Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

В січні 2026 року позивач [PERSON] (в особі представника - адвоката Мінченка Я.В. через «Електронний суд» звернувся до відповідача Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» з вимогами про зняття та вилучення записів про обтяження нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.08.2004 року між [PERSON] та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого з 02.07.2007 року є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», було укладено кредитний договір №69-04-И, за умовами якого банк надав позивачу кредит у розмірі 16 000 доларів США строком до 04.08.2014 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 02.09.2004 року між сторонами було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меліховою О.В. за №1606, за яким в іпотеку банку передано квартиру за адресою: [ADDRESS] . На підставі зазначеного договору у відповідних державних реєстрах було зареєстровано обтяження нерухомого майна - іпотеку та заборону на його відчуження. Позивач зазначає, що зобов`язання за кредитним договором ним виконано у повному обсязі 20.05.2014 року, що підтверджується довідкою ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Крім того, відповідно до листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.11.2023 року №49-036-13894/23, зобов`язання позивача за кредитним договором виконані у повному обсязі до запровадження у банку тимчасової адміністрації, а фінансові претензії за цим договором відсутні. Разом із тим, незважаючи на повне виконання позивачем кредитних зобов`язань, записи про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна у державних реєстрах залишаються чинними. З метою зняття відповідних обтяжень позивач звертався до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та до уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» із заявами про направлення нотаріусу повідомлення щодо погашення кредиту та припинення іпотеки, однак відповіді на вказані звернення не отримав, а обтяження з нерухомого майна не знято. У зв`язку з повним виконанням основного зобов`язання за кредитним договором позивач вважає, що іпотека припинилася, а наявні записи про обтяження підлягають припиненню, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2026 справу передано судді Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 26.01.2026 відкрито провадження по справі, постановлено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 28.01.2026 року через «Електронний суд» від представника відповідача - Шилець А.Р. надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначив наступне. Відповідно до даних, наявних у розпорядженні Фонду - зобов`язання [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за кредитним договором № 69-04-И від 04.08.2004 перед АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» були виконані в повному обсязі до дати запровадження тимчасової адміністрації, яка була розпочата 18.09.2015, та фінансові претензії стосовно цього кредитного договору, а також договорів застави, що забезпечували виконання зобов`язань за цим кредитним договором - відсутні. У зв`язку з викладеним просив суд ухвалити законне та обґрунтоване рішення по справі. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 16.02.2026 року заяву представника позивача про проведення відео конференції - задоволено. Ухвалою суду від 24.02.2026 року, що занесена до протоколу судових засідань закрито підготовче засідання. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як убачається з матеріалів справи, 04.08.2004 року, [PERSON] з Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого з 02.07.2007 року є Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено кредитний договір №69-04-И від 04.08.2004 року, за яким банк надав [PERSON] , як позичальнику, кредит в розмірі 16 000,00 (шістнадцять тисяч доларів) строком до 04.08.2014 року. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору, між [PERSON] , та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого з 02.07.2007 року є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено іпотечний договір 02.09.2004 року, який засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меліхова Олена Валеріївна, зареєстрований в реєстрі №1606, за яким в іпотеку банку передано квартиру [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності та нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №404330750 від 04.09.2024 року, за об`єктом нерухомого майна: [ADDRESS] , наявні записи про обтяження нерухомого майна №1279662; тип обтяження іпотека №1279660; тип обтяження заборона на нерухоме майно. Відповідно до інформаційної довідки №5005655611217-17910737778 від 08.01.20226 року, за об`єктом нерухомого майна: [ADDRESS] , наявні записи про обтяження нерухомого майна №1279662; тип обтяження іпотека №1279660; тип обтяження заборона на нерухоме майно. Взяті на себе кредитні зобов`язання, [PERSON] виконав у повному обсязі 20.05.2014 року, що підтверджується Довідкою ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» №4400/05-14 від 20.05.2014 року. 10.11.2023 року, [PERSON] , на адресу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було направлено заяву №10-11/3/2023 від 10.11.2023 року, про надання довідки про повне погашення кредиту. 20.11.2023 року, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на адресу [PERSON] надіслав лист №49-036-13894/23 від 20.11.2023 року, який містив наступну інформацію «Відповідно до даних, наявних у розпорядженні Фонду повідомляємо, що зобов`язання [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за кредитним договором № 69-04-И від 04.08.2004 перед АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» були виконані в повному обсязі до дати запровадження тимчасової адміністрації, яка була розпочата 18.09.2015, та фінансові претензії стосовно цього кредитного договору, а також договорів застави, що забезпечували виконання зобов`язань за цим кредитним договором - відсутні». 03.07.2024 року, [PERSON] , на адресу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, було направлено заяву №03-07/1/2024 від 03.07.2024 року, про направлення повідомлення про зняття заборони відчуження, що підтверджується описом вкладення в цінний лист №0306213168128 від 03.07.2024 року. Зі змісту прохальної частини заяви №03-07/1/2024 від 03.07.2024 року, вбачається, що _ «Надіслати нотаріусу повідомлення про погашення кредиту за кредитним договором №69-04-И від 04.08.2004 року, укладеним між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] , з метою проведення державної реєстрації припинення іпотеки та зняття заборони відчуження квартири [ADDRESS] ». 03.07.2024 року, [PERSON] , на адресу Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було направлено заяву №03-07/1/2024 від 03.07.2024 року, про направлення повідомлення про зняття заборони відчуження, що підтверджується описом вкладення в цінний лист №0306213168110 від 03.07.2024 року. Зі змісту прохальної частини заяви №03-07/2/2024 від 03.07.2024 року, вбачається, що «Надіслати нотаріусу повідомлення про погашення кредиту за кредитним договором №69-04-И від 04.08.2004 року, укладеним між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] , з метою проведення державної реєстрації припинення іпотеки та зняття заборони відчуження квартири [ADDRESS] ». Дана заява була залишена без відповіді, обтяження предмету іпотеки не було знято. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За положеннями ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На підставі ч. 1 та 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовної діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції. Згідно ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як зазначено в позовній заяві, відповідно до умов іпотечного договору, іпотека за цим договором забезпечує виконання зобов`язань за кредитним договором № 22 від 20.02.2004. Також умовами договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного задоволення вимог іпотекодержателя за кредитним договором. Відповідно до положень статей 525-526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частини перша статті 598, стаття 599 ЦК України). Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац 1 частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»). Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (стаття 609 ЦК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 травня 2022 року у справі № 826/14230/16 вказано, що «статтею 527 Цивільного кодексу України встановлена обов`язковість виконання зобов`язання належними сторонами - боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторонни (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно норми ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат» нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно у зв`язку із: повідомленням кредитора (позикодавця) про погашення позики (кредиту); припиненням, розірванням іпотечного договору, договору застави, ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору, іншого договору, на підставі якого було накладено заборону відчуження; рішенням суду та в інших випадках. Відповідно до п. 5.1. глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Тобто, для зняття заборони в добровільному порядку необхідно направлення нотаріусу повідомлення від кредитора. Проте, кредитор-банк зробити цього зараз не може, бо Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, який здійснює його ліквідацію і Національний банк України, якому передані документи відповідача, не мають кредитної справи позивачки і тому не можуть надати такого повідомлення. Згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 04.06.2009 щодо зняття заборони на відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, нотаріус знімає заборону щодо відчуження нерухомого майна за заявою: установи банку, іншої юридичної особи про погашення позики (кредиту); заставодавця (іпотекодавця) та заставодержателя (іпотекодержателя) про припинення договору застави (іпотеки) або лише заставодавця (іпотекодавця) у разі подання ним безспірних доказів виконання зобов`язання. Враховуючи підстави позову, а також те, що предметом позову є зняття арешту з майна Позивача, взявши до уваги повне виконання умов кредитного договору щодо погашення кредиту, припинила свою дію іпотека за вказаним вище іпотечним договором, що є підставою для проведення державної реєстрації припинення іпотеки та зняття заборони відчуження квартири (ст. 593 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про іпотеку», ст. 74 Закону України «Про нотаріат», п. 38 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141), суд приходить до висновку, що позов у цій справі підлягає задоволенню. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що підстав для накладення арешту на майно на даний час не існує, а наявність накладеного обтяження майна порушує права позивача, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо.

Outcome: approved