Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в які позовні вимоги підтримала повністю, з підстав, зазначених в позові та просить розглядати справу без її участі та не заперечує щодо заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] викликався до суду в порядку, встановленому ЦПК України. Суд ухвалив розглядати справу заочно та ухвалити в справі заочне рішення. Інші заяви та клопотання не надходили. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися. Судом також встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 07 квітня 2025 року був укладений договір позики грошей, згідно якого позивач передав, тобто надав у позику, відповідачу [PERSON] , а останній отримав від позивача 16000 доларів США, що підтверджується договором позики між позивачем та відповідачем від 07.04.2025 року. Відповідач отримав дану суму грошей згідно вказаного вище договору позики, що підтверджується вказаним вище договором. Згідно вказаного вище договору відповідач зобов`язався повернути позику до 07 травня 2025 року, проте до вказаної дати і на даний час борг позивачу не повернув. Також між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 07 квітня 2025 року був укладений договір позики грошей, згідно якого позивач передав, тобто надав у позику, відповідачу [PERSON] , а останній отримав 1400 ЄВРО, що підтверджується договором позики між позивачем та відповідачем 07.04.2025 року. Відповідач отримав вказані вище кошти згідно вказаного вище договору позики, що підтверджується вказаним вище договором. Згідно вказаного вище договору відповідач зобов`язався повернути позику г до 07 травня 2025 року, проте до вказаної дати і на даний час борг позивачу не повернув. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобов`язань за цим договором, порушив свої зобов`язання по поверненню суми позики за цим договором. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Згідно ч.1. ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач не змінював позовні вимоги і просить стягнути на його користь з [PERSON] борг за договорами позики грошей від 07 квітня 2025 року в розмірі 16000 доларів США та 1400 ЄВРО. Згідно Договорів позики грошей від 07.04.2025 року строк повернення позики визначений сторонами 07.05.2025 року. Станом на момент розгляду даної справи відповідач [PERSON] не виконав свої зобов`язання за договорами, щодо оплати боргів та не повернув позивачу основний борг в сумі 16000 доларів США та 1400 ЄВРО. Отже, суд вважає, що загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 16000 доларів США та 1400 ЄВРО. В порушення ст.81 ЦПК України відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що заборгованість за договорами позики грошей від 07.04.2025 року в загальній сумі 16000 доларів США та 1400 ЄВРО він сплатив позивачу. Враховуючи наведені вище обставини та законодавство, яке регулює кредитні та зобов`язальні правовідносини, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню повністю і з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] 16000 доларів США та 1400 ЄВРО. При цьому суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, яка у постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 500/5194/16 (провадження № 14-81цс24) звернула увагу, що валюту платежу сторони в договорі не визначили. Водночас відсутність у договорі посилання на валюту платежу не спростовує вимог публічного порядку про те, що на території України гривня є єдиним засобом платежу незалежно від валюти зобов`язання, що виникло між фізичними особами резидентами. За змістом ч. 2 ст. 533 ЦК України сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Спеціального порядку визначення суми, яка підлягає сплаті у гривнях, сторони в укладеному ними договорі не погодили. Стягнення заборгованості за договором у судовому рішенні підтверджує наявність між сторонами невиконаного зобов`язання та обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора в межах процедури виконання судового рішення (виконавчого провадження). Тому ВП ВС виснувала, що якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що в разі наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення. При стягненні судом заборгованості в еквіваленті іноземної валюти за курсом НБУ на день виконання рішення в судовому рішенні зазначається лише одна сума боргу (в іноземній валюті), а сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається державним / приватним виконавцем на момент здійснення боржником платежу під час виконання судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено повністю, а позивач звільнений від судового збору, як особа з інвалідністю 2 групи, суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 7794,27 грн , тобто ціна позову з розрахунку курсу гривні за даними НБУ на день ухвалення рішення суду - 16000 доларів США*43,8288 = 701260,80 грн, та 1400 ЄВРО -50,8830 грн = 71236,20 грн, а розмір судового збору становить 772497 грн *1%/100 = 7794,27 грн. На підставі ст. ст. 525,526, 553,554, 610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 9-13, 81, 137, 141, 200, 206, 217, 258, 259, 263-265,280-283 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved