 18.04.2024 № 31/31-В-79аз, відповідно до даних Єдиного державного реєстру МВС 15.06.2017 на [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований вантажопасажирський автомобіль CITROEN JUMPY 1999 року випуску, об`єм двигуна 1905, на підставі договору купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ. 09 серпня 2023 року вказаний автомобіль було перереєстровано на іншого власника. З викладеного вище вбачається, що вказане майно було придбане [PERSON] під час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] .. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина третя та четверта статті 12 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Згідно з ч.ч.1, 2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя відповідно до ст.61 СК України може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе лише за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 червня 2022 року у справі № 544/856/20 (провадження № 61-21406св21). Спірні будинок та земельна ділянка набуті сторонами за час шлюбу, тому у відповідності до чинного законодавства є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про необхідність поділу земельної ділянки з кадастровим номером 7110400000:09:005:0081 за адресою по [ADDRESS] та житлового будинку [ADDRESS] між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, при цьому не застосовує грошову компенсацію вартості частки майна, у зв`язку із відсутністю на це згоди відповідача та відсутності завчасно внесеної відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Що стосується поділу вантажопасажирського автомобіля фургона CITROEN JUMPY 1999 року випуску та морозильної скрині GORENIE FH50EAW,суд зазначає наступне. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 червня 2022 року у справі № 544/856/20 (провадження № 61-21406св21). Доказів того, що спірний автомобіль було продано в розібраному стані та частина коштів передана позивачу, відповідачем та його представником суду не надано, а тому суд виходить з того, що спірний автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, який підлягає поділу судом у зв`язку з недосягненням подружжям згоди щодо способу його поділу. У судовому засіданні представником відповідача повідомлено, що морозильна скриня GORENIE FH50EAW перебуває у володінні і користуванні [PERSON] .. Оскільки автомобіль було відчужено відповідачем проти волі позивача, суд доходить висновку про те, що дійсна його вартість має бути врахована судом при поділі майна між подружжям. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 22.04.2024 № 49 середня ринкова ціна вантажопасажирського автомобіля фургона CITROEN JUMPY 1999 року випуску, із дизельним двигуном об`ємом 1905 см.куб., на дату дослідження 22.04.2024 складає 126730 грн.. Листом судового експерта Березовського А.А. № 14/1 від 25.02.2025 повідомлено, що згідно переліку використаних нормативних і довідникових джерел інформації, приведених на другому арк. вказаного вище висновку, в перших двох нормативних документах /Л-1/ та /Л-2/ ним помилково був вказаний рік їх затвердження 1999. В дійсності дані нормативні документи були затверджені в 2003 році. У зв`язку з цим просив вважати вірну наступну редакцію вказаних нормативних і довідникових джерел інформації: Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092)/Л-1/; Національний стандарт № 1 Загальні засади оцінки майна і майнових прав (затверджений постановою КМУ № 1440 від 10.09.2003 р.) /Л-2/. Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки від 23.09.2024, ринкова вартість морозильної скрині GORENIE, розміром 84,7Х164,6Х71,7 см. об`ємом 500л. становить 19 300 грн.. Разом з тим, жодного клопотання про призначення судової авто-товарознавчої, товарознавчої експертиз стороною відповідача не заявлено, не надано суду альтернативних розрахунків вартості транспортного засобу і морозильної скрині GORENIE чи будь-яких доказів, які б спростовували оцінку, подану позивачем. Суд, діючи в межах процесуальних повноважень, не уповноважений самостійно збирати докази (ч. 4 ст. 13, ст. 81 ЦПК України). Відповідно, у разі відсутності доказів, що спростовують заявлену вартість спільного майна та враховуючи надані представником позивача матеріали, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог у цій частині, у тому числі щодо визначення вартості майна з метою поділу. Заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача грошової компенсації у розмірі 63365 грн. та 9 650 грн., що становить 1/2 частину від вартості вантажопасажирського автомобіля фургона CITROEN JUMPY 1999 року випуску та морозильної скрині GORENIE відповідно, сформовані з урахуванням середньої ринкової вартості аналогічних транспортних засобів та аналогів продажу інтернет мережі olx.ua морозильних камер. За відсутності клопотань про призначення експертної оцінки, а також з огляду на те, що відповідачем та його представником не подано жодних альтернативних розрахунків вартості зазначеного майна чи інших належних і допустимих доказів, які б спростовували подані позивачем оцінки, надані розрахунки вважаються обґрунтованими. Враховуючи викладене вище, у порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, необхідно визнати за [PERSON] право власності на морозильну скриню GORENIE FH50EAW. Стосовно поділу теплоакумулятора Alter, твердопаливного котла Alter Classic, електром`ясорубки GORENIE MG2000XE, теплиці металевої, суд зазначає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, з наступних підстав. Позивачем не надано належних і допустимих доказів щодо фактичного місця знаходження вказаного вище майна на час розгляду справи та не встановлено, у чиєму володінні чи користуванні вони перебувають. За відсутності таких даних, суд позбавлений можливості визначити правовий режим зазначеного майна як спільної сумісної власності подружжя та прийняти обґрунтоване рішення щодо його поділу або передачі одній із сторін. Належних доказів, що вказане рухоме майно перебуває у володінні та користуванні відповідача, стороною позивача не надано. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України. Обов`язок із доказування слід розуміти, як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування, і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 року у справі № 904/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58. постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 року у справі №904/2104/19, провадження №12-57гс21). Суд зазначає, що Європейський суд з прав людини зауважує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно доположень ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разізадоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Суд зауважує, що з урахуванням ціни позову при поданні позовної заяви до суду, позивач повинна була сплатити судовий збір у розмірі 3255,54 грн. (1% від вартості майна, на яке претендує позивач). Однак, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 6511,08 грн.. Відтак, сума судового збору у розмірі 3255,54 грн. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету України як зайво сплачена. Зважаючи, що судом задоволено позовні вимоги частково (82,30%), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору за подання до суду позовної заяви пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на загальну суму 2679,30 грн.. До судових витрат згідно з ст. 133 ЦПК України входять, зокрема, витрати пов`язані з розглядом судової справи, куди входять витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Позивач просить суд стягнути витрати за виготовлення консультації № 388/24 від 23.04.2024 (щодо ймовірної ринкової вартості земельної ділянки з кадастровим номером 7110400000:09:005:0081 за адресою по [ADDRESS] ), консультації № 388/24 від 23.04.2024 (щодо ймовірної ринкової вартості житлового будинку з надвірними спорудами за адресою по [ADDRESS] ), що становить 1400 грн., незалежної оцінки про вартість майна (зокрема, теплиці садової та морозильної камери GORENIE), що становить 800 грн.. Оскільки, позивачем заявлені до відшкодування 2200 грн. витрат не за висновок експерта, підготовлений на його замовлення, як учасника справи чи на підставі ухвали суду, а за консультації та оцінку рухомого майна для підтвердження вартості спірного майна, підстав відшкодування цих витрат відповідачем не вбачається. Частиною шостою статті 139 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. За проведення висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 22.04.2024 № 49позивачем було сплачено 1300 грн., про що свідчить Акт наданих послуг від 22.04.2024 та квитанція до прибуткового касового ордера № 49 від 22.04.2024. За таких обставин є підстави для відшкодування стороні позивача витрат на складення експертного висновку, підготовленого та отриманого на замовлення позивача, оскільки такий безпосередньо пов`язаний з розглядом справи та суд врахував цей висновок експерта, як доказ у справі. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Відтак, у відповідності до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути із відповідача на користь позивача кошти за проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 1069,90 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial