Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі ТОВ «Факторинг Партнерс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 13.12.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі - ТОВ «Авентус Україна») та [PERSON] укладено договір №3333023, відповідно до умов якого кредитодавець надає споживачу кредит в сумі 4800 грн. 00 коп. на строк 360 днів, шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах та в розмірі, передбачених договором. Своїх зобов`язань з повернення грошових коштів відповідач не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. 28.07.2021 року укладено договір №28072021, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3333023. 23.05.2024 року укладено договір №23/05/24 відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3333023. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника, станом на день формування позовної заяви становить 15730 грн. 21 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 4795 грн. 80 коп., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 10934 грн. 41 коп. З огляду на викладене ТОВ «Факторинг Партнерс» просив суд стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 15730 грн. 21 коп., а також судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн. 00 коп. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін (а.с.59-60). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. В прохальній частині вимог позовної заяви просив проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення (а.с.6). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місцерозгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 68, 75). Відзив на позовну заяву не надав, жодних заяв та клопотань до суду не надходило. Згідно ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Суд звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, що відповідає правовому висновку, що міститься у постанові Верховного Суду від 07.07.2022 року у справі № 918/539/16. З приводу чергової неявки в судове засідання відповідача та можливості продовження розгляду справи за його відсутності, суд врахувавши обставини справи, дійшов переконання про можливість розгляду та закінчення розгляду справи за відсутності відповідача, оскільки його відсутність не перешкоджає вирішенню справи по суті на підставі наявних у справі доказів. З огляду на викладене вище, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд за згодою представника позивача розглядає справу за відсутності відповідача та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.12.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи був укладений електронний договір №3333023 про надання фінансового кредиту (далі кредитний договір). Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.7-9). Згідно пунктів 1.3, 1.4 кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 4800 грн. 00 коп., строк кредиту 30 днів. Відповідно до п.1.5.1 кредитного договору знижена процента ставка становить 1,43 % в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору (без пролонгацій), якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. Відповідно до п.1.5.2 кредитного договору стандартна процента ставка становить 1,90% в день від суми кредиту, застосовується: у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в пп 1.5.1 договору для застосування зниженої процентної ставки; та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1-4.6 цього договору; та у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 част.1 статті 1048 Цивільного кодексу України. Відповідно до п.2.1 кредитного договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжку картку споживача № [NUMBER] або іншу платіжну картку реквізити якої надані споживачем в особистому кабінеті. Додатком №1 до кредитного договору є графік платежів, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.10). До позовної заяви також долучено правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» (нова редакція) (а.с.11-12). ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконав шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку № [NUMBER] , що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №18609-1327-146576591 (а.с.15). На підтвердження розміру заборгованості відповідача перед ТОВ «Авентус Україна» позивачем надано картку обліку договору (розрахунок заборгованості) за кредитним договором №3333023 від 13.12.2020 року, згідно з яким заборгованість станом на 27.07.2021 року становить 15730 грн. 21 коп., яка складається з наступного: основний борг 4795 грн. 80 коп., проценти 10934 грн. 41 коп. (а.с.16-20). З розрахунку заборгованості також вбачається, що відповідачем на погашення заборгованості було здійснено платіж в сумі 825 грн., з яких 4 грн. 20 коп. було зараховано на оплату основного боргу та 820 грн. 80 коп. на погашення відсотків. 28.07.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №28072021, за яким ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до боржників ТОВ «Авентус Україна», вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача за кредитним договором №3333023 від 13.12.2020 року, про що також між сторонами договору факторингу був укладений акт прийому-передачі реєстру боржників від 28.07.2021 року (а.с.22-24). Згідно витягу з реєстру боржників від 28.07.2021 року до договору факторингу №28072021 від 28.07.2021 року, клієнт відступає фактору право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №3333023 від 13.12.2020 року у розмірі 15730 грн. 21 коп., яка складається з наступного: основний борг 4795 грн. 80 коп., проценти 10934 грн. 41 коп. (а.с.25-26). 23.05.2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №23/05/24, за яким позивач набув право грошової вимоги до боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ», вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача за кредитним договором №3333023 від 13.12.2020 року, що підтверджується копіями: договору факторингу та додаткової до нього угоди (а.с.27-36); платіжної інструкції (а.с.36 зворот); акту прийому-передачі реєстру заборгованості в електронному вигляді (а.с.37); акту прийому-передачі реєстру заборгованостей (а.с.37 зворот). Згідно реєстру заборгованостей №1 від 23.05.2024 року до договору факторингу №23/05/24 від 23.05.2024 року, клієнт відступає фактору право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №3333023 від 13.12.2020 року у розмірі 15730 грн. 21 коп., яка складається з наступного: основний борг 4795 грн. 80 коп., проценти 10934 грн. 41 коп. (а.с.38-41). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №3333023 від 13.12.2020 року, складеного ТОВ «Факторинг Партнерс» станом на 03.12.2025 року залишок заборгованості складає 15730 грн. 21 коп., з яких: 4795 грн. 80 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 10934 грн. 41 коп. заборгованість по відсоткам (а.с.21). З аналізу наданих сторонами доказів слідує, що між відповідачем з однієї сторони та ТОВ «Авентус Україна» з іншої, склалися кредитні правовідносини на підставі укладеного між ними договору в електронній формі. ТОВ «Авентус Україна» виконало свої зобов`язання за договором та здійснило переказ грошових коштів відповідачу на суму 4800 грн. 00 коп. Даних про те, що позичальником були повернуті кошти за вказаним договором, матеріали справи не містять. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. За змістом ч.ч.1, 2 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами ч.1 ст.207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразового ідентифікатору є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Частиною 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Положеннями частин 1 та 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12.01.2021 року у справі № 524/5556/19, від 10.06.2021 року у справі № 234/7159/20. За нормою ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. З матеріалів справи встановлено, що стороною позивача доведено укладення між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] кредитного договору, у якому погоджено розмір наданого кредиту, розмір та підстави стягнення процентів за користування кредитними коштами, та набуття позивачем права грошової вимоги до відповідача за вказаним договором на підставі договорів факторингу, однак, в порушення умов вказаного договору відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо повернення коштів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Таким чином, враховуючи, що матеріали справи не містять даних про пролонгацію кредитного договору у відповідності до розділу 4 вказаного договору, позивач ТОВ «Факторинг Партнерс», як правонаступник ТОВ «Авентус Україна» відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто протягом 30 днів. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заборгованість станом на кінець строку дії договору з врахуванням сплачених відповідачем коштів становить 6825 грн. 00 коп., з яких: 4795 грн. 80 коп. заборгованість за тілом кредиту, 2029 грн. 20 коп. заборгованість за процентами, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Факторинг Партнерс». Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України). Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в сумі 9000 грн. 00 коп. На підтвердження понесених витрат позивачем було долучено: копію договору №02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024 року, укладеного між ТОВ «Факторинг Партнерс» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» (а.с.46-49); копію прайс-листа АО «Лігал Ассістанс» (а.с.50); копію витягу з Акту №23 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025 року (а.с.51); копію заявки на надання юридичної допомоги №251 від 03.11.2025 року (а.с.51 зворот). Отже, з долучених до позову документів підтверджується факт понесення позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 9000 грн. 00 коп. З врахуванням вищевикладене, оцінивши подані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, виходячи із принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги, та враховуючи, що позовні вимоги було задоволено частково, доказів неспівмірності витрат на правову допомогу відповідачем до суду не надано, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3870 грн. 00 коп. витрат на правову допомогупропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також, при зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. Враховуючи, що позовні вимоги було задоволено частково, у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно до суми задоволених судом вимог в сумі 1041 грн. 63 коп.

Outcome: partial