Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем, 16.06.1991 укладено шлюб, який було розірвано 08.06.2015. За час спільного життя та шлюбу позивач та відповідач набули у спільну сумісну власність подружжя об`єкт нерухомості квартиру [ADDRESS] , загальною площею 98,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 469433561101). Спірна квартира була набута подружжям 16.10.2014, на підставі договору міни шляхом обміну квартири [ADDRESS] на квартиру [ADDRESS] у цьому ж будинку та оформлена на відповідача. В свою чергу, право власності на квартиру [ADDRESS] , яку подружжя обміняло за договором міни на квартиру [ADDRESS] у цьому ж будинку 16.10.2014, позивач та відповідач набули за спільні кошти подружжя під час перебування у шлюбі на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 30.01.1998 та зареєстрованого на Західно - Українській Товарній біржі на виконання біржового контракту № 66 від 30.01.1998, реєстраційний № 66 та реєстраційного посвідчення Тернопільського міського БТІ від 04.02.1998 та записаного в реєстрову книгу за № 23863. Крім самого договору купівлі-продажу від 30.01.1998 та реєстраційного посвідчення від 04.02.1998, вказана обставина, також, підтверджується в пункті 1.3 Договору міни від 16.10.2014 № 6132. Окрім цього, в пункті 1.4 Договору міни від 16.10.2014 № 6132 зазначено, що обмін квартири [ADDRESS] ) на квартиру [ADDRESS] ) проводиться [PERSON] зі згоди чоловіка [PERSON] , яка викладена у заяві, справжність підпису на якій засвідчено Жеграй Н.Б, приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу 16 жовтня 2014 року, зареєстровано в реєстрі за № 6130. Отже, квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та підлягає поділу. У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 1/2 (одну другу) частки квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 469433561101) та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору у розмірі 12 112,00 грн, а також витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримує та просить його задовольнити з підстав та обґрунтувань, викладених у ньому. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, будучи повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Правом на подання відзиву відповідач не скористався та не подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Ухвалою суду закрито підготовче судове засідання. Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.06.1991, який розірвано 08.06.2015 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, справа № 607/4019/15-ц. Судом з`ясовано, що за час перебування сторін у шлюбі, ними було набуто у спільну сумісну власність подружжя об`єкт нерухомості квартиру [ADDRESS] , яка придбана на підставі договору купівлі продажу, укладеним 30 січня 1998 року та зареєстрований на Західно - Українській Товарній біржі на виконання біржового контракту №66 від 30 січня 1998 року, реєстраційний № 66. На підставі договору міни від 16.10.2014, посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жеграй Н.Б. та зареєстрованого в реєстрі № 6132, [PERSON] обміняла квартиру [ADDRESS] на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 98,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 469433561101). В пункті 1.4 Договору міни від 16.10.2014 № 6132 зазначено, що обмін квартири [ADDRESS] ) на квартиру [ADDRESS] ) проводиться [PERSON] зі згоди чоловіка [PERSON] , яка викладена у заяві, справжність підпису на якій засвідчено Жеграй Н.Б, приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу 16 жовтня 2014 року, зареєстровано в реєстрі за № 6130. Отже, за час перебування сторін у шлюбі, ними було придбано квартиру [ADDRESS] , загальною площею 98,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 469433561101), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.10.2014 № 28213610 та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №456225416 від 12.12.2025. Згідно з довідками про оціночну вартість об`єкта нерухомості №201-20251212-0010919543 від 12.12.2025, вартість квартири [ADDRESS] , загальною площею 98,2 кв.м., становить 3 483 463,31 грн. Суд погоджується з аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved