Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

У вересні 2025 року ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просили стягнути з відповідача на їх користь заборгованість, яка в загальному розмірі становить 20 263 грн. та складається з наступного: 1) заборгованість за договором позики №2735816016-163128 від 17 грудня 2021 року в розмірі 6 430 грн. з яких: за тілом кредиту 2 000 грн.; за відсотками 4 430 грн.; 2) заборгованість за договором позики №555160734830 від 23.11.2021 року в розмірі 13 833 грн. з яких: за тілом кредиту 5 400 грн.; за відсотками 8 433 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.12.2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та [PERSON] укладено Договір позики № 2735816016-163128 шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем (ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс») було перераховано грошові кошти у розмірі 2000.00 гривень, що підтверджується квитанцією та Довідкою. Відповідно до умов Договору позики, дата видачі кредиту - 17.12.2021 року, дата повернення кредиту - 31.12.2021 (включно), термін користування кредитом 14 діб. Згідно Договору позики, за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1 до цього Договору). Умовами Договору позики на період зазначений в п.п. 2.3. Договору, плата за користування Кредитом встановлена в розмірі 0.50 % за кожен день користування Кредитом. 07.03.2023 року було укладено договір № 07/03/23 відповідно до якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2735816016-163128. 28.08.2025 року було укладено договір № 28-08/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2735816016-163128. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 2735816016-163128. Окрім того, 23.11.2021 між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та [PERSON] укладено Договір № 555160734830. Згідно умов Договору позики, позикодавець надає позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності грошові кошти на суму у загальному розмірі 5400.00 грн. Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором. Тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить вiд фактичного виконання Позичальником умов договору та становить: Знижена процентна ставка, фіксована 440.00 % річних від суми Позики у межах строку надання Позики, зазначеного в пункті 1.1 цього Договору; Стандартна процента ставка, фіксована 950.0 % річних від суми Позики застосовується: - у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.1 цього Договору. 18.12.2023 року було укладено договір № 18/12-2023 відповідно до якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 555160734830. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №555160734830. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2025 року матеріали цивільної справи за позовною заявою ТОВ «Факторинг Партнерс» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Чечелівського районного суду міста Дніпра. Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 22 грудня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 22.12.2025 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. З урахуванням вимог ст.ст.19,274,276,277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались. Жодна зі сторін не направила клопотання про розгляд справи з викликом у судове засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 07 січня 2026 року на адресу суду відповідач [PERSON] направив відзив на позовну заяву в якому просить суд застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позовної заяви. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. У пункті 2.3. Договору №2735816016-163128 зазначено, що він укладається на 14 днів, починається 17.12.2021 року, а закінчується 31.12.2021 року. Таким чином, строк дії договору скінчився 31.12.2021 року, а строк на звернення з позовною заявою до суду сплив 01.01.2024 року; також, за Договором № 555160734830 від 23.11.2021 року в пункті 1.1 зазначено, що він укладається строк 30 календарних днів та в пункті 5.3. зазначено, що сторони дійшли згоди, що строки позовної давності щодо стягнення неустойки закінчуються разом зі строками позовної давності за основним зобов`язанням. Таким чином, строк дії договору № 555160734830 скінчився 24.12.2021 року, а строк звернення з позовною заявою до суду сплив 25.12.2024 року. Відповідно до сталої позиції Верховного Суду введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Сам факт дії воєнного стану не зупиняє процесуальних строків. Позивач не зазначив про поважні причин, що перешкоджали йому звернутися із позовом до суду за захистом порушеного права, підтвердивши їх належними та допустимими доказами та не надав клопотання про їх поновлення. З огляду на те, що компанія позивача знаходиться на території Києва, де не відбувалися активні бойові дії, а отже, не мала об`єктивних перешкод для подання позову до суду в межах строку позовної давності до 01.01.2024 року. 12 січня 2026 року на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшли заперечення представника ТОВ «Факторинг Партнерс» - Сердійчук Я.Я. на заяву про застосування позовної давності. В обґрунтування заперечень зазначено, що відповідно до п. 12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин, дію якого неодноразово продовжено. Дію карантину скасовано 01 липня 2023 року. Таким чином, з 12.03.2020 по 01.07.2023 року перебіг строків позовної давності продовжено та такий строк має спливати 01.07.2026 року. Отже, строки позовної давності не були пропущені Позивачем, а, підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності у суду відсутні. Виходячи з чого, посилання відповідача на пропущення строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом є необґрунтованими і заява останнього про застосування наслідків пропуску строку позовної давності не підлягає задоволенню. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що 17 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інкасо Фінанс» та [PERSON] укладено договір позики №2735816016-163128 «Проста позика» (а.с.10-16). Відповідно до умов Договору позики: сума кредиту 2 000 грн.; дата видачі кредиту - 17.12.2021 року, дата повернення кредиту - 31.12.2021 року (включно), термін користування кредитом 14 діб. Згідно Договору позики, за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1 до цього Договору). Умовами Договору позики на період зазначений в п.п. 2.3. Договору, плата за користування Кредитом встановлена в розмірі 0.50 % за кожен день користування Кредитом. У якості додатку №1 до договору позики №2735816016-163128 від 17 грудня 2021 року, сторони погодили та підписали графік розрахунків згідно якого реальна річна процентна ставка за договором становить 483,55%, а загальна вартість кредиту становить 2 140 грн. (а.с. на звороті 16-17). Окрім того, позичальником [PERSON] ознайомлено із суттєвими умовами кредитування договору позики «Проста позика» у паспорті споживчого кредиту (а.с.18-20). Договір позики №2735816016-163128 від 17 грудня 2021 року та додаток №1 до нього підписані позичальником [PERSON] електронним цифровим підписом відтвореним шляхом одноразового ідентифікатора C579VP3Y. У пункті 10 Договору позики зазначені реквізити сторін, а саме прізвище, ім`я, по батькові позичальника, паспортні дані, РНОКПП, місце реєстрації, банківський рахунок позичальника та номер телефону останнього. З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» укладено договір про переказ коштів ФК-П-20/08-08 від 2020-08-20. Згідно листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за вих.№2873_241209141020 від 09.12.2024 року, відповідно до договору ФК-П-20/08-08 від 2020-08-20, ТОВ «УПР» було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 17.12.2021 року о 15:57:06 год. на суму 2 000 грн., маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 125752197, призначення платежу зарахування 2 000 грн. на карту [NUMBER] (а.с. на звороті 24). Згідно розрахунку складеного 07.03.2023 року ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс», заборгованість [PERSON] за договором позики №2735816016-163128 від 17 грудня 2021 року за період з 17.12.2021 року по 23.03.2023 року становить 2 140 грн. з яких: тіло кредиту 2 000 грн.; проценти 140 грн. (а.с.26-30). 07 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» укладено договір №07/03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги відповідно до якого, ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників (а.с.36-40). Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників за договором №07/03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 07.03.2023 року, ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» передав, а ТОВ «Коллект Центр» прийняв реєстр боржників кількістю 7 061 (а.с. на звороті 45). Відповідно до реєстру боржників до договору №07/03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 07.03.2023 року ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» передав, а ТОВ «Коллект Центр» прийняв право грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором позики №2735816016-163128 від 17 грудня 2021 року заборгованість якого складає 2 140 грн. з яких: тіло кредиту 2 000 грн.; проценти 140 грн. (а.с.46-47). Як вбачається із розрахунку заборгованості складеного ТОВ «Коллект Центр», заборгованість [PERSON] за договором позики №2735816016-163128 від 17 грудня 2021 року станом на 28.08.2025 року складає 6 430 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту 2 000 грн.; заборгованість за відсотками станом на дату відступлення права вимоги 140 грн.; заборгованість за відсотками нарахованими за період з 31.12.2021 року по 23.02.2022 року 4 290 грн. (а.с.31). 28 серпня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» укладено договір №28-08/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (а.с.61-64) відповідно до умов якого, ТОВ «Коллект Центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників. Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників за договором №28-08/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 28.08.2025 року, ТОВ «Коллект Центр» передав, а ТОВ «Факторинг Партнерс» прийняв реєстр боржників кількістю 3604 (а.с.71,72). Відповідно до реєстру боржників до договору №28-08/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 28.08.2025 року ТОВ «Коллект Центр» передав, а ТОВ «Факторинг Партнерс» прийняв право грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором позики №2735816016-163128 від 17 грудня 2021 року заборгованість якого складає 6 430 грн. з яких: тіло кредиту 2 000 грн.; проценти 4 430 грн. (а.с.73,75,76). Як вбачається із розрахунку заборгованості складеного ТОВ «Факторинг Партнерс», заборгованість [PERSON] за договором позики №2735816016-163128 від 17 грудня 2021 року станом на 28.08.2025 року складає 6 430 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту 2 000 грн.; заборгованість за відсотками 4 430 грн. (а.с.32). Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що 23.11.2021 року між [PERSON] та ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» було укладено договір позики №555160734830 (а.с.33-35). Згідно умов Договору позики, позикодавець надає позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності грошові кошти на суму у загальному розмірі 5 400.00 грн. на строк 30 календарних днів під проценти, вказаних у п.1.1.1 договору. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить вiд фактичного виконання Позичальником умов договору та становить: Знижена процентна ставка, фіксована 440.00 % річних від суми Позики у межах строку надання Позики, зазначеного в пункті 1.1 цього Договору, якщо в цей строк Споживач здійснить повне погашення заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днiв, що слідують за датою закінчення такого строку. Стандартна процента ставка, фіксована 950.0 % річних від суми Позики застосовується: - у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.1 цього Договору. У якості додатку №1 до договору позики №555160734830 від 23.11.2021 року сторони погодили та підписали графік платежів №555160734830-1 у якому зазначено процентну ставку річних відсотків 440%; процентна ставка в день 1,21%; основна сума позики 5 400 грн.; сума відсотків 1 953,00 грн. (а.с.56). У якості додатку №2 до договору позики №555160734830 від 23.11.2021 року сторони погодили та підписали розрахунок вартості кредиту згідно якого строк кредитування складає 30 днів з 23.11.2021 по 22.12.2021 року; реальна річна процентна ставка 4769,04%; загальна вартість кредиту 7 353 грн. з яких: тіло 5 400 грн.; проценти 1 953 грн. (а.с.74). Таким чином встановлено, що ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло правом вимоги до [PERSON] за договором позики №555160734830 від 23.11.2021 року. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами. Окрім того, позичальника [PERSON] ознайомлено із суттєвими умовами кредитування договору позики від ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» у паспорті споживчого кредиту (а.с.88-90) та у загальних умовах надання грошових коштів у позику в редакції від 14 червня 2021 року (а.с.92-96). Договір позики №555160734830 від 23.11.2021 року, паспорт та загальні умови кредитування підписані позичальником [PERSON] електронним цифровим підписом відтвореним шляхом одноразового ідентифікатора 7674, що був направлений 23.11.2021 року на номер телефону позичальника [NUMBER] , що підтверджується довідкою про ідентифікацію по договору №555160734830 від 23.11.2021 року (а.с.97). З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» укладено договір про переказ коштів ФК-П-21/04-22 від 2021-04-14. Згідно листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за вих.№3162_240202181923 від 02.02.2024 року, відповідно до договору ФК-П-21/04-22 від 14.04.2021, ТОВ «УПР» було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 23.11.2021 року о 13:17:36 год. на суму 5 400 грн., маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 121180247, призначення платежу зарахування 5 400 грн. на карту [NUMBER] (а.с. на звороті 97). Згідно розрахунку складеного 22.12.2023 року ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія», заборгованість [PERSON] за договором позики №555160734830 від 23.11.2021 року за період з 23.11.2021 року по 14.10.2023 року становить 13 833 грн. (а.с.8). 18 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська торгово-інвестиційна компанія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №18/12-2023 за умовами якого, ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників (а.с.48-51). Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №18/12-2023 від 18 грудня 2023 року, ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» передав, а ТОВ «Факторинг Партнерс» прийняв реєстр боржників (а.с. на звороті 55,57). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №18/12-2023 від 18 грудня 2023 року ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» передав, а ТОВ «Факторинг Партнерс» прийняв право грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором позики №555160734830 від 23.11.2021 року заборгованість якого складає 13 833 грн. з яких: тіло кредиту 5 400 грн.; проценти 8 433 грн. (а.с. на звороті 57-59,60). Як вбачається із розрахунку заборгованості складеного ТОВ «Факторинг Партнерс», заборгованість [PERSON] за договором позики №555160734830 від 23.11.2021 року складає 13 833 грн. з яких: тіло кредиту 5 400 грн.; проценти 8 433 грн. (а.с. на звороті 31). Таким чином встановлено, що ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло правом вимоги до [PERSON] за договором позики №555160734830 від 23.11.2021 року. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини 1 статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вищевказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений. Документ сформований в системі іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У відзиві на позовну заяву [PERSON] не заперечувався факт укладання вищевказаних договорів позики, а також не заперечувався факт отримання та користування кредитними коштами. Доказів на підтвердження сплати наявної заборгованості відповідачем надано не було, власного розрахунку відповідачем також наведено не було, у зв`язку із чим, суд приймає розрахунок позивача як дійсний та достовірний. Після закінчення строку кредитування [PERSON] не повернув позику, тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу, які доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та договорі позики, заслуговують на увагу і з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту за договором позики №2735816016-163128 від 17.12.2021 року в розмірі 2 000 грн. та за договором позики №555160734830 від 23.11.2021 року в розмірі 5 400 грн. Що стосується розміру процентів за користування грошовими коштами, то суд зважає на наступне. Так, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] за договором позики №2735816016-163128 від 17.12.2021 року відсотки станом на дату відступлення права вимоги 140 грн.; заборгованість за відсотками нарахованими за період з 31.12.2021 року по 23.02.2022 року 4 290 грн. (а.с.32). Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] за договором позики №555160734830 від 23.11.2021 року відсотки в розмірі 8 433 грн. (а.с. на звороті 31). Разом з тим, суд не може погодитися із розміром заборгованості за нарахованими процентами за користування позикою з огляду на таке. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З наведеного вбачається, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.04.2023 р. по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника. На підставі вищевикладеного, при визначенні розміру процентів за користування позикою, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує, що їх нарахування може здійснюватися лише в межах строку кредитування. Так, за умовами Договору позики №2735816016-163128 від 17.12.2021 року (а.с.10-16), період користування кредитними коштами складає 14 днів та починається з 17.12.2021 року та закінчується 31.12.2021 року (включно). Аналогічні умови кредитування погоджені сторонами і у графіку розрахунків, що є додатком №1 до договору (а.с. на звороті 16-17) із якого вбачається, що загальна вартість кредиту становить 2 140 грн. з яких: тіло кредиту 2 000 грн.; відсотки за користування кредитними коштами 140 грн. нараховані з 17.12.2021 року по 31.12.2021 року в межах строку кредитування. За умовами договору позики №555160734830 від 23.11.2021 року (а.с.33-35), сторони погодили, що строк такої позики складає 30 днів (п.1.1). Аналогічні умови кредитування погоджені сторонами і у графіку платежів №555160734830-1 від 23.11.2021 року (а.с.56) в якому визначено процентну ставку річних в розмірі 440%, процентну ставку в день в розмірі 1,21%, основна сума позики складає 5 400 грн., а сума відсотків 1 953 грн. Розрахунковий період визначено з 23.11.2021 року по 22.12.2021 року, тобто в межах строку кредитування. В матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] ініціював продовження строку договорів позики шляхом укладення сторонами додаткових договорів про внесення зміни та/або доповнень до договору в частині продовження строку повернення позики (термін платежу). Доказів протилежного суду не надано. Враховуючи, що строк кредитування був погоджений сторонами у договорах позики та додатках до них, доказів того, що позичальник ініціював продовження строку, а також зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять, а відтак розмір процентів підлягає перерахуванню. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору позики №2735816016-163128 від 17.12.2021 року за період з 17.12.2021 року по 31.12.2021 року складає 140 грн., а нарахування та стягнення процентів за користування позикою за період з 31.12.2021 року, що є поза визначеним кредитним договором строк, суперечить вимогам Цивільного кодексу України. Розмір відсотків відповідно до умов договору позики №555160734830 від 23.11.2021 року за період з 23.11.2021 року по 22.12.2021 року складає 1 953 грн., а нарахування та стягнення процентів за користування позикою за період з 22.12.2021 року, що є поза визначеним кредитним договором строк, суперечить вимогам Цивільного кодексу України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає правомірним стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість, яка у загальному розмірі складає 9 493 грн., а саме: 1) заборгованість за договором позики №2735816016-163128 від 17 грудня 2021 року в розмірі 2 140 грн. з яких: за тілом кредиту 2 000 грн.; за відсотками період нарахування з 17.12.2021 року по 31.12.2021 року 140 грн.; 2) заборгованість за договором позики №555160734830 від 23.11.2021 року в розмірі 7 353 грн. з яких: за тілом кредиту 5 400 грн.; за відсотками період нарахування з 23.11.2021 року по 22.12.2021 року 1 953 грн. Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). У пункті 2.3. Договору №2735816016-163128 від 17.12.2021 року зазначено, що він укладається строком на 14 днів, починається 17.12.2021 року, а закінчується 31.12.2021 року. Таким чином, строк дії договору скінчився 31.12.2021 року, а строк на звернення з позовною заявою до суду - 01.01.2025 року. За Договором № 555160734830 від 23.11.2021 року в пункті 1.1 зазначено, що він укладається строк 30 календарних днів та в пункті 5.3. зазначено, що сторони дійшли згоди, що строки позовної давності щодо стягнення неустойки закінчуються разом зі строками позовної давності за основним зобов`язанням. Таким чином, строк дії договору № 555160734830 від 23.11.2021 року скінчився 24.12.2021 року, а строк звернення з позовною заявою до суду - 25.12.2024 року. Однак постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із відповідними змінами і доповненнями) з 12 березня до 22 травня 2020 року установлено на всій території України карантин. Строк дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України та було відмінено лише з 24 год. 00 хв 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02 квітня 2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Тобто, на час дії установленого на території України карантину строки, визначені статтями 257, 258 ЦК України, були продовжені на строк дії карантину, який тривав до 30 червня 2023 року. Отже, з огляду на дату, коли позивачеві стало відомо про порушення його прав, та дату звернення позивача із цим позовом до суду, з урахуванням норм статей 256, 257, 258, пунктів 12 та 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, суд дійшов висновку про те, що позовна давність щодо вимог про стягнення заборгованості за договорами позики у цій справі не пропущена. У зв`язку із чим, клопотання відповідача про застосування строків позовної давності до договорів позики, не підлягає до задоволення. Щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000 грн., суд зазначає наступне. За частинами 1-3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно частин 2, 3, ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Нормами ЦПК України передбачено співмірність гонорару адвоката, тобто заявлена адвокатом ціна своїх послуг повинна відповідати складності спору та об`єму робіт, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. Гонорар адвоката має бути розумним з урахуванням витраченого адвокатом часу. Витрати мають бути обґрунтованими, документи, що підтверджують витрати, мають бути складені належним чином. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Данілов проти України», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 13 000,00 грн. Так, з матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Факторинг Партнерс» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» 02 липня 2024 укладено договір №02-07/2024 про надання правничої допомоги (а.с.82-85). Між сторонами також погоджено прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» із зазначенням виду послуги, одиниці виміру та ціна (фіксована/погодинна) (а.с.87). З матеріалів справи встановлено, що ТОВ «Факторинг Партнерс» прийняло, а АО «Лігал Ассістанс» надало правничу допомогу по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] за договором №555160734830, №2735816016-163128, зокрема зазначено витрачений час, що в загальному становить 5 годин, перелік виконаних послуг та вартість за годину надання таких послуг, що разом становить 13 000 грн. та підтверджується заявкою на надання юридичної допомоги №1273 від 01.08.2025 року (а.с.91), витягом з акту №17 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025 року (а.с. на звороті 91). Згідно пункту 25 постанови Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 зауважено про те, що КАС України (та відповідно, ЦПК України) у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено. Суд, враховуючи об`єм та характер наданих послуг, їх складність, а також відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 6 090,36 грн. Вказана сума на думку суду є об`єктивно обґрунтованою, доказів протилежного відповідачем не надано. Також судом враховано, що позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати, які відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог на суму 1 134,86 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial