Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У квітні 2025 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, вона є єдиною спадкоємицею після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Під час оформлення спадкових прав на майно після смерті матері позивачу стало відомо, що є арешт на квартиру [ADDRESS] . Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (архівний запис) накладено арешт на майно, яке належить [PERSON] . Спірне обтяження арешт, реєстраційний номер: № 1223671 накладено 06.08.2004 на підставі ухвали б/н Народного суду міста Бровари на вищевказану квартиру, власником якої вказаний [PERSON] . У 1994 році на розгляді у Броварському районному суді Київської області перебувала кримінальна справа № 1-66/1994, де одним з обвинувачених був [PERSON] . Вироком Броварському районному суді Київської області від 30.05.1994 [PERSON] засуджено до позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна. Вищевказана кримінальна справа знищена за закінченням строків зберігання. Згідно реєстрової книги заборон Броварської міської державної нотаріальної контори за 1989-1999-2000 роки та алфавітної книги реєстрації заборон 1956-1995 роки вбачається, що зазначене вище обтяження накладено згідно документу народного суду від 03.09.1994. [PERSON] ніколи не був власником квартири [ADDRESS] . На підставі договору купівлі-продажу від 27.04.1995 мама позивача придбала вищевказану квартиру у [PERSON] . З наведених вище підстав, враховуючи те, що наявне обтяження позбавляє [PERSON] права у повному обсязі користуватися та розпоряджатися належним їй спадковим майном, позивач просить зняти обтяження, зареєстроване у реєстрі за № 1223671. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, у вказаній ухвалі відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. У встановлений ухвалою суду строк, відповідач направив до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні. В обґрунтування заперечень представник Головного управління Державної податкової служби у Київській області посилався на те, що управління не є належним відповідачем у справі. Учасником виконавчого провадження є виключно органи державної виконавчої служби (державні виконавці), а Головне управління Державної податкової служби у Київській області є контролюючим органом, відтак є неналежним відповідачем у справі. Обставини справи, що встановлені судом 27 квітня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Тереховою Н.С., зареєстрованого в реєстрі за № 2-3203. Згідно умов вищевказаного Договору купівлі-продажу, [PERSON] придбала однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 20,0 кв.м., жилою площею 11,0 кв.м. Відповідно до Довідки № 328 Комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області «Броварське бюро технічної інвентаризації» від 29.03.2023, згідно архівних даних станом на 31.12.2012 право власності на об`єкт нерухомого майна квартиру [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на підставі вищевказаного Договору купівлі-продажу від 27.04.1995. Згідно архівних даних за весь час реєстрації та станом на 31.12.2012 право власності на об`єкт нерухомого майна квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за: [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого представництвом фонду держмайна у місті Бровари згідно розпорядження від 03.04.1995 № 274 (дата реєстрації 05.04.1995); [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Броварською державною нотаріальною конторою 05.04.1995 за № 1714 (дата реєстрації 26.04.1995); [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Броварською державною нотаріальною конторою 27.04.1995 за № 2-3203 (дата реєстрації 15.06.1995), про що свідчить Довідка № 139 Комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області «Броварське бюро технічної інвентаризації» від 20.02.2025. Відповідно до Довідки приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Авраменко Н.А. № 55/02-14/15/2023 від 31.01.2025, 20 березня 2023 року приватним нотаріусом відкрито спадкову справу щодо померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , останнє місце реєстрації і проживання якої: [ADDRESS] . Після її смерті залишилося спадкове майно що складається з: квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 408926186 від 21.01.2025, у реєстрі зареєстроване обтяження арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 1223671 зареєстрований: 06.08.2004 реєстратором: Броварська міська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: ухвала, б/н, Народний суд м. Бровари, об?єкт обтяження: квартира, состав: ціле, стан: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] , власник: [PERSON] ; додаткові дані: архівний номер: 3201365KIEV469, архівна дата: 11.12.2000, дата виникнення: 03.09.1994, № реєстра: 26, внутр. № 1001А92С2DF1382D8231, коментар: б/н на с. 25. Згідно листа № 03-05/6/2025 від 29.01.2025 встановлено, що у 1994 році на розгляді у Броварському районному суді Київської області перебувала кримінальна справа № 1-66/1994, де одним з обвинувачених був [PERSON] . Вказана справа надійшла до Броварського районного суду Київської області за підсудністю з Броварського міського суду Київської області. Вироком Броварського районного суду Київської області від 30.05.1994 [PERSON] засуджено до позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна. Чи накладався арешт на майно [PERSON] у межах розгляду справи № 1-66/1994 з`ясувати не є можливим, оскільки справа знищена за закінченням строку зберігання в архіві суду. Інші судові справи за участі [PERSON] в алфавітних покажчиках на справи за 1994 рік не знайдено. Відповідно до Алфавітної книги реєстрації заборон за 1956-1995 роки, у 1994 році до книги внесено запис щодо заборони від 03.09.1994 відносно [PERSON] , адреса: [ADDRESS] . Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини У силу ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У ст. 319 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідність до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено. Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13 та Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11 (провадження № 14-105цс19), від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц (провадження № 14-496цс18), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/1247/18 (провадження № 12-99гс19) і підстав для відступлення від неї немає. Верховний Суд неодноразово зазначав, що якщо позивач оскаржує арешт, накладений у межах кримінального провадження за правилами КПК України 1960 року, то у визначенні порядку звільнення майна з-під арешту потрібно керуватися правилами КПК України 1960 року, а також положеннями чинного цивільного процесуального законодавства. У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Суд зазначає, що у даному випадку [PERSON] не може у будь-якому іншому порядку, ніж у судовому, зняти наявне обтяження, зобов`язати відділ державної виконавчої служби чи нотаріальну контору зняти заборону з належного їй спадкового майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , власником якого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зазначений [PERSON] . Разом з цим, доказів того, що [PERSON] був чи є власником спірної квартири відсутні. За таких умов, коли виконавче провадження не існує, а посадові особи не можуть винести будь-яку постанову поза межами виконавчого провадження, належним способом захисту в цьому випадку є скасування обтяження, накладеного на майно боржника в судовому порядку через неможливість захисту прав особи у позасудовому порядку. З огляду на викладені обставини, враховуючи те, що спірне обтяження накладено на нерухоме майно, власником якого зазначено [PERSON] , котрий ніколи не був власником обтяженої квартири [ADDRESS] , й жодних виконавчих проваджень у провадженні виконавчої служби не перебуває, матеріали кримінального провадження у суді не збереглись, так як знищені за строками, даний спір необхідно вирішувати у цивільному судочинстві, адже іншого порядку вирішення даного спору законодавством не встановлено.

Outcome: approved