Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

18.12.2025 року [PERSON] звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, посилаючись на наступні обставини. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка до дня смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими спорудами та приватизованої земельної ділянки площею 0,08 га для обслуговування даного домоволодіння, що розташовані за згаданою вище адресою. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось, заповідала [PERSON] . В липні 2011 року [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом, на підставі якої Першою Нікопольською держнотконторою було заведено спадкову справу №433/2011. Однак, тривалий час позивач не займалась оформленням спадщини, оскільки не могла знайти оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. В серпні 2025 року [PERSON] отримала постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка мотивована відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. З цих підстав позивач звертається до суду та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянки площею 0,08 га за кадастровим номером 1222955700:02:079:0023, наданої для обслуговування даного домоволодіння, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.01.2026 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, відповідачеві роз`яснено його право на подання відзиву на позовну заяву (а.с.20-21). Листом Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.01.2026 року у державного нотаріуса Полянського Ю.М. витребувано матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с.23). 16.03.2026 року від Першої Нікопольської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи №433/2011, заведена після смерті [PERSON] (а.с.35-39). Сторони в судове засідання не з`явились. 16.03.2026 року до канцелярії суду надійшла заява [PERSON] про розгляд справи без її часті, на заявлених позовних вимогах наполягає (а.с.40). 29.01.2026 року через підсистему «Електронний суд» від голови Червоногригорівської селищної ради Олександра Прокопенка надійшла заява про розгляд справи на стадії підготовчого провадження без участі представника відповідача, позовні вимоги підтримують (а.с.25-26). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи положення ч.4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути справу та ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Як встановлено судом, [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). До дня смерті вона була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з: - житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав померлій на підставі Свідоцтва про право особистої власності від 05.01.1996 року, виданого Червоногригорівською селищною радою і зареєстрованого в реєстрову книгу за № 11-47 (а.с.9); - приватизованої земельної ділянки площею 0,08 га за кадастровим номером 1222955700:02:079:0023, наданої для обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належала померлій на підставі Державного Акту на право приватної власності на землю від 11.03.1997 року (а.с.10). За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалось, заповіла [PERSON] . Заповіт складено 16.08.2010 року та посвідчено секретарем виконкому Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області Науменко В.А. (а.с.7). Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку спадщини згідно ст. 1241 ЦК України, судом не встановлено. 12.07.2011 року, тобто у встановлений законом строк, [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом, на підставі якої Першою Нікопольською держнотконторою було заведено спадкову справу №433/2011 після смерті [PERSON] (а.с.36-39). Постановою від 29.08.2025 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки нею не надані нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.12). Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] обрала спосіб захисту свого майнового права, визначений п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Згідно приписів ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, виходячи з того, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, суд вважає, що її право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. В матеріалах справи наявна копія Свідоцтва про право особистої власності на житло, виданого 05.01.1996 року Червоногригорівською селищною радою, згідно якого житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , належав [PERSON] . Крім того, право власності на земельну ділянку, площею 0,08 га за кадастровим номером 1222955700:02:079:0023, наданої для обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю від 11.03.1997 року. Таким чином, дослідивши надані письмові докази у суду не викликає сумніву той факт, що спадкове майно дійсно належало [PERSON] на праві приватної власності на законних підставах. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , але у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, вона позбавлена права на отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку. А тому, суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та приватизовану земельну ділянку, площею 0,08 га для обслуговування даного домоволодіння, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного й у відповідності зі ст.ст. 15, 16, 1216, 1218, 1225, 1266,1268 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 51, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України , суд -

Outcome: approved