Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

26 січня 2026 р. позивачка [PERSON] звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] . Вимоги позовної заяви обґрунтувала тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.08.2007 р. У шлюбі у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами було розірвано судовим рішенням від 07 листопада 2023р. Дитина залишилась проживати з матір`ю - позивачкою у справі. У позовній заяві позивачка зазначає, що після розірвання шлюбу батько дитини ухиляється від утримання дитини, тим самим порушуючи свої батьківські обов`язки. Зазначає, що син перебуває на обліку в КНП «ЦПМСД №1» Оболонського району м. Києва з встановленим діагнозом «астено-невротичний синдром». Лікування вимагає комплексного підходу: нормалізація способу життя, психотерапія, фізіотерапія та медикаментозна підтримка, а також усунення причин та корекція супутніх станів. Всі витрати, пов`язані з відвідуванням школи та оплатою послуг репетиторів, організацією побуту, харчування, забезпечення одягом, лікування та оздоровлення, позивачка несе самостійно. Сума витрат щомісячно становить близько 20.000 гривень. Зважаючи на те, що обидва з батьків зобов`язані нести витрати по утриманню дитини, посилаючись на те, що їй самостійно важко утримувати дитину, а батько дитини здоровий і працездатний та може сплачувати аліменти у розмірі 10 000,00 грн., позивачка звернулися з даним позовом до суду, у якому просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 10 000, 00 грн. щомісячно. Ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва від 02 лютого 2026 року. було відкрито спрощене провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 02 березня 2026р. У судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав у повному обсязі. Звертав увагу суду на те, що орієнтовний перелік витрат, які здійснюються на утримання дитини, наведені у таблиці, подані при подачі позовної заяви. Розмір таких витрат не змінився, орієнтовно на утримання дитини витрачається 20 000 грн., тому половину від цієї суми просив стягнути з відповідача. Відповідач у судовому засіданні повідомив, що не збирається сплачувати, ні аліменти, ні витрати на правову допомогу. Повідомив, що в лютому 2026р. звертався до позивачки та просив почекати із стягненням з нього аліментів, адже його звільнено з роботи, у нього померла мати, усі грошові кошти пішли на поховання. Наразі сам відповідач перебуває на обліку як безробітний та отримує допомогу. Зазначив, що періодично надає кошти на утримання сину, зокрема за день до судового засідання поповнив мобільний рахунок на 300 грн. та 7 березня 2026р. перерахував 500 грн. Відповідач надав для огляду суду свою трудову книжку, яка містить відомості про те, що його звільнено із роботи в серпні 2025р. та в жовтні 2025р. поставлено на облік по безробіттю. Щодо витрат на правову допомогу стверджував, що не повинен компенсувати їх позивачці, адже також міг укласти договір з адвокатом та також просити позивачку йому компенсувати такі витрати. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.11.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №2311, було зареєстровано народження [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні. Батько дитини на утримання сина кошти в добровільному порядку надавав; такі кошти на користь позивачки перераховувалися раніше; у 2026 році відповідач кошти на утримання сина не надавав, пояснюючи складним матеріальним станом, смертю матері та відсутністю роботи; відповідач кошти у 2026 році надавав сину (повідомив про поповнення рахунку мобільного телефону та 500 грн. 07.03.2026); наданих коштів недостатньо для забезпечення нормального розвитку дитини, у зв`язку з чим права позивачки підлягають захисту. Спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, а також ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» гарантує дітям право на гідний (належний) рівень життя. Пряма відповідальність за створення належних умов, в рівній мірі лежить на батьках, оскільки згідно норм сімейного законодавства батько і мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дітей. Звертаючись з позовом до суду, позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 10000 грн. З 01 січня 2026 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3512 грн. Заявлений позивачкою розмір аліментів 10000 грн. майже в 3 рази перевищує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який є мінімальним рекомендованим розміром аліментів на дитину. В контексті того, що з одного боку, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, враховуючи ту обставину, що дитина є підлітком, потребує посиленого харчування, лікування та відвідування платних занять з репетиторами, а з іншого боку, приймаючи до уваги, що відповідач заперечує факт отримання ним доходів та можливість допомагати дитині, втім, сплачував по 5000 грн. раніше, суд дійшов висновку, що розмір аліментів 5000,00 грн. щомісячно є помірним для відповідача та є необхідним для забезпечення гідного (належного) рівня розвитку дитини. Суд, визначивши розмір аліментів 5000 грн., враховував, що в разі, якби позивачка зверталася з вимогою про стягнення аліментів у частці від доходів відповідача, то на одну дитину вона б мала право на стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини доходів відповідача. В разі, якщо відповідач немає офіційних доходів, розмір аліментів обраховувався б від середньомісячної заробітної плати по місту Києву. Розмір аліментів 5000,00 грн. є співмірним із середньостатистичною заробітної платою по м. Києву (https://www.ukrstat.gov.ua) У відповідності до ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а відтак аліменти підлягають стягненню на користь позивачки з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 16.01.2026 р. За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина необхідно стягнути аліменти у розмірі 5000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 січня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття. Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частин 5, 6 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано Договір № 23/43888 від 08.01.2006 р. про надання професійної правничої допомоги від 08.01.2026 року та платіжну інструкцію від 08.01.2026 року на суму 15 000,00 грн. Верховний Суд у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22 зазначив: «Суд не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони». Саме по собі посилання відповідача на те, що він взагалі не повинен компенсувати позивачці будь-які витрати на правову допомогу, адже також не є юристом та міг би звернутися за правовою допомогою до адвоката, не спростовують розмір витрат, понесених позивачкою. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1331,20 грн. Відповідно до ст.430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial