Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

У грудні 2025 року до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 102277627. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26.04.2023 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір № 102277627, згідно умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 3 100 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Строк кредиту 105 днів, пільговий період 15 днів, поточний 90 днів, зі сплатою відсотків (процентна ставка в пільговий період 1%, в поточний період 3%) за кожен день користування кредитом; комісія за надання кредиту 10%, тобто 310 грн. 27.07.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 102-МЛ/Т, згідно якого відбулося відступлення прав вимоги і за кредитним договором № 102277627, укладеного між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Взяті на себе зобов`язання, відповідно до кредитного договору відповідач не виконав, тобто не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на дату подання позову до суду утворилась заборгованості, що у загальному розмірі становить 12 152 грн, з них: заборгованість за тілом кредиту 3 100 грн, заборгованість за відсотками 8 742 грн, заборгованість за комісією за надання кредиту 310 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача сплачені ним при поданні заяви до суду судові витрати в розмірі 2 422 грн 40 коп та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 грн. Ухвалою суду від 26.12.2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позові зазначив про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , відзив або заперечення на позов до суду не надав, в судове засідання також не з`явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, так на його адресу направлялась судова повістка про виклик до суду, конверт з якою повернувся до суду, а також було зроблено оголошення на сайті Судової влади про виклик відповідача до суду. Оскільки представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне заочно розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши докази і доводи, викладені у заявах по суті справи, дійшов до наступних висновків. Врахувавши думку представника позивача, викладену ним в його позовній заяві, відсутність відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.04.2023 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір № 102277627, згідно умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 3 100 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Строк кредиту 105 днів, пільговий період 15 днів, поточний 90 днів, зі сплатою відсотків (процентна ставка в пільговий період 1%, в поточний період 3%) за кожен день користування кредитом; комісія за надання кредиту 10%, тобто 310 грн. Пунктом першим частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 27.07.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кердит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 102-МЛ/Т, згідно якого відбулося відступлення прав вимоги і за кредитним договором № 102277627, укладеного між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 102-МЛ/Т від 27.07.2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина перша статті 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно частини першої статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України зі змінами та доповненнями, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Первісний кредитор свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором зобов`язань належним чином не виконував. Таким чином [PERSON] має непогашену заборгованість перед відповідачем в сумі 12 152 грн, з них: заборгованість за тілом кредиту 3 100 грн, заборгованість за відсотками 8 742 грн, заборгованість за комісією за надання кредиту 310 грн. Факт наявності заборгованості підтверджуються договором № 102277627 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.04.2023 року та розрахунком заборгованості за договором. Суд погоджується із нарахованою сумою тіла кредиту в сумі 3 100 грн. Однак, суд не погоджується із нарахованими відсотками в сумі 8 742 грн. Відповідно до Анкети-заяви на кредит № 102277627, позичальнику [PERSON] погоджені такі умови кредитування: сума кредиту 3 100 грн; погоджений строк 15 днів; комісія за надання кредиту, одноразово 10%, ставка процентів за кожен день користування 1%. Тобто, [PERSON] замовляв кредитування на суму 3 100 грн на 15 днів, та погоджені сума і строк були 3 100 грн і 15 днів. Нав`язаний строк у 105 днів не відповідає волі позичальника. Крім того, відповідно до кредитного договору № 102277627 пролонгація продовження, а у випадку спливу поновлення пільгового періоду та збільшення загального строку кредитування, внаслідок вчинення позичальником дій, передбачених п. 2.3. Договору. У п. 2.3. Договору зазначено, що пролонгація за умов виконання вимог п. 2.3 Договору та розділом 6 Правил. Позивачем не доведений факт вчинення відповідачем дій, які б підтверджували факт пролонгації за волі позичальника. Виходячи з того, що строк кредитування за кредитним договором № 102277627 від 26.04.2023 року закінчився 11.05.2023 року, тому з цього часу кредитор не мав підстав здійснювати нарахування відсотків, передбачених умовами договору. За таких обставин, оскільки строк кредитування за вказаним кредитним договором закінчено 11.05.2023 року, у позивача було відсутнє право нараховувати відсотки за користування кредитом, тому вимоги позивача про стягнення таких відсотків, нарахованих після 11.05.2023 року, є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Після цієї дати права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Крім того, сам по собі договір відступлення права вимоги та реєстр прав вимоги до нього, які є похідними від кредитного договору, не є безумовними доказами підтвердження достовірності розміру заборгованості в цій частині. Таким чином, заборгованість відповідача за відсотками складає 465 грн, як зазначено у кредитному договорі та анкеті-заяві (за 15 днів). 3100 * 1% = 31 грн. Тобто, 31 грн * 15 днів = 465 грн. Щодо сплати комісії за надання кредиту, суд вважає за необхідне зазначити. Так, відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Пунктом 1.5.1 Договору № 102277627 від 26.04.2023 року передбачена комісія за видачу кредиту за ставкою 10% від суми виданого кредиту, що складає 310 грн. Аналіз змісту договору свідчить, що в ньому не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредитів, що надаються позичальнику та за які встановлена комісія у визначеному у цьому пункті розмірі. Позивачем не надано доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору. Зважаючи на викладене, суд вважає, що положення договору № 102277627 від 26.04.2023 року щодо сплати позичальником комісії за видачу кредиту є нікчемними відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Також суд зауважує, що положення договору про надання, управління та обслуговування споживчого кредиту, які передбачають здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемними. Надання кредиту є по суті основним обов`язком кредитодавця за умовами укладеного із споживачем договором, а не послугою, виконання якого не може здійснюватися за окрему плату. Згідно з частинами першою, п`ятою статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Оскільки пункт 1.5.1 Договору № 102277627 від 26.04.2023 року, яким встановлені умови про сплату позичальником комісії за видачу кредиту є нікчемними, суд на підставі частини п`ятої статті 216 ЦК України вважає за потрібне застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину. Відтак, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комісію за видачу кредиту в сумі 310 грн задоволенню не підлягають. З огляду на вищевказане суд вважає, що позов ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно задовольнити частково та стягнути з останнього на користь позивача заборгованість в сумі 3 565 грн, яка складається із тіла кредиту у розмірі 3 100 грн, відсотків в сумі 465 грн. Крім того, з відповідача відповідно до статті 141 ЦПК України, на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" при зверненні з позовом до суду, пропорційно задоволеним позовним вимогам (29,34%) у розмірі 710,73 грн. Щодо понесених витрат в сумі 8 000 грн на професійну правничу допомогу Адвокатського об`єднання «Апологет», суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000 грн.

Outcome: partial