Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Основний зміст позову. 09.02.2026 адвокат Буланов О.М. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому вказує, що з 21.11.2015 [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . Між сторонами почали виникати непорозуміння та сварки, у зв`язку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Посилаючись на викладене, представник позивачки просить постановити рішення про розірвання шлюбу. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 16.02.2026 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заяви, клопотання. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Буланов О.М. не з`явилися, останній подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а. с. 16). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а. с. 13). Про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що представник позивачки проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом. 21.11.2015 сторони зареєстрували шлюб, від якого мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Зі змісту позовної заяви вбачається, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами неможливе. Норми права, які застосовує суд. Частина 2 статті 16 Декларації ООН «Загальна декларація прав людини» від 10.12.1948 містить положення за якими шлюб може укладатись тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, хто одружується. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї, як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз, не може мати місце. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України, в силу якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положенням частин 3 і 4 статті 56 СК України за кожним з подружжя визнано право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, як і примушення до їх припинення, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України). Висновки суду. Суд зазначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалась даним правом та звернулась до суду з вказаним позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а як встановлено при дослідженні позовної заяви та матеріалів справи позивачка не має наміру зберегти шлюб. Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім`ї, поновлення шлюбних відносин та подальше спільне проживання неможливе, так як суперечить інтересам сторін, у зв`язку з чим шлюб між подружжям необхідно розірвати. Судові витрати. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з п.п. 2 п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Позовна заява надійшла до суду 09.02.2026. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3328 грн. Таким чином, з урахуванням ціни позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь позивача слід стягнути 1064 грн 96 коп. ((3328 х 0,4) х 0,8). На підставі викладеного,

Outcome: approved