Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Івано-Франківська міська рада звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати в розмірі 23 565 грн. 41 коп. В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено що Департаментом комунальних ресурсів та сільського господарства було проведено обстеження земельної ділянки кадастровий номер 2610100000:20:007:0199, що розміщена на [ADDRESS] . За результатами проведеного обстеження земельної ділянки складено акт обстеження земельної ділянки №134 від 29.11.2024 року. Земельна ділянка використовується для обслуговування гаража [PERSON] . Відповідно до даних з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за адресою [ADDRESS] розміщено гаражі, які належать [PERSON] (частка власності 27/100), [PERSON] (частка власності 27/100), Українському державно-кооперативному проектувально-вишукувальному і науково-дослідному об`єднанню «УкрНДІагропроект» (частка власності 46/100). Право власності [PERSON] зареєстроване 26.08.2010р. Вказаний об`єкт нерухомості розташований на земельній ділянці площею 0,0264га., яка, на підставі п.5.3 рішення Івано-Франківської міської ради від 14.07.2011 р. №300- 11, була передана [PERSON] в оренду, терміном на 5 років для обслуговування гаражу. Договір оренди земельної ділянки було зареєстровано 10.10.2011р. Термін дії договору оренди закінчився 10.10.2016р. і не продовжувався. Земельна ділянка, на якій здійснювалося обстеження за актом №134, сформована та їй присвоєно кадастровий номер 2610100000:20:007:0199, площа становить 0,0264 га. Цільове призначення земельної ділянки 12.09 для розміщення та експлуатації будівель і споруд іншого наземного транспорту. Безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою, які було нараховано Департаментом комунальних ресурсів по 31.12.2019р. в сумі 2288,66 грн. [PERSON] сплачено 2333,50 грн. (із переплатою в розмірі 44,84 грн.). Крім того, 19.06.2023 р. відповідач сплатив 4600 грн. за користування вказаною земельною ділянкою. На час обстеження право користування землею [PERSON] не оформлено. Відповідно до ст. 206 Земельного Кодексу України використання землі в країні є платним, об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Відповідно до даних Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 28.11.2024р [PERSON] за 2024 рік не здійснював декларування та сплату за користування земельною ділянкою кадастровий номер 2610100000:20:007:0199. Тобто, [PERSON] як власник нерухомого майна, що розташоване на земельній ділянці комунальної власності, користується вказаною земельною ділянкою, хоча такі речові права відповідно до ст. 125, 126 ЗК України не зареєстровані, плата за користування землею не вносилася, внаслідок чого Відповідач, без достатньої правової підстави зберіг в себе грошові кошти в обсязі орендної плати. Відповідно до розрахунку суми безпідставно збережених коштів за використання земельних ділянок комунальної форми власності на території Івано-Франківської міської територіальної громади сума безпідставно збережених коштів за період з 01.01.2020 року по 30.09.2025 року становить 23 565,41 грн. У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. Департаментом комунальних ресурсів та сільського господарства було проведено обстеження земельної ділянки кадастровий номер 2610100000:20:007:0199, що розміщені на [ADDRESS] . За результатами проведеного обстеження земельної ділянки складено акт обстеження земельної ділянки №134 від 29.11.2024 року. Земельна ділянка використовується для обслуговування гаража [PERSON] . P інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за адресою [ADDRESS] розміщено гаражі, які належать [PERSON] (частка власності 27/100), [PERSON] (частка власності 27/100), Українському державно-кооперативному проектувально-вишукувальному і науково-дослідному об`єднанню «УкрНДІагропроект» (частка власності 46/100). Право власності [PERSON] зареєстроване 26.08.2010р. Вказаний об`єкт нерухомості розташований на земельній ділянці площею 0,0264га., яка, на підставі п.5.3 рішення Івано-Франківської міської ради від 14.07.2011 р. №300- 11, була передана [PERSON] в оренду, терміном на 5 років для обслуговування гаражу. Договір оренди земельної ділянки було зареєстровано 10.10.2011р. Термін дії договору оренди закінчився 10.10.2016р. і не продовжувався. Земельна ділянка, на якій здійснювалося обстеження за актом №134, сформована та їй присвоєно кадастровий номер 2610100000:20:007:0199, площа становить 0,0264 га. Цільове призначення земельної ділянки 12.09 для розміщення та експлуатації будівель і споруд іншого наземного транспорту. Обстежувана земельна ділянка знаходиться в південній частині міста. Земельна ділянка прямокутної форми, частково огороджена та використовується для обслуговування гаражу. На ділянці розміщена одноповерхова цегляна споруда. Безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою, які було нараховано Департаментом комунальних ресурсів по 31.12.2019р. в сумі 2288,66 грн. [PERSON] сплачено 2333,50 грн. (із переплатою в розмірі 44,84 грн.). Крім того, 19.06.2023 р. відповідач сплатив 4600 грн. за користування вказаною земельною ділянкою. На час обстеження право користування землею гр. [PERSON] не оформлено. Відповідно до ст. 206 Земельного Кодексу України використання землі в країні є платним, об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Відповідно до даних Головного управління ДПС в Івано-Франківській області [PERSON] за 2024 рік не здійснював декларування та сплату за користування земельною ділянкою кадастровий номер 2610100000:20:007:0199. Тобто, [PERSON] як власник нерухомого майна, що розташоване на земельній ділянці комунальної власності, користується вказаною земельною ділянкою, хоча такі речові права відповідно до ст. 125, 126 ЗК України не зареєстровані, плата за користування землею не вносилася, внаслідок чого Відповідач, без достатньої правової підстави зберіг в себе грошові кошти в обсязі орендної плати. Відповідно до розрахунку суми безпідставно збережених коштів за використання земельних ділянок комунальної форми власності на території Івано-Франківської міської територіальної громади сума безпідставно збережених коштів за період з 01.01.2020 року по 30.09.2025 року становить 23 565,41 грн. Відповідно до п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Оскільки строк з 12.03.2020р. по 04.09.2025р. з врахуванням приписів ст. 265 ЦК України не з зараховується до позовної давності, позов заявлено в межах позовної давності. Сума розрахунку складається з розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки та ставки річної орендної плати в розмірі відсотку від нормативної грошової оцінки. Відповідно до Витягу № НВ-2601206342025 від 24.09.2025р. із технічної документації про нормативну грошову оцінку (НГО) земельної ділянки кадастровий номер 2610100000:20:007:0199 станом на 2025р, НГО становить 105246,55 грн. За 2024 рік сформовано витяг №2566 із технічної документації про нормативну грошову оцінку (НГО) земельної ділянки кадастровий номер 2610100000:20:007:0199 від 11.06.2024р. згідно якого нормативна грошова оцінка становить 93958,16 грн. Розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2023 рік підтверджується відповідними витягом №4609 із технічної документації про нормативну грошову оцінку (НГО) земельної ділянки кадастровий номер 2610100000:20:007:0199 від 13.07.2023р. згідно якого нормативна грошова оцінка становить 89 413,00 грн. Згідно листа ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 27.11.2023р., нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки змінювалася в зв`язку із введенням в дію Методики НГО земельних ділянок, що затверджена Постановою КМУ від 03.11.2021 №1147. Отже нормативно грошова оцінка даної земельної ділянки в 2022 році становить 77 753,28 грн.; з 10.11.2021 по 31.12.2021 становить 70 672,80 грн.; з 01.01.2020 по 09.11.2021 р. 141 348,24 грн.(незмінно). Щодо ставки річної орендної плати, то відсоток встановлено відповідно до рішення Івано-Франківської міської ради від 27.06.2019 року №148-27, а саме Додаток 3 до Порядку. З метою досудового врегулювання спору, 24.07.2025 року відповідачу надсилалась претензія із пропозицією добровільно сплатити суму безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної власності за період з 01.01.2020 року по 31.12.2024 року у розмірі встановленому законодавством, а саме 18 842,29 грн. Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно зі ст. 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування/ Статтею 206 ЗК України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Згідно з підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Згідно чинного законодавства України зобов`язання за підставами виникнення поділяються на договірні та позадоговірні. Позадоговірні зобов`язання можуть бути деліктними або безделіктними. Відсутність укладеного між Івано-Франківською міською радою та [PERSON] дійсного договору оренди земельної ділянки та/або іншого договору виключає договірні зобов`язання. Відсутність неправомірних дій (бездіяльності) відповідача означає відсутність господарського правопорушення (протиправних дій), і, як наслідок, виключає деліктні зобов`язання. З долучених до матеріалів доказів вбачається, що фактичний вступ Відповідачем у володіння і користування спірною земельною ділянкою стався в результаті дій, котрі є правомірними, адже ніяким чином не суперечать чинному законодавству. Фактичне володіння і користування земельною ділянкою відповідачем без укладення договору оренди землі станом на даний час в Україні також не вважається правопорушенням. Не є правопорушенням також і дії/бездіяльність відповідача, що безпосередньо стосуються порядку укладення договору оренди землі. Ні Законами України, ні підзаконними, ні локальними нормативними актами відповідачеві не визначено прямого і безумовного обов`язку підписати договір оренди земельної ділянки одночасно з набуттям права власності на об`єкт нерухомого майна, який на ній розташований. Таким чином, спірні правовідносини, які виникли між сторонами кваліфікуються як бездоговірні та безделіктні. Так, ч.2 ст. 1212 ЦК України визначено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Тобто, ці поширюють свою дію і на випадки набуття (збереження) майна в результаті правомірних дій. З аналізу змісту норм ст.ст. 1212-1214 ЦК України, абз.4 ч.1 ст. 144, абз.5 ч.1 ст.174 ГК України випливає, що зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобов`язання) виникає за одночасної наявності трьох умов: 1) відбувається набуття чи збереження майна; 2) правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні; 3) набуття чи збереження здійснюється за рахунок іншої особи. В даному випадку наявні усі три названі ознаки. Відповідач зберіг у себе майно, а саме кошти у вигляді орендної плати, що нараховується за володіння і користування земельною з кадастровим номером 2610100000:20:007:0199. Відсутність договору оренди земельної ділянки має фактичним наслідком набуття відповідачем володіння і користування чужою земельною ділянкою без відповідної грошової компенсації. В результаті відбулося збереження (заощадження) відповідачем належних до сплати за таке володіння і користування коштів у вигляді орендної плати. Згідно встановлених нормативів її розмір за спірний період склав 23 565, 41 грн. Правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні. Передача прав володіння і користування земельною ділянкою згідно 206 ЗК України, п.п.14.1.147 п. 14.1. ст. 14 ПК України здійснюється за плату, що має вноситися на користь позивача на підставі договору оренди земельної ділянки. Правові підстави для одержання відповідачем прав володіння і користування земельною ділянкою безоплатно відсутні. Так само відсутні правові підстави для не нарахування, несплати орендної плати за землю тощо. Відповідач зберіг майно саме за рахунок позивача. Власником відповідної земельної ділянки є територіальна громада м. Івано-Франківська в особі позивача. Згідно ст. 206 ЗК України, п.п.14.1.136 п.14.1. ст.14 ПК України власником майна фактично збереженого відповідачем (коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою) також є територіальна громада м. Івано-Франківська в особі позивача. Таким чином, збереження (заощадження) відповідачем коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою призвело до збільшення (накопичення) цих коштів у відповідача за рахунок їх неодержання позивачем. Незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельною ділянкою, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під категорію «виправдане очікування», що є загальновизнаною в тому числі в практиці визначення Європейського суду з прав людини. Згідно ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У відповідності до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. За допомогою цих норм навіть за відсутності ознак делікту, тобто при умові правомірної поведінки відповідача у спірних правовідносинах, досягається відновлення справедливої рівноваги між правами та охоронюваними законом інтересами сторін спору, що випливають з принципу платності користування землею. Такий висновок повністю узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного суду, викладеною у постановах від 25.05.2018 у справі №922/2976/17 та від 20.11.2018 року у справі №922/3412/17. Аналогічну позицію викладено у постановах Верховного Суду від 29.01.2019 у справі №922/595/18, від 28.01.2019 року у справі №922/3782/17. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено поняття принципу диспозитивності цивільного судочинства, та встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В процесі розгляду справи відповідачем не спростовано факту користування ним спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, також не спростовано правильність проведеного розрахунку боргу по несплаченій орендній платі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути 2422,40 гривень судового збору на користь позивача На підставі ст. ст. 96, 152, 206 Земельного кодексу України, ст. 1212 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved