Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою в якій, з урахуванням уточнень (а.с.60-68), просив визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що зник безвісти. Вимоги заяви обґрунтовано тим, що [PERSON] є батьком [PERSON] , який проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] . 17.01.2023 року [PERSON] зник виконуючи бойові завдання, здійснюючи заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії рф у районі населеного пункту Дружківка. Всі спроби [PERSON] здобути будь-яку інформацію про долю його сина [PERSON] є безрезультатними. Державні органи чи благодійні організації не володіють інформацією про місце перебування [PERSON] . До теперішнього часу місцезнаходження [PERSON] не відоме. Визнання [PERSON] зниклим безвісти необхідно батьку для здійснення пошуку всіма можливими засобами та способами, зокрема, звернення до державних органів і благодійних організацій, які здійснюють пошук безвісти зниклих осіб. Окрім того, визнання [PERSON] зниклим безвісти дозволить встановити опіку над його майном і здійснювати утримання за рахунок цього майна сина [PERSON] [PERSON] , [INFO] , тому заявник звернувся до суду. Заявник і його представник у судовому засідані підтримали вимоги заяви, а в подальшому від представника надійшла заява про завершення розгляду справи без їх участі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, повідомлялися про час, дату та місце судового засідання в установленому законом порядку, письмових пояснень суду не надали. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її рідним братом. Останній раз вони спілкувалися у січні 2023 року. Коли 17.01.2023 він зник, то вона телефонувала з цього приводу командиру, проте достовірної інформації їй не надавали. Пізніше їй надійшло повідомлення з російського номеру, що [PERSON] у полоні. Про місце перебування [PERSON] їй невідомо, останній раз його бачила восени 2022 року, по телефону спілкувалися за 4 дні до зникнення. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] її син, вона з ним спілкувалася 17.01.2023 року, тоді він повідомив їй, що потрапив під обстріли, після чого на зв`язок не виходив. Вона зверталася до поліції, військової частини. Командир військової частини повідомив, що [PERSON] змінять статус, як такого, що самовільно залишив частину. [PERSON] сам виявив бажання служити, проходив лікування, перед зникненням мав піти у відпустку. Про місце перебування сина їй невідомо. Дослідивши письмові матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно ст. 293 ч.2 п.3 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Згідно ст.43 ч.ч.1,2 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Відповідно ст.45 ЦК України якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Згідно ст.306 ч.1 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 03.03.1989 року Крупською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис №3, де батьками зазначені [PERSON] і [PERSON] (а.с.18) Матеріали службового розслідування військової частини [NUMBER] від 03.02.2023 року містять письмові пояснення [PERSON] та [PERSON] , з яких вбачається, що останні бачили військовослужбовця [PERSON] 17.01.2023 року, коли останній привіз військовослужбовця на ротацію в с. Васюківку з м. Дружківка, після чого мав повернутися до м. Дружківка, але не повернувся. Службове розслідування завершене, вирішено [PERSON] притягнути до дисциплінарної відповідальності за самовільне залишення військової частини (а.с.19-34). Листами ТУ ДБР у м. Полтаві від 13.11.2024 року, ТУ ДБР у м. Миколаєві від 19.11.2024 року, ТУ ДБР у м. Краматорську від 19.11.2024 року, ТУ ДБР у м. Києві від 19.11.2024 року, ТУ ДБР у м. Мелітополі від 15.12.2023 року, ТУ ДБР у м. Хмельницькому від 13.11.2024 року повідомлено, що відповідно наявних обліків відсутня інформація про кримінальні провадження та матеріали службового розслідування відносно [PERSON] , [INFO] (а.с.52-54, 75-83). Листом Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області №03-31/1710 від 27.11.2024 року повідомлено, що [PERSON] зареєстрований на території Соколівської територіальної громади, але відомості про його знаходження у сільській раді відсутні (а.с.89). Листами Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області №02-33/3369 від 26.11.2024 року, Кропивницької міської ради №01-21/212/1 від 25.11.2024 року, Кіровоградської обласної ради від 27.11.1024 року, Кіровоградської обласної військової адміністрації від 22.11.2024 року повідомлено про відсутність інформації про місце перебування [PERSON] (а.с.88, 91-93). Листом ГУНП в Кіровоградській області №2228/2024 від 27.11.2024 року повідомлено, що згідно данних інформаційно-комунікаційної системи ''Інформаційного порталу Національної поліції України'' [PERSON] , [INFO] , перебуває в розшуку, як безвісти зникла особа, відомості щодо його місце перебування відсутні (а.с.95). 28.11.2025 року рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду визнано протиправним і скасовано наказ командира військової частини [NUMBER] (з основної діяльності) №864 від 30.04.2024 «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини старшим солдатом [PERSON] », відповідно якого [PERSON] вважається таким, що самовільно залишив місце служби в умовах воєнного стану. Зобов`язано військову частину [NUMBER] провести додаткове службове розслідування за фактом зникнення старшого солдата [PERSON] , [INFO] (а.с.163-170). Проаналізувавши викладене, суд приходить до висновків, що з урахуванням уточнень заявник просить визнати [PERSON] безвісно відсутнім, проте в резолютивній частині заяви зазначає про визнання особи такою, яка зникла безвісти. Для визнання особи безвістно відсутньою необхідна сукупністю юридичних фактів, а саме: 1) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; 3) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; 4) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Заявник повинен довести за допомогою належних і допустимих доказів, з урахуванням положень ЦПК України, зазначені ним обставини. Правові наслідки визнання фізичної особи безвісно відсутньою є об`ємними за своїм правовим змістом, оскільки, відповідно ст.44 ЦК України, тягнуть за собою також обмеження права власності такої особи, яке є непорушним та абсолютним, зокрема, шляхом встановлення опіки над майном особи, яка визнана безвісно відсутньою, виконання опікуном цивільних прав та обов`язків, а саме погашення зобов`язань за рахунок майна такої особи. Отже, необхідність визнання особи безвісно відсутньою повинна бути достатньо вагомою та такою, що не може бути досягнута за рахунок інших процедур. Натомість, заява не містить достатніх і беззаперечних даних про обставини, які б давали підстави для визнання [PERSON] безвісно відсутнім у розумінні положень ст.43 ЦК України. Та обставина, що протягом тривалого часу у заявника були відсутні відомості про фактичне місце перебування його сина не є безумовною підставою для визнання останнього безвісно відсутнім. Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи заяву у межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог заяви.

Outcome: dismissed