Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

І. Виклад позиції учасників справи. 26.02.2026 р. представник ТОВ ФК «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №672770 від 05.01.2024 р. в розмірі 17 775,00 грн. та судові витрати. Позов обґрунтовувався тим, що 05.01.2024 р. між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 672770, який підписано одноразовим ідентифікатором. 28.05.2024 р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 106-МЛ, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передало ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги за кредитним договором №672770 від 05.01.2024 р. Посилаючись на те, що за умовами вказаного договору відступлення прав вимоги позивач прийняв належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №672770 від 05.01.2024 р., а також те, що відповідачем заборгованість за кредитним договором непогашена, представник позивача просив суд стягнути заборгованість в розмірі 17 775,00 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. Відповідач відзиву на позов не подала. ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повідомлялася про розгляд справи шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження у справі рекомендованим листом на адресу зареєстрованого місця її проживання, який повернувся з причин невручення "адресат відсутній за вказаною адресою". Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27.02.2026 р. відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи неявку у судове засідання відповідача, який вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, ненадходження від нього відзиву на позовну заяву, суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 05.01.2024 р. між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №672770, за умовами якого кредитодавець надає клієнту грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн, строком на 105 днів, тобто до 19.04.2024 р., і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 20.01.2024 р. (рекомендована дата платежу), поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 19.04.2024 р. (дата остаточного погашення заборгованості). Відповідно до п.1.5 Договору загальні витрати позичальника за пільговий період складають 2 425,00 грн, загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 12 775,00 грн в грошовому виразі, комісія за надання кредиту становить 850,00 грн. /а.с. 6-9/. Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора 184944, який відправлений на вказаний в анкеті номер мобільного телефону [NUMBER] , що підтверджується довідкою про ідентифікацію. 05.01.2024 р. ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 5 000,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №119522767 /а.с.зв.11/. 28.05.2024 р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №106-МЛ, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а останнє набуло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі до [PERSON] за кредитним договором №672770 від 05.01.2025 р. /а.с.зв.12-зв.14/. Відповідно до виписки з особового рахунка за Кредитним договором №622770 від 05.01.2024 року заборгованість відповідача за вищевказаним кредитним договором становить 17 775,00 грн, з яких 5 000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 850,00 грн прострочена заборгованість за комісіями, 11 925,00 грн прострочена заборгованість за відсотками /а.с.11/. Позивач звертався до відповідача з претензією щодо погашення заборгованості за кредитним договором та повідомляв про відступлення права вимоги /а.с.зв.18/. V. Оцінка Суду. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положення ч.1 ст.205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Судом встановлено, що кредитний договір № 672770 від 05.01.2024 р. був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор 184944, було направлено позичальнику на номер мобільного телефону вказаний ним в Заявці на отримання грошових коштів [NUMBER] , одноразовий персональний ідентифікатор було введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 05.01.2024 р. о 16 год. 47 хв., що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Тобто, 05.01.2024 р. відповідачем було укладено в електронній формі кредитний договір №6727770 з ТОВ «Мілоан» на суму кредиту у розмірі 5 000 грн зі строком його повернення до 19.04.2024 р., що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору, а відповідач зобов`язався повернути отримані ним грошові кошти у визначений договором строк, однак, позичальник свої зобов`язання за договором не виконав та не повернув отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого виникла заборгованість за вказаним договором. Судом також встановлено, що 28.05.2024 р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги (факторингу), за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Таким чином, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» є належним позивачем у даній справі. Вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] комісії за надання кредиту в розмірі 850 грн за обслуговування є безпідставними, оскільки в кредитному договорі ТОВ «Мілоан» не зазначило та не надало докази наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Сама по собі процедура адміністрування кредиту є обов`язком кредитора і не є окремою послугою, що підлягає додатковій оплаті споживачем. З врахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що відповідач, отримавши від позивача кредитні кошти, у добровільному порядку та у встановлені договором строки їх не повернула, проценти у встановленому договором розмірі не сплатила, нею не надано суду доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, тому позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 16 925 грн., з яких: заборгованість за тілом 5 000 грн, заборгованість по процентам 11925 грн., в іншій частині позову слід відмовити. VІ. Розподіл судових витрат. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662 грн 40 коп. /а.с.1/. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв`язку частковим задоволенням позовних вимог (95%) з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 2 529,28 грн. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У позовній заяві зазначено про понесення позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн, які представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача, на підтвердження чого надав копію договору про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025 р., Акт №Д/16384 наданих послуг про надання правничої допомоги від 12.02.2026 р., детальний опис наданих послуг. Аналіз норм статей 137,141 ЦПК України дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи. Ураховуючи предмет і підстави заявленого позову, який розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження, незначну складність справи, усталену судову практику з розгляду даної категорії справи, відсутність необхідності в витребуванні доказів, обсяг виконаних адвокатом робіт, яка полягала у складенні позовної заяви, на підставі поданих позивачем документів, співмірність наданих послуг із складністю справи, суд вважає, що розмір заявлених витрат на правничу допомогу є завищеним. Враховуючи принципи розумності і співмірності, складність справи, обсяг фактично наданих адвокатом послуг, обґрунтованість та пропорційність розміру заявлених витрат на правничу допомогу, які позивач поніс до предмета спору, суд дійшов висновку наявність підстав для часткового відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 гривень.

Outcome: partial