Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

05.09.2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстровану шлюбі. Шлюб між ними розірвано рішенням Ленінського районного суду міста Полтави від 16.09.2014 року по справі № 553/3989/14-ц. Позивач та відповідач мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , на яку згідно заочного рішення Ленінського районного суду міста Полтави від 12.06.2015 року по справі № 553/1739/15-ц стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Просить суд зменшити розмір аліментів до 1/6 у зв`язку з наявністю ще однієї доньки [PERSON] , [INFO] , та наявністю у позивача третьої групи інвалідності. Згідно протоколу розподілу судової справи між суддями від 05.09.2025 року справу передано судді Тимчуку Р.І. 12.09.2025 року від представника позивача [PERSON] адвоката Бахмата Олександра Ігоровича надійшло повідомлення про надання доступу до матеріалів справи. Ухвалою суду від 29.09.2025 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 03.10.2025 року від представника позивача [PERSON] адвоката Бахмата Олександра Ігоровича надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з власних технічних засобів, з огляду на неможливість прибути особисто до суду. Ухвалою суду від 06.10.2025 року клопотання задоволено, постановлено проводити всі засідання в режимі відеоконференції за участі представника позивача [PERSON] адвоката Бахмата Олександра Ігоровича. 06.10.2025 року від представника позивача [PERSON] адвоката Бахмата Олександра Ігоровича надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії заочного рішення Ленінського районного суду міста Полтави від 12.06.2015 року по справі № 553/1739/15-ц. 27.10.2025 року від [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 21.11.2025 року від [PERSON] надійшло клопотання про витребування інформації: щодо перетину позивачем державного кордону України та до органів Пенсійного фонду України щодо того, чи продовжена група інвалідності позивачу. 09.12.2025 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Представник вказує, що позивач не заперечує факту, що на момент розгляду справи він тимчасово перебуває закордоном. Щодо продовження групи інвалідності вказує, що питання не вирішено. 13.01.2026 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Яресько Наталії Володимирівни надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи. 16.03.2026 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Яресько Наталії Володимирівни надійшла заява про долучення до матеріалів справи документів, а саме: відповіді з Пенсійного фонду України в Київській області про те, що виплату пенсії позивачу припинено з 01.09.2025 року у зв`язку з тривалим не проходженням МСЕК. Вказано, що станом на 01.09.2025 року залишок боргу зі сплати аліментів становить 94312,92 грн., скарг та заяв відповідача до ВДВС. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] адвокат Яресько Наталія Володимирівна проти позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні. Відмовилась від клопотання про витребування, подане відповідачем 21.11.2025 року. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, дійшов наступних висновків. Згідно із ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстровану шлюбі. Шлюб між ними розірвано рішенням Ленінського районного суду міста Полтави від 16.09.2014 року по справі № 553/3989/14-ц. Позивач та відповідач мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , на яку згідно заочного рішення Ленінського районного суду міста Полтави від 12.06.2015 року по справі № 553/1739/15-ц стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. У позивача від іншого шлюбу є ще одна донька [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 3 ст. 182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Суд враховує, що на доньку [PERSON] , [INFO] , аліменти складають 1/4 частини з усіх видів заробітку (тобто 25 %). Позивач в позові вказує про відсутність заборгованості щодо сплати аліментів на доньку та наявність третьої групи інвалідності. Проте згідно відповіді з Пенсійного фонду України в Київській області зазначено про те, що виплату пенсії позивачу припинено з 01.09.2025 року у зв`язку з тривалим не проходженням МСЕК. Вказано, що станом на 01.09.2025 року залишок боргу зі сплати аліментів на доньку становить 94312,92 грн. Тобто позивач надав суду неправдиву інформацію. Суд враховує, що дії позивача мають штучний характер для того, щоб зменшити розмір аліментів своїй доньці від попереднього шлюбу. Зменшення розміру аліментів доньці у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще одну дитину без доведення погіршення майнового становища саме по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів. Дана позиція суду узгоджується з постановою Верховного Суду по справі № 688/4308/23 від 22.07.2024 року. Аналогічні за змістом висновки викладено у постановах Верховного Суду: 1) від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження 61-702св19); 2) від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20); 3) від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21); 4) від 03 липня 2024 року у справі № 552/2073/23 (провадження № 61-1193св24); 5) від 16 вересня 2024 року у справі № 591/6388/22 (провадження 61-153св24). Також суд враховує і позицію Полтавського апеляційного суду по справі № 554/9493/24 від 01.04.2025 року. Отже, враховуючи усе зазначене, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів слід відмовити у повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, а тому понесені позивачем судові витрати не підлягають до відшкодування відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed