Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

12.11.2025 представник позивача, за довіреністю у справі [PERSON] , звернулася до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, що зареєстрований судом 03.12.2025, мотивуючи тим, що 14.05.2022 [PERSON] та HACK «ОРАНТА» уклали Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс №АТ2047096), яким було застраховано цивільну відповідальність володільця забезпеченого транспортного засобу марки «Фольцваген», д.р.н. [NUMBER] . 31.01.2023 сталася автопригода за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Фольцваген», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу марки «БМВ» д.р.н. [NUMBER] . Згідно з постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області [PERSON] визнано винним за ст. 124, 122-4 КУпАП, який крім того, самовільно залишив місце пригоди. Відповідно до Постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/1566/2331 січня 2023 року о 21 годині 40 хвилин, [PERSON] в м. Біла Церква по вул. Чкалова, 12, керуючи транспортним засобом марки «VolkswagenJetta», д.р.н. [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не дотримався безпечного бокового інтервалу в результаті чого скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб марки «BMW520 І», д.р.н. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 2.3 б, 13.1Правил дорожнього руху. 31 січня 2023 року о 21 годині 40 хвилин [PERSON] у м. Біла Церква по вул. Чкалова, 12, керуючи транспортним засобом марки «VolkswagenJetta», д.р.н. [NUMBER] , будучи причетним до ДТП залишив місце пригоди, чим порушив п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху. Оскільки між власником транспортного засобу «БМВ» д.р.н. [NUMBER] та АТ «СГ «ТАС» був укладений Договір Добровільного страхування наземних транспортних засобів (Договір AZ181361222), то 01 березня 2023 року згідно з платіжними дорученнями №321474, АТ «СГ «ТАС» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 27543,03 грн. 27.09.2023AT«СГ «ТАС» звернулося до ПАТ HACK«ОРАНТА» із Заявою про страхове відшкодування, оскільки на момент ДТП був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів (Договір AZ181361222), яким було застраховано транспортний засіб марки «БМВ» д.р.н. [NUMBER] , а винною особою в даному ДТП є [PERSON] , який керував транспортним засобом, що був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладеним з ПАТ HACK«ОРАНТА» (Поліс AT2047096), яким було застраховано цивільну відповідальність володільця забезпеченого транспортного засобу марки «Фольцваген», д.р.н. [NUMBER] . Відповідно до Ремонтної калькуляції № 02214 40 від 20.02.2023, страхового акту №ОЦВ-Р- 23-32-98582/1 від 02.11.2023 та розрахунку суми страхового відшкодування до них, розмір страхового відшкодування становив 25043,03 грн. Відповідно до платіжної інструкції№55442 від 02.11.2023, ПАТ ПАСК «ОРАНТА» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 25 043,03 грн на рахунок ПАТ СГ «ТАС». 21.11.2023 ПАТ «HACK«ОРАНТА» звернулася до [PERSON] з заявою про виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу, а саме, відшкодування суми страхового відшкодування та в результаті проведення досудової роботи, на рахунок ПАТ «HACK«ОРАНТА» [PERSON] було сплачено 17000,00 грн, а тому залишок суми у розмірі 8043,03 грн (25043,03 грн - 17 000,00 грн) підлягає стягненню з відповідача, з урахуванням ст. 38Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тому, просила стягнути з [PERSON] на користь ПАТ НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» суму страхового відшкодування у розмірі 8043,03 грн та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. 04.12.2025 судом було постановлено ухвалу, якою залишено без руху позовну заяву та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків. 10.12.2025 на виконання ухвали суду від 04.12.2025, від Публічного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА», надійшла платіжна інструкція щодо сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн, за подання до суду вказаного позову. 11.12.2025 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 03.02.2026 12:00. 03.02.2026 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення судового засідання на 12.03.2026 11:00, у зв?язку із першою неявкою відповідача у судове засідання. Представник ПАТ НАСК «ОРАНТА», за довіреністю у справі - Негрич Світлана Юріївна, у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 20.02.2026 подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подав. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 12.03.2026 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи, згідно ч. 4 ст. 223, ст. 280-281 ЦПК України. 12.03.2026 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про перехід до стадії ухвалення судового рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11 та постанові Верховного Суду Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2022 року у справі №761/38266/14 зазначено, що якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з?явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. У разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини, спірні правовідносини, з посиланням на докази та норми права. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі статтями 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Така підстава є юридичним фактом. Отже, завдання шкоди є підставою виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі, а по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню. Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності. Ст. 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Ст. 980 ЦК України передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). У п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Ч. 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно зі ст. 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 5 Закону №1961-ІV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-ІV). Встановлено, що 31.01.2023 о 21:40 год [PERSON] у м. Біла Церква по вул. Чкалова, 12, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Jetta», д.р.н. [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не дотримався безпечного бокового інтервалу в результаті чого скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб марки «ВМW 520 І», д.р.н. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 2.3 б, 13.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4, КУпАП. Крім того, [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Jetta», д.р.н. [NUMBER] , будучи причетним до ДТП залишив місце пригоди, чим порушив п. 2.10а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Зазначена дорожньо-транспортна пригода відбулась за участю автомобіля марки «VolkswagenJetta», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «ВМW 520 І», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що також підтверджується довідкою НПУ №3023032415213932 про дорожньо-транспортну пригоду. 28.02.2023 постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/1566/23, провадження №3/357/1322/23, яка набрала законної сили 10.03.2023, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП та, із урахуванням ст. 36 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи вбачається, що ДТП сталася з вини відповідача, постанова про визнання [PERSON] винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.122-4 КУпАП та ст. 124 КУпАП набрала законної сили, а отже [PERSON] , відповідно до положень ст. 1188 ЦК України, зобов`язаний відшкодувати збитки спричинені внаслідок пошкодження автомобіля «ВМW 520 І», д.р.н. [NUMBER] . Відповідно до п.п. 9.1,9.2 ст. 9 Закону № 1961-IV, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-ІV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 28 Закону № 1961-IV, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до п. 33.1. ст. 33 Закону №1961-IV, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Відповідно до п. 35.1. ст. 35 Закону №1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Встановлено, що між Публічним акціонерним товариством НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» та [PERSON] (власником ТЗ) було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс №АТ/2047096, згідно якого було застраховано автомобіль марки «Volkswagen Jetta», д.р.н. [NUMBER] , страхова сума визначена в розмірі 130000,00 гривень, франшиза 2500,00 гривень. Встановлено, що автомобіль марки «ВМW 520 І», д.р.н. [NUMBER] , належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, який і керував даним автомобілем. 21.01.2023 між АТ «СГ «ТАС» та [PERSON] (власником ТЗ) було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс №АТ/3533878, згідно якого було застраховано автомобіль «ВМW 520 І», д.р.н. [NUMBER] , страхова сума визначена в розмірі 160000,00 гривень, франшиза 1600,00 гривень, та 21.01.2023 укладено договір №AZ18-1361222 добровільного комплексного страхування «Легке «КАСКО». 31.01.2023 потерпілий [PERSON] повідомив страхову компанію АТ «СГ «ТАС» про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 31.01.2023 у м. Біла Церква по вул. Чкалова, 12, під час якої автомобіль марки «ВМW 520 І», д.р.н. [NUMBER] , під його керуванням отримав механічні пошкодження та 06.02.2023 подав заяву про виплату страхового відшкодування згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс №АТ/3533878 чинного на дату ДТП. Відповідно до ст. 36.2 Закону №1961-IV страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Згідно п. 36.4 Закону №1961-IV виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Згідно умов договору страхування, матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу марки «ВМW 520 І», д.р.н. [NUMBER] , у результаті його пошкодження при ДТП, визначений на підставі акту огляду транспортного засобу від 06.02.2023, ремонтної калькуляції №02214_40 від 20.02.2023 та страхового акту №03961/40/923 від 27.02.2023, а також розрахунку суми страхового відшкодування від 27.02.2023 та складає 27543,03 грн. Відповідно до умов договору №AZ18-1361222 добровільного комплексного страхування «Легке «КАСКО» від 20.01.2023, враховуючи ремонтну калькуляцію №02214_40 від 20.02.2023, розрахунок суми страхового відшкодування від 27.02.2023 та на підставі страхового акту №03961/40/923 від 27.02.2023, ПрАТ СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] на його рахунок відкритий у АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» КБ «Приватбанк» в розмірі 27543,03 грн, що підтверджується платіжним дорученням №321474 від 01.03.2023. 27.09.2023AT«СГ «ТАС», відповідно до умов договору №AZ18-1361222 добровільного комплексного страхування «Легке «КАСКО» від 20.01.2023, звернулося до ПАТ HACK«ОРАНТА» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, оскільки на момент ДТП [PERSON] , який керував транспортним засобом марки «VolkswagenJetta», д.р.н. [NUMBER] , був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладеним з ПАТ HACK«ОРАНТА» (Поліс AT2047096). Відповідно до умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс №АТ/2047096, ремонтної калькуляції № 02214 40 від 20.02.2023, страхового акту №ОЦВ-Р-23-32-98582/1 від 02.11.2023 та розрахунку суми страхового відшкодування до них, здійснило виплату страхового відшкодування ПАТ HACK«ОРАНТА» у розмірі 25043,03 грн, що підтверджується платіжною інструкцією№55442 від 02.11.2023. 21.11.2023 ПАТ «HACK«ОРАНТА» звернулося до [PERSON] із заявою про виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу на підставі ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин)та відповідачем [PERSON] у період за 28/.02.2024 до 22.05.2025 на рахунок ПАТ «HACK«ОРАНТА» було сплачено у загальному розмірі 17000,00 грн страхового відшкодування, а тому залишок суми страхового відшкодування становить 8043,03 грн (25043,03 грн - 17 000,00 грн), що підтверджується випискою ПАТ «HACK«ОРАНТА». Враховуючи вищезазначене, ПАТ «HACK«ОРАНТА» визнало зазначене ДТП, яка сталася 31.01.2023, за участю транспортних засобів марки «VolkswagenJetta», д.р.н. [NUMBER] , та марки «ВМW 520 І», д.р.н. [NUMBER] , страховим випадком, виплатило кошти страхувальнику власника пошкодженого автомобіля, на підставі договору №AZ18-1361222 добровільного комплексного страхування «Легке «КАСКО» від 20.01.2023та звернулось до суду з вказаним позовом з вимогами щодо відшкодування за рахунок [PERSON] в порядку регресу виплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 8043,03 грн, що підтверджено відповідним платіжним документом. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Як передбачено п. 38.1, п.п (в) 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Оскільки, відповідач, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце пригоди, що підтверджується постановою, а позивач виплативши на користь потерпілого спричинену пошкодженням належного йому автомобілю шкоду, згідно платіжної інструкції №55442 від 02.11.2023, останній набув право регресу до відповідача, з вини якого сталася вищевказана ДТП. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги /регресу/ до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Аналізуючи зазначені норми, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 8043,03 грн у порядку регресу з відповідача, який на момент ДТП керував автомобілем, залишив місце пригоди та своїми діями завдав матеріальних збитків власнику транспортного засобу марки «ВМW 520 І», д.р.н. [NUMBER] , є доведеною та обґрунтованою. Відповідно до ч.1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач відзив на позов із відповідними доказами у спростування доводів позивача до суду не подав. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам поданим позивачем у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню на користь позивача, понесені ним судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн, згідно платіжної інструкції №65058 від 27.10.2025.

Outcome: approved