Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

27.01.2026 року до Київського районного суду м.Одеси за визначеною підсудністю надійшов позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В своєму позові позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором в сумі 35518,00 грн., а також, стягнути з відповідача понесені судові витрати у виді сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 1514.00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено. 20.01.2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено кредитний договір №8241178. Договір підписано електронним підписом, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до вказаного договору [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 14000,00 грн., зі сплатою відсотків від суми кредиту. ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти у позику в розмірі, відповідно до умов договору. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за договором, відсотками, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальному розмірі 35518,00 грн. 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27/03/25 відповідно до умов якого TOB «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК ЄАПБ" приймає належні TOB «1 Безпечне агенство необхідних кредитів" Права Вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №5 від 27.03.2025 року право вимоги за кредитним договором , перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 03.02.2026 року відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення сторін. У відповідності до ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. 11.02.2026 надійшов відзив відповідача [PERSON] в якому він не погоджується з позовними вимогами та просить їх зменшити. Зазначає , що в матеріалах справи відсутній детальний розрахунок заборгованості , яка становить 35518,00 грн., тому вважає її недоведеною. Також не погоджується з нарахованими процентами за користування кредитом та штрафами , вважаючи їх явно завищеними. Тому просить відмовити в позовних вимогах в частині , що не підтверджена належними та допустимими доказами. Зменшити розмір нарахованих процентів , штрафів та пені. Зменшити розмір заявленої заборгованості , виходячи з фактично доведеного тіла кредиту. У разі задоволення позову - надати розстрочку виконання рішення суду з помісячною платою рівними частинами. 23.02.2026 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив , в якій позивач вважає доводи відповідача викладені у відзиві безпідставними та необґрунтованими , наполягають на задоволенні позовних вимог в повному обсязі по тих підставах , що викладені в позовній заяві. Разом з відповіддю на відзив заявлено клопотання про витребування доказів від АТ КБ «Приватбанк», а саме інформації чи було емітовано на ім`я [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) платіжну картку № [NUMBER] ; виписки з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) за період: 3 20.01.2025 по 23.01.2025 відображенням часу зарахування коштів, призначення платежу та відправника коштів; інформації щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] за період: з 20.01.2025 по 23.01.2025. Ухвалою суду від 24.02.2026 , задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувановід АТ КБ «Приватбанк», а саме інформації чи було емітовано на ім`я [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) платіжну картку № [NUMBER] ; виписки з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) за період: 3 20.01.2025 по 23.01.2025 відображенням часу зарахування коштів, призначення платежу та відправника коштів; інформації щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] за період: з 20.01.2025 по 23.01.2025. 05.03.2026 витребувані від АТ КБ «Приватбанк» докази надійшли на адресу суду. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст.3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ст. 638, 640 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Судом встановлено, що 20.01.2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено кредитний договір №8241178. Договір підписано електронним підписом, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до вказаного договору [PERSON] отримав грошові кошти у сумі в сумі 14000,00 грн., строком на 360 днів, процентна ставка - 0,95 % в день , комісія за видачу кредиту 17,25% , що складає 2415,00 грн., що підтверджується копією договору . ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит в розмірі 14000,00 грн, відповідно до умов договору, шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова Компанія «Фінекспрес» від 18.11.2025, та випискою по картковому рахунку [PERSON] № [NUMBER] емітованої в АТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 27.02.2026 , на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) емітовано картку ( маска картки) № [NUMBER] . Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій станом на 27.02.2026 : фінансовий номер телефону [NUMBER] . Відповідач не надав своєчасно ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 15.10.2025 року у нього утворилася заборгованість в розмірі 35518,00 грн., з яких: - 14000.00 грн. - сума заборгованості за сумою боргу, - 12103,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, - 7000,00 грн.- неустойка, - 2415,00 грн.- комісія за надання кредиту. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором №8241178 від 20.01.2025 р. наданим позивачем, який є повним, чітким, узгоджується з умовами кредитного договору, відповідачем не спростований, тому суд вважає його належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21 відповідно до умов якого TOB «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК ЄАПБ" приймає належні TOB «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» Права Вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №5 від 27.03.2025 року право вимоги за кредитним договором №8241178 від 20.01.2025, перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано будь - яких доказів в розумінні положень ст.ст. 76 -81 ЦПК України на спростування даних обставин, як на підтвердження своїх заперечень проти позову. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Що стосується клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду , суд виходить з наступного. Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині рішення суду також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Згідно зі ст.ст. 124,129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Згідно з ч. 1 ст. 33 вказаного Закону за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Відповідно до ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для цього є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Виходячи з вищевикладеного, розстрочення виконання судового рішення має винятковий характер і застосовується за наявності об`єктивних обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду. Відповідач [PERSON] в своїй заяві про розстрочення виконання рішення суду не наводить жодних аргументів та об`єктивних обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення суду та не надає доказів на підтвердження таких обставин , а тому суд відмовляє у розстроченні виконання рішення суду. При ухваленні рішення суду, враховував положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2422.00 грн. судового збору сплаченого за подання позовної заяви. Суд відмовляє позивачу у задоволені вимоги щодо стягнення витрат пов`язаних з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцем знаходженням, забезпечення доказів в розмірі 1514 грн., оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження зазначених витрат.

Outcome: approved