Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розподіл майна набутого за час шлюбу та визнання права власності на частку в майні, а саме просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 41,9 кв.м., житловою площею 25.9 кв.м., з надвірними будівлями: Б- гараж, К- зливна яма, Н- огорожа, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0349 гектарів, кадастровий номер 6323310100:02:002:0125 зареєстровано право власності 08.12.2023 року номер відомостей про речове право 52882739 за адресою: [ADDRESS] . В позовній заяві в підтвердження вимог позивач [PERSON] зазначила, що перебувала у шлюбі з 05 травня 2015 року з [PERSON] , який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Красноградського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №52. Дошлюбне прізвище позивачки [PERSON] . Від шлюбу мають сина, [PERSON] , [INFO] . У відповідності до заочного рішення Красноградського районного суду від 05.06.2023 року по справі №626/1255/23 шлюб між ними був розірваний. За час спільного проживання ними було придбано житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 41,9 кв.м., житловою площею 25.9 кв.м., з надвірними будівлями: Б - гараж, К - зливна яма, Н - огорожа, що підтверджується Договором купівлі продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 10 квітня 2020 року, який посвідчений приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області та зареєстрований в реєстрі за № 438. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку житловий будинок придбано Покупцем [PERSON] за згоди дружини [PERSON] , заява про згоду посвідчена приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Момот С.В. від 10.04.2020 року за №437. Даний житловий будинок Згідно витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку побудований на земельній ділянці площею, яка становить 0,0349 гектарів, кадастровий номер 6323310100:02:002:0125, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості оціночна вартість об`єкта оцінки 931 880, 29 грн. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.09.2025 року зазначено, що на земельну ділянку, площею 0,0349 гектарів, кадастровий номер 6323310100:02:002:0125, зареєстроване право власності 08.12.2023 року номер відомостей про речове право 52882739 за [PERSON] . Від представника позивача [PERSON] , адвоката Лобач Н.І., до суду надійшла заява в якій просить справу розглядати за відсутності сторони позивача, позов підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно через поштове повідомлення, про поважні причини неявки суд не повідомив та у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи в загальному провадженні та відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частина 1 статті 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як визначено в ч. 1 та 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України), ч. 3 ст. ст. 368 ЦК України), відповідно до частини 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 05.05.2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний заочним рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 05.06.2023 року. Під час перебування у шлюбі, а саме 10.04.2020 року сторони по справі придбали житловий будинок загальною площею 41,9 кв.м., житловою площею 25.9 кв.м., з надвірними будівлями: Б - гараж, К - зливна яма, Н - огорожа, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який знаходиться на земельній ділянці площею 0,0349 гектарів, кадастровий номер 6323310100:02:002:0125., що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 10 квітня 2020 року, який посвідчений приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області та зареєстрований в реєстрі за № 438. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку житловий будинок придбано Покупцем [PERSON] . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності право власності на даний будинок зареєстровано за [PERSON] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.09.2025 року зазначено, що на земельну ділянку, площею 0,0349 гектарів, кадастровий номер 6323310100:02:002:0125, зареєстроване право власності 08.12.2023 року номер відомостей про речове право 52882739 за [PERSON] . З наведених вище доказів видно, що вищезазначене майно, було набуте сторонами, як подружжям за час шлюбу, а отже є спільною сумісною власністю подружжя та позивач має законне право на їх поділ. Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. За частиною 5 статті 11 ЦК України цивільні прав та обов`язків можуть виникати з рішення суду. Відповідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи вимоги ч.1 ст. 70 СК України щодо рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності при поділі майна суд, вважає, що в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя для належного захисту у спірних правовідносинах, необхідно визнати право власності за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині житлового будинку загальною площею 41,9 кв.м., житловою площею 25.9 кв.м., з надвірними будівлями: Б - гараж, К - зливна яма, Н - огорожа, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0349 гектарів, кадастровий номер 6323310100:02:002:0125 зареєстровано право власності 08.12.2023 року номер відомостей про речове право 52882739 за адресою: [ADDRESS] . Згідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір за розгляд даного позову складає 4659,40 грн, які сплачено позивачем при зверненні до суду, який підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача. На підставі ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст. 60, 61, 63, 69,70 СК України та

Outcome: approved