Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернуласяся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на будинок. Позивач, обґрунтовуючи позов зазначила, що у 1978 році збудувала житловий будинок садибного типу с господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] . Вказує, що доказами, які підтверджують, що будинок належить їй є: довідка старости сіл Блистова, Лоска, Слобідка, Березова Гать Новгород-Сіверського району Чернігівської області, відміткою в паспорті, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно де зазначено що, земельна ділянка з кадастровим номером: 7423681200:03:000:0291 знаходиться у приватній власності позивача [PERSON] . Вказує, що 04 листопада 2025 року вона звернулася з заявою про реєстрацію даного житла до державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] , де їй було відмовлено з підстав, що за даною адресою зареєстровано право власності на житловий будинок за іншою особою. Тому змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. У судове засідання позивач не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився про місце, день та час розгляду справи в суді був повідомлений належним чином. Правом на відзив не скористався таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 29.11.2025 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 11.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Фактичні обставини, встановлені судом. За технічним паспортом на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , зазначена характеристика будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, де зазначено: А-1 житловий будинок, Б Навіс, В сарай, Г погріб, де І веранда 16,3 кв.м., ІІ комора 3,8 кв.м., 1 кухня 14,3 кв.м., 2 коридор 7,9 кв.м., 3 кімната 7,3 кв.м., 4 кімната 11,9 кв.м., 5 передпокій 17,3 кв.м. (а. с. 8-13). Згідно довідки № 471 від 03.10.2025 року старости сіл Блистова, Лоска, Слобідка, Березова Гать Новгород-Сіверського району Чернігівської області [PERSON] [INFO] , згідно по господарській книзі №4, є власником домогосподарства за адресою [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,25 га за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 7423681200:03:000:0291, реєстраційний номер 621826374236 (а.с. 5). Норми права, які застосував суд. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або не встановлено рішенням суду (ст. 328 ЦК України). Власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам (ч. 1 ст. 375 ЦК України). Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (ч. 2 ст. 375 ЦК України). Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу (ч. 4 ст. 375 ЦК України). За ст. 376 ЦК України, житловий будинок вважається самочинним будівництвом, якщо він збудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту. Проте, згідно з ч. 2 ст. 376, особа може набути право власності на таке майно за рішенням суду, якщо земельна ділянка була відведена під будівництво. За ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Висновок суду. Суд встановив, що житловий будинок [ADDRESS] був збудований позивачкою у період перебування у шлюбі з [PERSON] . Наявність технічного паспорта свідчать про те, що об`єкт не є самочинним будівництвом у розумінні ст. 376 ЦК України, а є об`єктом, на який право власності не було вчасно зареєстроване у зв`язку зі зміною процедури реєстрації в 2013 році. Позивач має Витяг з ДРРП та копію Державного акту на земельну ділянку, що підтверджує цільове призначення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку. Оскільки запис у Державному реєстрі речових прав відсутній, а отримати нові документи адміністративним шляхом неможливо, єдиним ефективним способом захисту права власності є його визнання в судовому порядку згідно зі ст. 392 ЦК України, відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved