Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до суду в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до відповідача про стягнення боргу за кредитним договором №805142905 від 11.08.2021 року у розмірі 23714,80 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що 11 серпня 2021 року відповідач уклав з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір №805142905. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01. Відповідно до умов вказаного договору до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. В подальшому, 20.10.2022 року ТОВ «Таліон Плюс» відступило вказане право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», уклавши з ним договір факторингу №20102022. Відповідно до реєстру прав вимоги, до позивача перейшло право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за вищевказаним кредитним договором становить 23714,80 грн., яка складається з 13000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 10714,80 грн. заборгованість за відсотками. Вказану суму просили стягнути з відповідача та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 22.01.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.55). Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.57), в позовній заяві просив справу розглядати без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.8). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с.58-59, 63) та не повідомив суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надав. Ухвалою суду від 23 березня 2026 року встановлено заочний розгляд справи. За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, 11 серпня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено договір №805142905 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Згідно п.1.1 Договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит на суму 13000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплачувати проценти Кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Згідно з п.1.2 договору кредит надається строком на 70 (сімдесят) днів. Пунктом 1.4. договору передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 251,85 відсотків річних, що становить 0,69 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним. Згідно з п.1.5. договору на умовах викладених в п.1.6. договору, до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50 відсотків річних, що становить 1,30 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. Виконання первинним кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 13000 грн. відповідачу підтверджується платіжним дорученням (а.с.14), зі змісту якого вбачається, що платником ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" здійснено переказ коштів згідно договору №805142905 від 11.08.2021, [PERSON] , код [NUMBER] , для зарахування на платіжну карту № [NUMBER] . Через невиконання відповідачем умов кредитного договору у нього утворилась заборгованість за кредитним договором №805142905 від 11.08.2021 року в сумі 23714,80 грн, яка складається з: 13000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10714,80 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 15, 16). Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано. Так, відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача щодо укладення кредитного договору та розміру заборгованості. Кредитний договір №805142905 від 11.08.2021 підписаний з використанням одноразового ідентифікатора. Щодо укладення кредитного договору в електронному вигляді. У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» №805142905 від 11.08.2021 та [PERSON] був підписаний шляхом накладення електронного цифрового підпису позичальника. Отже, між сторонами був укладений кредитний договір, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису, факт укладання, підписання якого та отримання кредитних коштів за яким, відповідачем не спростовано. Враховуючи вищевикладене, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Щодо набуття ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Згідно частини першої статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. З огляду на характер спірних правовідносин, зміст та підстави заявлених позовних вимог, позивач мав довести, а суд перевірити на підставі наданих сторонами доказів факт переходу до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитним договором № 805142905 від 11 серпня 2021 року, а також наявність та розмір заборгованості відповідача за Договором. Так, звертаючись до суду з даним позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ», вказувало, що заборгованість за кредитним договором № 805142905 від 11 серпня 2021 року становить 23714 грн 80 коп, з яких 13000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 10714,80 грн сума заборгованості за відсотками, яку позивач просив стягнути як правонаступник кредитора у спірних правовідносинах. На підтвердження позовних вимог позивачем було долучено копію Кредитного договору № 805142905, копію Паспорту споживчого кредиту продукту «Комфорт» до договору № 805142905 від 11.08.2021, копію Додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, копію Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, Реєстр прав вимоги № 1 від 21.10.2022, розрахунок суми заборгованості. Таким чином, надані позивачем докази підтверджують укладення кредитного договору № 805142905 від 11 серпня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (статті 77 - 80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом (частини 5, 7 статті 81 ЦПК України). Як вбачається із матералів справи, 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу 28/1118-01, проте, в матеріалах справи відсутній примірник вказаного договору. 31 грудня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» була укладена Додаткова Угода № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно умов якої, сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції (а.с.17-20). Пунктом 1.2 договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3 договору під правом вимоги розуміються права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.5 договору встановлено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до договору. Згідно з п. 2.1 розділу 2 договору факторингу клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Пунктом 4.1 Додаткової Угоди № 26 сторони визначили порядок відступлення права вимоги, зокрема, наявне право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру права вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним Реєстром права вимоги. Звертаючись до суду з даним позовом позивачем не були надані суду копія Договору факторингу від 28.11.2018 року, а також Реєстр прав вимоги, який є невід`ємною частиною договору факторингу від 28.11.2018, хоча в позовній заяві позивач посилається на цей витяг з реєстру боржників № 158 від 02.11.2021, за яким до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 805142905. Таким чином, за відсутності належних доказів переходу від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ "Таліон Плюс"права вимоги, неможливо встановити чи у ТОВ "Таліон плюс" виникло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 805142905 та чи на момент укладення договору факторингу від 20.10.2022 року ТОВ "Таліон Плюс" могло передавати таке право грошової вимоги до відповідача ТОВ «ФК «ЄАПБ». 20 жовтня 2022 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактор) та ТОВ «Таліон Плюс» (Клієнт) укладено договір факторингу № 20102022, відповідно умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимог, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийнятита передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1). (а.с.22-26). Договір містить перелік додатків: Додаток № 1 форма реєстру прав вимоги; Додаток № 2 форма повідомлення боржника; Додаток № 3 форма акту повернення права вимоги; Додаток № 4 форма надання інформації згідно Реєстру боржників в електронному виді; Додаток № 5 форма Акту приймання передачі інформації згідно Реєстру боржників в електронному виді, проте на підтвердження переходу права грошової вимоги із вказаних у додатку документів суду було долучено лише Реєстр права вимоги № 1, датований 21.10.2022, інших додатків, вказаних у договорі факторингу, матеріали справи не містять. Крім того, згідно умов договору факторингу право вимоги переходить від Клієнта до Фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, по формі встановленій у додатку до цього договору ( п. 4.1.). Отже, із умов договору вбачається, що сторони погодили умови переходу права вимоги від Клієнта до Фактора, проте, позивачем не надано доказів щодо набуття права грошової вимоги за зобов`язаннями [PERSON] за договором № 805142905 від 11.08.2021 року перед ТОВ «Таліон Плюс» у зв`язку з укладенням договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Суд зауважує, що сам по собі Реєстр права вимоги № 1 від 21.10.2022 (а.с.28) не засвідчує перехід права вимоги до [PERSON] за договором № 805142905 від 11.08.2021 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». У спірних правовідносинах предмет права вимоги визначається договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року в редакції, викладеній на підставі додаткової угоди до нього №26 від 31 грудня 2020 року та № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, проте перехід права вимоги до боржників здійснюється за реєстрами права вимоги. Так, у матеріалах справи відсутній реєстр переданих від ТОВ "Манівео" до ТОВ "Таліон Плюс" прав вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем. Додана копія додаткової угоди №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, в якій викладено повний текст договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року в новій редакції, сама по собі не є об`єктивним і переконливим доказом саме передачі прав вимоги у передбаченому договірними умовами порядку. Не заперечуючи правомірність самого договору факторингу, слід дійти висновку, що в матеріалах справи відсутні належні докази його виконання в частині передачі клієнтом - ТОВ "Манівео" фактору - ТОВ "Таліон Плюс" прав вимоги до [PERSON] за договором № 805142905 від 11.08.2021. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов`язком, переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі за кредитним договором від 11 серпня 2021 року №805142905, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . А саме: відсутні докази, які підтверджують відступлення права вимоги ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» - ТОВ «Таліон Плюс», набуття такого права грошової вимоги за зобов`язаннями [PERSON] ТОВ «Таліон Плюс», й можливість передавати таке право грошової вимоги до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ». Та відповідно наявність права грошової вимоги у позивача до відповідача та у визначеному в позовній заяві розміру заборгованості за договором №805142905 від 11.08.2021 договором, тому відсутні правові підстави для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за вказаним кредитним договором. З огляду на наведене вище, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за договором №805142905 від 11.08.2021 року задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed