Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі ТОВ «ФК «ЕЙС») через систему «Електронний суд» звернулось в суд з позовною заявою в якій просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №149863 від 13.08.2024 в розмірі 10213,90 грн., 2422,40 грн. судового збору та 7000 грн. витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що 13 серпня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та відповідачем було укладено кредитний договір №149863 в формі електронного документа з використанням електронного підпису. 10.10.2024 ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу №10102024 і відповідно до реєстру боржників до вказаного договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 10213,90 грн. Відповідач належним чином умови договору не виконував і має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК «ЕЙС» в сумі 10213,90 грн., з яких: 5556 грн. заборгованість по кредиту, 4256,90грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 401 грн. заборгованість по комісії. Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження у порядку загального або спрощеного провадження. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 31.12.2025 провадження по справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, що передбачено ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки дана справа підпадає під ознаки малозначної справи. Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі від 31.12.2025 та копія позовної заяви з додатками надсилалася на адресу: [ADDRESS] . Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. 13.02.2026 до Київського районного суду м. Одеси надійшла відповідь на виконання ухвали Київського районного суду м.Одеси про витребування доказів від АТ «Універсал Банк» відповідно до якої, серед іншого, встановлено, що на ім`я [PERSON] було емітовано платіжну картку № [NUMBER] та на яку були зараховані кредитні кошти. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 13 серпня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] було укладено кредитний договір №149863 в формі електронного документа з використанням електронного підпису. ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» зобов`язання перед відповідачем по кредитному договору виконано, але відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав та не повернув наданий кредит у строки, передбачені кредитним договором. Відповідно до ст.526, 527 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким , що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання та не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотків. 10.10.2024 ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу №10102024 і відповідно до реєстру боржників до вказаного договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 10213,90 грн. з яких: 5556 грн. заборгованість по кредиту, 4256,90грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 401 грн. заборгованість по комісії. Згідно правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02.04.2025 року у справі № 199/4657/18: надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Також вимога про стягнення комісії в розмірі 401 гривень суперечить положенням ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» підлягають до часткового задоволення, а саме: підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №149863 від 13.08.2024 у розмірі 9812,90 грн. з яких: 5556 грн. заборгованість по кредиту, 4256,90грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2422,40 грн. Щодо витрат на правову допомогу у розмірі 7000 гривень, суд зазначає наступне. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таким чином, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягають судові витрати на правову допомогу у розмірі 4000 гривень.

Outcome: partial