Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду міста Києва із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Подану позовну заяву обґрунтовано тим, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 2007 по 2010 роки. У період шлюбу народилася донька [PERSON] [INFO] , яка проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні. Донька є повнолітньою та навчається у приватному ВНЗ «Фінансово - правовий коледж» на денній формі навчання, за спеціальністю 081 «Право», на контрактній основі, термін навчання до 2027 року. Відповідач працює, отримує заробітну плату, відтак має змогу сплачувати аліменти, проте відмовляється надавати таку допомогу. На підставі викладеного, позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до закінчення нею навчання - до 30.06.2027, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 26.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Сторона позивача в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача подала через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримують, проти ухвалення заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував частково. Пояснив, що не ухиляється від обов`язку утримувати свою доньку, проте із заявленим розміром аліментів не погоджується. Вказав, що він офіційно працевлаштований, працює на посаді начальника дільниці, отримує дохід 30 000,00 - 40 000, 00 грн., проте має на своєму утриманні малолітнього сина та бабусю, відтак має змогу сплачувати аліменти лише у розмірі 1/8 частини від свого доходу. Крім того, вказав, що позивачка та донька уникають з ним спілкування, у зв`язку із чим відсутня можливість узгодити із позивачкою розмір аліментів на повнолітню доньку. Вислухавши вступне слово позивача, відповідачки, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 20.07.2007 по 21.12.2010. Відповідно до копії свідоцтва про народження, [INFO] народилася донька [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Зміна прізвища позивачки з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується письмовими матеріалами справи, а саме витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, копією свідоцтва про шлюб. Відповідно до копії договору про надання освітніх послуг закладом фахової перед вищої освіти № 56/09-23 від 01.09.2023, укладений між ПВНЗ «Фінансово-правовий коледж» та [PERSON] , [PERSON] зарахована на навчання на 1 курс, за спеціальністю «081 Право» для здобуття освітньо - професійного ступеня фахового молодшого бакалавра. Згідно довідки ПВНЗ «Фінансово - правовий коледж» від 22.01.2026 [PERSON] навчається з 01.09.2023 по теперішній час. Сплата навчання проводиться безготівковою формою на розрахунковий рахунок підприємства відповідно до умов договору, платником є [PERSON] , яка внесла плату у розмірі 30000,00 грн. Між сторонами відсутня домовленість щодо розміру аліментів на утримання повнолітньої доньки. Згідно зі статтею 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріально допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленумом Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітню дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Позивачка, звертаючись до суду із вказаним позовом вказала лише про необхідність стягувати аліменти з відповідача на утримання повнолітньої доньки, оскільки остання навчається, проте визначаючи аліменти у розмірі 1/3 частини від доходу не навела обґрунтування вказаного розміру. Крім того, суд звертає увагу на зміст позовної заяви а.с.2, абзац 8, який не стосується вказаної справи. Суд враховує, що обов`язок по доказуванню позовних вимог, їх розміру, та по доказуванню тих обставин, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, покладається саме на позивача, і не може перекладатись на відповідача обов`язок по спростуванню доводів позивача. У відповідності до ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. Відповідач в свою чергу, заперечуючи заявлений розмір аліментів, вказав, що має змогу сплачувати аліменти на повнолітню доньку у розмірі 1/8 частин від його доходу. Суд приймає до уваги доводи відповідача, що розмір заявлених аліментів має бути зменшений, оскільки відповідач має на своєму утриманні малолітню дитину - [PERSON] [INFO] , батьком якого він є. Доводи відповідача про те, що на його утриманні також перебуває бабуся, суд до уваги не приймає, оскільки всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України [PERSON] не надав суду належні, достовірні та допустимі докази вказаному. Долучена копія паспорту на ім`я [PERSON] не є доказом родинних відносин із відповідачем та доказом перебування вказаної особи на його утриманні. Крім того, долучену стороною позивача копію довідки про нерухомість з опендатбот, відповідно до якої відповідач є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] , суд до уваги не приймає, оскільки вказана інформація не може бути доказом в розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині. Враховуючи те, що [PERSON] є донькою сторін, проживає з матір`ю, знаходиться лише на утриманні останньої, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, натомість відповідач в добровільному порядку не приймає участі в утриманні дитини, суд вважає, що відповідач, як фізично здорова людина, спроможний сплачувати аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Враховуючи наведене, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дітей, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, з урахуванням матеріального становища сторін, зокрема суд враховує, часткове визнання позову відповідачем та вважає за необхідним, стягнути з відповідача, на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої доньки до закінчення навчання, але не більше як до досягнення [PERSON] 23-х років, в залежності від того, яка з цих обставин настане першою, в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, що буде належним захистом прав повнолітньої та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, що відповідає - 23.01.2026. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави, так як позивачка при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону. На підставі викладеного,

Outcome: partial