Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила поділити нажите за час шлюбу з [PERSON] майно, а саме, визнати з нею право власності на частку житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] . В обгрунтування своїх позовних вимог зазначала, що з 27 жовтня 1996 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірваний 28 вересня 2021 року. У період шлюбу, у 2003 році за спільні кошти, вони побудували житловий будинок, [ADDRESS] , яка рішенням Зарічненської селищної ради від 01 листопада 2022 року №1486/22-2002 була перейменована на [ADDRESS] . Житловий будинок є їх спільною сумісною власністю. Спірне майно зареєстроване на її колишнього чоловіка [PERSON] . Домовленості про добровільний поділ майна не досягнуто, а тому вона змушена звернутись до суду. Покликаючись на те, що частки у спільному сумісному майні подружжя є рівними, [PERSON] просила суд розділити спільно нажите за час шлюбу з відповідачем майно та визнати за нею право власності на частку спірного житлового будинку з надвірними будівлями. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] подали суду заяву в якій просили провести розгляд справи без їх участі. Позов підтримує і просить задовольнити. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином у відповідності до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Судом вживались заходи для повідомлення [PERSON] про розгляд справи. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, [PERSON] повідомлений про вручення поштового відправлення 19 лютого 2026 року, а також оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. У відповідності до п.2 ч.3 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи неявку всіх учасників судового розгляду, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою вимоги слід задовольнити з огляду на таке. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно з частиною 1 статті 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до частини 1, 3 статті 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 1996 року. Заочним рішенням Зарічненського районного суду від 28 грудня 2021 року шлюб між сторонами розірваний. Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовленим за станом на 14.02.2014 року, власником цілої частки житлового будинку є [PERSON] . Рік забудови згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд 2003. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31 січня 2005 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Зарічненської селищної ради №11 від 10 січня 2005 року, за [PERSON] зареєстроване право приватної власності цілої частки житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . За змістом рішення Зарічненської селищної ради № 1486/22-2022 від 01 листопада 2022 року «Про перейменування вулиць Заріченської селищної територіальної громади» вулиця Некрасова перейменована на вулицю імені Василя Червонія. А тому, суд, оцінивши вищевказані докази, судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] , який зареєстрований за [PERSON] є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки набутий сторонами за час шлюбу і підлягає поділу. У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо спільне володіння і користування майном є неможливим. Таким чином, право позивачки [PERSON] підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частку спільного сумісного майна. На підставі викладеного ст.ст. 69, 70, 71 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved