Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

У травні 2025 року [PERSON] , через свого представника адвоката Сікорського М.М., звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Первомайський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), Служба у справах дітей Арбузинської селищної ради, в якому просить виключити запис про нього, як батька, з актового запису № 3 від 03.03.2009 про народження [PERSON] , [INFO] , складеного Виконавчим комітетом Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 19.02.2025, що стягуються за рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13.08.2024 (справа №467/812/24), та стягнути з [PERSON] на його користь понесені ним судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 02.03.2006 з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що спільне життя між ними не склалось, рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05.06.2024 (справа № 467/230/24) шлюб між ними було розірвано. За час перебування у шлюбі сторони періодично розлучались та припиняли сумісне проживання. У 2017 році вони остаточно розійшлись та майже повністю припинили спілкування та побачення, а відповідач з дітьми змінила місце проживання. В інтересах дітей спілкування між колишнім подружжям повністю не припинилося та [PERSON] навідував дітей, проводив з ними час та у добровільному порядку утримував їх. Після досягнення повноліття старшою дочкою, фінансування з боку позивача припинилось, оскільки при черговій сварці з відповідачем, яка відбулась у грудні 2024 року, остання повідомила, що молодший син [PERSON] , не його рідний син, а його брата, [PERSON] , з яким відповідач тимчасово співмешкала у 2008 році. Саме тоді позивач дізнався, що син [PERSON] , ймовірно, не має його біологічного походження. Проаналізувавши слова відповідача з її діями та схожість сина на брата [PERSON] , позивач точно впевнений, що [PERSON] не його дитина. Напередодні вказаного, незважаючи на те, що відповідач достеменно знаючи, що позивач не являється біологічним батьком [PERSON] , бажаючи збагатитись за кошти позивача, оскільки він є військовослужбовцем ЗСУ та на даний час отримує гідну заробітну плату, звернулась до суду за стягненням аліментів. Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13.08.2024 (справа № 467/812/24) стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 06.06.2024. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] ), виданого повторно 23.02.2024 Арбузинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 3 від 03.03.2099 складений Виконавчим комітетом Садівської сільської ради Арбузинського раойну Миколаївської області, батьками дитини зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] . У наявному актовому записі про народження дитини є виправлення, яке вчинено 23.02.2024 Арбузинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), де змінено ім`я батька з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Також, зазначено, що державна реєстрація народження здійснена відповідно до ст. 133 СК України. Вважає, що в такій категорії справ, як виключення відомостей про особу, як батька дитини із актового запису про народження, єдиним прямим та безпосереднім доказом є висновок судової молекулярно-генетичної експертизи. Позивач намагався провести відповідну експертизу до звернення до суду (як спосіб досудового врегулювання), на що відповідач у добровільному порядку відмовлялася від проведення такої експертизи, уникає з цього приводу розмов та забороняє дитині їхати з позивачем до експертної установи. Ухвалою суду від 26.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 24.04.2025 у зв`язку з неявкою відповідача відкладено підготовче засідання на 13.05.2025 та визнано обов`язковою явку відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 13.05.2025 за клопотанням представника позивача виключено з учасників справи третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Службу у справах дітей Арбузинської селищної ради, та призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. На адресу Південноукраїнського міського суду Миколаївської області 03.07.2025 надійшло клопотання експерта в якому заявлено: про необхідність надання зразків біологічного матеріалу (кров або зразок - букального епітелію) [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , (з офіційним представником) [PERSON] , [INFO] , відібрані фахівцями бюро СМЕ в установленому порядку або забезпечити явку разом для відбору експериментальних зразків до Миколаївського НДЕКЦ МВС, за адресою: м. Миколаїв, вул. І Воєнна, 2-А 17.07.2025 о 10.00 годині; про зміну переліку питань на вирішення експерту. Разом з клопотанням експертом до суду направлено матеріали справи. Ухвалою суду від 04.07.2025 поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання. У повідомленні про неможливість проведення експертизи від 18.08.2025 судовим експертом вказано, що, станом на 12.08.2025до Миколаївського НДЕКЦ МВС для проведення відбору порівняльних зразків Зіберов О.В., [PERSON] та [PERSON] не з`явилися. Зразки біологічного матеріалу не надходили. Відбір порівняльних зразків не проводився. У зв`язку з вищевикладеним, відповідно до ст. 72 ЦПК України, експертом було надіслано до Південноукраїнського міського суду Миколаївської області повідомлення про неможливість проведення експертизи. Ухвалою суду від 11.09.2025 за клопотанням представника позивача у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 11.12.2025 до суду надійшло повідомлення експерта Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про неможливість проведення експертизи, оскільки 06.11.2025 до Миколаївського НДЕКЦ МВС для відбору порівняльних зразків з`явилися [PERSON] та Зіберов О.О. [PERSON] не з`явився.Відбір порівняльних зразків не проводився. Ухвалою суду від 18.12.2025 поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 18.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник третьої особи Первомайського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) надала суду заяву, в якійпросить розглянути справу без її присутності. Щодо заявлених вимог не заперечують, вирішення питання залишають на розсуд суду. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані докази у справі в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.03.2006. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05.06.2024 у справі № 467/230/24 шлюб між сторонами було розірвано /а.с. 15/. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] /а.с. 14/, та син [PERSON] , [INFO] /а.с. 10/. Згідно копії свідоцтва про народження, виданого повторно 23.02.2024 Арбузинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 3 /а.с. 10/. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, державна реєстрація народження [PERSON] , [INFO] , проведена 03.03.2009 у виконавчому комітеті Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області.Батьками дитини зазначено: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 23.02.2024 Арбузинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до актового запису внесені виправлення, де змінено ім`я батька з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Також, зазначено, що державна реєстрація народження здійснена відповідно до ст. 133 СК України /а.с. 11-13/. На підставі заочного рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 серпня 2024 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утриманнянеповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 06.06.2024 /а.с. 18-19/. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, відповідно до частини першої статті 122 СК України, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Частина перша статті 122 СК України встановлює презумпцію шлюбного походження дитини, яка складається з двох частин: презумпції материнства дружини та презумпції батьківства чоловіка. Згідно із презумпцією батьківства чоловіка, саме він є батьком дитини, народженої його дружиною. Презумпція батьківства чоловіка (шлюбного батьківства) поширюється на три групи дітей: 1) тих, які були зачаті і народжені в шлюбі; 2) тих, які були зачаті до шлюбу, але народжені в шлюбі; 3) тих, які були зачаті у шлюбі, але народжені після його припинення або визнання недійсним. Відповідно до ст. 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік батьком дитини. Згідно з частинами першою-третьою статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до частини другої статті 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Передумовою звернення до суду у справах про виключення запису про батьківство є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема, призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.04.2021 у справі № 676/1200/20. Верховний Суд у постанові від 19.02.2025 у справі № 404/6710/21 виснував, що судово-медичні експертизи і дослідження з використанням ДНК-аналізу проводяться відповідно до Правил проведення судово-медичних експертиз у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи і виконуються лікарями та судово-медичними експертами-імунологами. При проведенні експертних досліджень застосовуються Методичні рекомендації «Використання ДНК аналізу у судово-медичних експертизах речових доказів та експертизах спірного батьківства (материнства, підміни дітей)», які розроблені фахівцями Національної бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України. Згідно із пунктом 3 Методичних рекомендацій батьківство вважається доведеним, якщо його ймовірність складає не менше 99,99%. Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що наразі ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (див. наприклад рішення ЄСПЛ у справі «Kalacheva v. russian federation» № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Аналіз вищезазначених рішень ЄСПЛ та норм цивільного законодавства дає підстави для висновку, що суд не може допускати свавільного втручання у право дитини на повагу до приватного життя шляхом безпідставних (довільних) змін відомостей про її батьків. Беззаперечним доказом для визнання чи спростування батьківства у судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, Згідно з частиною четвертою, пунктами 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Позивач, заперечуючи факт батьківства, під час розгляду справи через свого представника клопотав про призначення експертизи для спростування кровного споріднення дитини з ним. Суд двічі призначав судову молекулярно-генетичну експертизу. Однак, позивач жодного разу не з`явився для відбору експериментальних зразків до Миколаївського НДЕКЦ МВС. Будь-яких доказів, які б підтверджували відсутність кровного споріднення дитини з батьком, позивачем не надано. Доводи позивача про те, що він не є біологічним батьком дитини, по суті ґрунтуються лише на припущеннях. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що достатніх та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість позовних вимог, позивачем та представником позивача до суду не надано, а тому позовні вимоги в частині виключення з актового запису № 3 від 03.03.2009 про народження [PERSON] , [INFO] , складеного Виконавчим комітетом Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, відомостей про батька дитини [PERSON] , [INFO] , не підлягають задоволенню. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з якою таким способом може бути зокрема припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині виключення з актового запису № 3 від 03.03.2009 про народження [PERSON] , [INFO] , складеного Виконавчим комітетом Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, відомостей про батька дитини [PERSON] , [INFO] , позовні вимоги про припинення стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що стягуються за рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13.08.2024 (справа № 467/812/24) не підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що в задоволенні позову відмовлено, суд вважає за необхідне судові витрати по справі покласти на позивача.

Outcome: dismissed