Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

16.02.2026 до Воловецького районного суду Закарпатської області звернулася представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 41441 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги мотивовано тим, що 26.09.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір №1793497. Договір укладений в електронній формі. Після заповнення відповідачем відповідної електронної заявки на отримання споживчого кредиту на сайті Первісного кредитора в мережі Інтернет, що станом на момент укладення договору перебував за адресою https://selfiecredit.ua/, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» 26.09.2024 направило [PERSON] пропозицію укласти договір №1793497 про надання споживчого кредиту у вигляді розміщення в особистому кабінеті Позичальника на сайті повного тексту кредитного договору. В процесі заповнення заявки і реєстрації особистого кабінету позичальником ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» здійснив ідентифікацію і верифікацію особи. ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» на номер телефону [PERSON] , через телекомунікаційну систему надіслали одноразовий ідентифікатор, котрий у свою чергу Відповідачем було введено/відправлено ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» у відповідному розділі сайту, чим він прийняв пропозицію укладення Договору про надання фінансового кредиту. ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, шляхом перерахування грошових коштів на картку позичальника. 26.08.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу №01.02-34/25, відповідно до умов якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передав ТОВ «Свеа Фінанс», а ТОВ «Свеа Фінанс» прийняв права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у ТОВ ««Свеа Фінанс» за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «Свеа Фінанс». Відповідно до Додатку 1 (Реєстру Боржників) до договору факторингу №01.02-34/25 від 26.08.2025, в тому числі було відступлено і заборгованість до [PERSON] за кредитним договором №1793497 від 26.09.2024 у розмірі 41441 гривень. Станом на дату складання позовної заяви загальна сума заборгованості відповідача за вищезгаданим договором становить 41441 гривень, з них: 7000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту; 20441,00 гривень заборгованість по відсотках, 14000,00 гривень пеня. Ухвалою судді Воловецького районного суду Закарпатської області Павлюка С.С. від 17.02.2026 цивільну справу прийнято до свого провадження, відкрито провадженя та вирішено здійснювати розгляд справи в у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явилася, в позовній заяві зазначила, що просить провести розгляд справи без участі представника позивача, щодо винесення зачного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з?явилася, причини її неявки суду невідомі, про розгляд справи повідомлялася належним чином, зокрема, відповідач викликалася через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також жодних інших заяв та клопотань від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, проте не з`явилася в судове засідання без поважних причин та не повідомила про причини свої неявки в судове засідання, відзиву не подала, а представник позивача не заперечує щодо заочного розгляду справи, суд на підставі статей 280-282 Цивільного процесуального кодексу України ухвалив про заочний розгляд справи, про що 17.03.2026 прийнята відповідна ухвала. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які представник позивача посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України говориться, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.09.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір №1793497. Відповідно до п.1.1. договору, Товариство надало відповідачу кошти у кредит, а Споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно із п.1.2., 1.3., 1.4. Договору, сума кредиту становить 7000,00 гривень. Строк кредиту 350 дні. У п.3.1. вказано, що нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. Відповідно до п.4.4. Договору, споживач зобов`язаний у становлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи, пені та інші платежі передбачені Договором. Згідно із Розрахунком заборгованості за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредитом, загальна сума заборгованості становить 41441 гривень, з них: 7000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту; 20441,00 гривень заборгованість по відсотках, 14000,00 гривень пеня. ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, шляхом перерахування грошових коштів на картку позичальника. 26.08.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу №01.02-34/25, відповідно до умов якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передав ТОВ «Свеа Фінанс», а ТОВ «Свеа Фінанс» прийняв права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ». Відповідно до п.3.1.3. Договору, право вимоги переходить до ТОВ «Свеа Фінанс» після підписання Сторонами цього Договору, з моменту підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників за формою Додатку 5 Договору, та оплати Фактором суми Фінансування у строки, передбачені Договором, після чого Фактор стає Кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх Заборгованостей за Кредитними договорами. Згідно із Актом приймання-передачі Документації за Договором Факторингу, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передало, а ТОВ «Свеа Фінанс» прийняло Реєстр Боржників за договором Факторингу №01.02-34/25 від 26.08.2025. Відповідно до Витягу з Реєстру Боржників до договору Факторингу, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON] у розмірі 41441 гривень, з них: 7000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту; 20441,00 гривень заборгованість по відсотках, 14000,00 гривень пеня. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст.627 Цивільного кодексу України) Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Положенням ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст.610 ЦК України). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. За положеннями п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно правової позиції ВС в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, - боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «Свеа Фінанс» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору, що був укладений між первісним кредитором та [PERSON] . Щодо частини позовної вимоги про стягнення пені за договором, суд зазначає наступне: З ст.549 ЦК України вбачається, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно із ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідник положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на вищевказане, стягнення заборгованості за пенею, що становить 14000 грн не підлягає задоволенню. За таких обставин, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань та з урахуванням Закону України від 15.03.2022 №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, а саме за кредитним договором №1793497 від 26.09.2024 з відповідача підлягає стягненню 7 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20441,00 грн - сума заборгованості за відсотками, тобто в загальній сумі 27441,00 грн, але стягнення пені в розмірі 14 000 грн задоволенню не підлягає та у цій частині вимог слід відмовити. Разом з тим, при зверненні до суду з даним позовом позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» сплатило судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2662 гривень 40 копійок. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України згідно задоволених позовних вимог (які складають 66 % від суми вимог) судовий збір також підлягає частковому задоволенню (2662,40 * 66% / 100% = 1757, 20 грн).

Outcome: partial