Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Заявниця звернулася в суд із заявою, у якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця села Мілавчик, Советського району Курської області, громадянина України, дата смерті [INFO] , місце смерті місто Донецьк, Донецької області, Україна, для подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про смерть. В обґрунтування заяви зазначила, що [INFO] помер громадянин України - [PERSON] . Місце смерті російська федерація, донецька народна республіка, м. Донецьк. [PERSON] до дня своєї смерті проживав на тимчасово окупованій територій м. Донецьк. Фактично з 2014 року заявник не мала фізичної можливості вільно приїздити по місцю проживання батька та зустрічатися з ним. Комунікація по спілкуванню відбувалася лише за допомогою (і то не завжди) телефонних дзвінків та/або смс повідомлень. Про факт смерті батька [PERSON] , заявника було проінформовано за допомогою СМС повідомлення. Поховання [PERSON] в м. Донецьку було здійснено родичами померлого, з якими заявник не спілкується з 2014 року з причин різних поглядів щодо збройної агресії російської федерації відносно України. Лише з часом, на підтвердження факту смерті - [PERSON] заявнику одним із родичів було надіслано - свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане 17.06.2025 року донецьким міським відділом запису актів цивільного стану управління рацс донецької народної республіки. Встановлення факту смерті заявнику в судовому порядку необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України та реалізації спадкових прав. Ухвалою судді від 05.03.2026 відкрито окреме провадження у даній справі та призначено судове засідання. 10.03.2026 на адресу суду від представника заявниці надійшла заява про розгляд справи без її участі. Враховуючи передбачену законом невідкладність розгляду такої категорії справ суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутність учасників за наявними у справі доказами. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. [PERSON] є - громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України (а.с. 12-14). [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 25 жовтня 1969 року, місце реєстрації: м. Знам`янка, Кіровоградська обл., міськ. Бюро ЗАГС, де в графі «БАТЬКО» зазначений [PERSON] . [INFO] гр. [PERSON] » та гр. [PERSON] уклали шлюб, актовий запис №524, який зареєстрований в реєстрі за №00054817850 реєстратором Донецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено з прізвища « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] » (а.с. 15, 16). До заяви про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території додано копію свідоцтва про смерть [PERSON] , виданого на тимчасово окупованій території, серії [NUMBER] від 17.06.2025 року донецьким міським відділом запису актів цивільного стану управління рацс донецької народної республіки (а.с. 9). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення вказано, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. За змістом статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. Згідно зі ст. 17 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами як джерело права, необхідно враховувати висновки суду у справах протии Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001 року), Молдови та Росії (Mozer v. The Republicof Moldova and Russia, 23.02.2016 року), де наголошено, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою). Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого намібійського винятку, який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, суд вважає можливим, як виняток, взяти до уваги відомості, зазначені у свідоцтві про смерть (зразка окупаційної влади), серії [NUMBER] виданого 17.06.2025 року донецьким міським відділом запису актів цивільного стану управління рацс донецької народної республіки. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд дійшов висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті громадянина України, [PERSON] , [INFO] , уродженця села Мілавчик, Советського району Курської області, громадянина України, дата смерті [INFO] , місце смерті місто Донецьк, Донецької області, Україна, для подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про смерть.

Outcome: approved