Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищевказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачкою, який зареєстрований Київським районним у місті Одеса відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1601 від 22.08.2018. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 22.08.2018 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований Київським районним у місті Одеса відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про що складено відповідний актовий запис № 1601. Під час перебування у шлюбі у подружжя народилося двоє дітей: -син [PERSON] , [INFO] ; -донька [PERSON] , [INFO] . Вказав, що через сварки тривалий час вони проживали окремо один від одного, шлюбні відносини припиненні повністю, контакти з дружиною стосуються виключно питань утримання та виховання спільних дітей. Спір щодо поділу майна, грошової компенсації, участі в вихованні дітей, місця проживання дітей між сторонами відсутні. Примирення між позивачем та відповідачкою, для подальшого продовження фактичного припинених шлюбних відносин є неможливим, як і неможливим є подальше спільне проживання і збереження шлюбу, так як подальше перебування у шлюбі суперечить їхнім взаємним інтересам, моральним і світоглядним поглядам, у зв`язку з чим позивач наполягає на його розірванні. Ухвалою суду від 23.02.2026 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився, у поданій позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. В судове засідання відповідач не з`явився, на адресу суду направила заяву про визнання позову, розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо розірвання шлюбу. З огляду на наведене, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як встановлено судом, 22.08.2018 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який зареєстрований який зареєстрований Київським районним у місті Одеса відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1601 від 22.08.2018. Прізвище чоловіка після шлюбу [PERSON] , прізвище дружини після шлюбу [PERSON] . Зазначене підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . Зі слів позивача за період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: -син [PERSON] , [INFO] ; -донька [PERSON] , [INFO] . Як встановлено судом з матеріалів справи, шлюбні відносини подружжя фактично припинені, спільне господарство не ведеться. З вище зазначених підстав, позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не є можливим, тому просить розірвати їхній шлюб. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи наведене та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до вимог ст. ст.141, 142 ЦПК України з урахуванням визнання відповідачем позову з останньої на користь позивача підлягає стягненню 50% сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 665,60 грн., а 50% слід повернути з державного бюджету, в розмірі 665,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved