Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась із заявою [PERSON] про визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна. Заява мотивована тим, що заявник є матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка має інвалідність І Б групи з дитинства у зв`язку з хронічним психічним захворюванням та потребує постійного стороннього догляду. Зазначає, що через наявне психічне захворювання її донька не здатна повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може самостійно здійснювати самообслуговування, орієнтуватися в навколишній обстановці, спілкуватися, контролювати свою поведінку, самостійно залишати місце проживання та забезпечувати власні життєві потреби. Стан здоров`я [PERSON] підтверджується медичними документами, зокрема рішенням експертної команди за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи, яким встановлено І Б групу інвалідності безстроково, причиною якої є інвалідність з дитинства, а також іншими медичними висновками та довідками. Заявник зазначає, що донька перебуває на обліку у лікаря-психіатра та потребує постійного нагляду, догляду і допомоги у повсякденному житті, які фактично здійснює вона як мати. У зв`язку з тим, що [PERSON] внаслідок психічного захворювання не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, заявник просить суд визнати її недієздатною, встановити над нею опіку та призначити опікуном заявника - [PERSON] . У судовому засіданні заявник підтримав подану заяву у повному обсязі, просив її задовольнити з підстав, викладених у ній. Представник заінтересованої особи [PERSON] - адвокат Молявчик О.В. у судовому засіданні підтримав заяву, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи органу опіки і піклування ВМР Жиліховська Н.М. просила задовольнити заяву. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов такого висновку. Відповідно до частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 40 ЦК України). Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. У пункті 1 частини другої статті 293 ЦПК України зазначено, що обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи суд розглядає в окремому провадженні. Відповідно до частини третьої статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Згідно з частиною третьою статті 297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. У виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу (стаття 298 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі № 636/398/19 (провадження № 61-5685св20) зазначено, що за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України передбачено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Стаття 3 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначає презумпцію психічного здоров`я. Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до положень частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Згідно зі статтею 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити, зокрема психічний стан особи. Порядок проведення судово-психіатричної експертизи затверджено Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 травня 2018 року №865, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 червня 2018 року за № 719/32171. Предметом судово-психіатричної експертизи є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу. Психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу визначається з метою надання відповіді на запитання, поставлені особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Об`єктами експертизи є: матеріали цивільної справи, медична документація, аудіовізуальні матеріали та інша інформація про психічний стан особи, відповідно якої проводиться експертиза. Статтею 110 ЦПК України встановлено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Відповідно до частини першої статті 41, статті 58 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч. 2-5 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Частиною першою статті 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Виходячи з аналізу частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21). Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України і Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 затверджено Правила опіки та піклування, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року за №387/3680 (надалі - Правила). Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Правил опіка (піклування) є особливою формою державної турботи, зокрема, про повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Опіка (піклування) встановлюється для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки. Згідно з пунктами 2.1, 2.4 Правил опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань. Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника). При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] яке видане 15.03.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , батьком зазначено [PERSON] . Згідно з витягом з реєстру територіальної громади №2024-010518232 від 02.09.2024 [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії паспорта [PERSON] її місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Згідно з витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №215/25/1350/В від 17.06.2025 (рішення №215/25/1350/Р) за результатами аналізу медичної документації та очної оцінки рівня порушення повсякденного функціонування встановлено, що у [PERSON] , [INFO] , наявні серйозні порушення у сферах орієнтації, самообслуговування, спілкування, контролю своєї поведінки, навчання та трудової діяльності, а також виражені порушення у сфері пересування. Встановлено І Б групу інвалідності безстроково, причина - інвалідність з дитинства. Зазначено про потребу у постійному сторонньому догляді. Основний діагноз - F84.0. Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №96432119 від 08.04.2025 комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова» Вінницької обласної ради [PERSON] , [INFO] , має діагноз G40.80 - інші форми епілепсії без згадки про фармакорезистентну епілепсію. На момент огляду хвора у продуктивному мовному контакті недоступна, спілкування відбувається лише звуками, інструкції не виконує, не може самостійно читати та писати, має обмежену здатність до соціалізації. Згідно з медичним висновком №69 про дитину-інваліда віком до 18 років від 02.07.2014 [PERSON] , [INFO] , має захворювання дитячий аутизм та визначена як дитина-інвалід з 28.07.2013. Висновок дійсний до 10.03.2025. Відповідно до висновку про необхідність забезпечення особи з обмеженнями повсякденного функціонування допоміжними засобами реабілітації №299 від 23.05.2024, сформованого КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка ВОР», [PERSON] , [INFO] , має захворювання F84.0, F80.1, G40.00, M21.07, M41.15, Q67.6, у зв`язку з чим лікарем-ортопедом-травматологом призначено допоміжний засіб реабілітації - ортопедичне взуття. Відповідно до довідки учня закладу загальної середньої освіти про результати обов`язкового медичного профілактичного огляду від 07.06.2024, виданої щодо [PERSON] , [INFO] , яка навчається у КЗ «Вінницької спеціальної школи для дітей з порушенням інтелектуального розвитку» у 9 класі, зазначено рекомендації щодо проведення лікувальної фізкультури, масажу, плавання та використання ортопедичних устілок. Згідно з картою профілактичної роботи з учнями закладу загальної середньої освіти, їх батьками або законними представниками щодо виявлення факторів ризику алкогольних та наркотичних проблем від 07.06.2024, складеною стосовно [PERSON] , [INFO] , зазначено дату попереднього проведення профілактичної роботи - 22.06.2023 та рекомендації щодо режиму навчання і відпочинку. Відповідно до лікарських рекомендацій, виданих комунальним закладом «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» від 15.06.2020, у [PERSON] , 2007 року народження, встановлено діагноз: симптоматична епілепсія, генералізовані судоми. Згідно з результатами магнітно-резонансної томографії головного мозку від 30.01.2025 у [PERSON] виявлено МР-ознаки венозної аномалії правих підкіркових структур, ймовірно кавернозну ангіому, аномалію розвитку gg cinguli із субтенторіальною герніацією їх дорзальних відділів, варіант розвитку артерій головного мозку. Відповідно до висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №311 від 09.07.2025, виданого КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР», [PERSON] , 2007 року народження, інвалід І Б групи внаслідок психічного розладу, проживає разом із матір`ю [PERSON] та потребує постійного стороннього догляду. Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного хворого від 22.07.2025 [PERSON] , [INFO] , має діагнози: вегетосудинна дистонія за кардіальним типом, анемія легкого ступеня. Згідно з листом КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» №29/6961 від 14.07.2025 [PERSON] двічі зверталася до лікаря-невролога, останнє звернення 03.03.2025 з діагнозом головний біль напруженого типу. За даними архіву лікарні до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога вона не зверталася. Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) щодо [PERSON] , за 2024 рік враховано дохід для призначення пенсії у розмірі 72 000 грн, за 2025 рік 40 000 грн. Згідно з довідкою про отримання/неотримання допомоги №348 від 13.02.2025, виданою Департаментом соціальної політики управління соціального захисту населення Лівобережне, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення та з 06.08.2012 отримує державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю [PERSON] , 2007 року народження, з надбавкою на догляд. Загальна сума доходу за період з 01.09.2024 по 01.03.2025, за винятком аліментів, становить 48268 грн 20 коп. Відповідно до заяви від 22.07.2025 [PERSON] , батько [PERSON] , повідомив, що не заперечує проти призначення опікуном над його донькою [PERSON] . На адресу суду 18.09.2025 КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» надійшли виписки з історій хвороби стаціонарного хворого [PERSON] , [INFO] , яка проходила лікування у відділенні №16 у різні періоди з 2012 по 2022 роки, що підтверджується медичними картами стаціонарного хворого №6159, №3968, №10339, №6758, №7330, №6148, №13210, №7573, №6702, №9322, №6593. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №969 від 18.12.2025 [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді дитячого аутизму (F84.0), судомний синдром в анамнезі, та внаслідок свого захворювання позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим потребує встановлення над нею опіки. Висновок складено судово-психіатричним експертом Ю.В. Римаром Вінницької філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України». Також виконавчий комітет Вінницької міської ради як орган опіки та піклування подав до суду подання від 31.10.2025 №В/01/6343434/1-00-1-0, у якому просили призначити [PERSON] опікуном [PERSON] , [INFO] , у разі визнання останньої недієздатною. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, суд встановив, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , проживає разом із нею та фактично доглядає її. Із наявних у справі медичних документів встановлено, що [PERSON] з дитинства має тяжкі порушення стану здоров`я. Вона має встановлену інвалідність І Б групи безстроково, причиною якої є інвалідність з дитинства, а також потребує постійного стороннього догляду. Медичними документами, зокрема виписками з медичних карт, медичними висновками, результатами обстежень та іншими матеріалами підтверджується наявність у неї психічного розладу, що проявляється у значних порушеннях орієнтації, самообслуговування, спілкування, контролю поведінки, навчання та інших сфер життєдіяльності. З матеріалів справи також встановлено, що [PERSON] не перебуває у продуктивному мовному контакті, спілкування здійснює лише звуками, не виконує інструкції, не може самостійно читати та писати, має обмежену здатність до соціалізації та потребує постійного нагляду та допомоги у повсякденному житті. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №969 від 18.12.2025 встановлено, що [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді дитячого аутизму (F84.0) із судомним синдромом в анамнезі. Експертом зазначено, що внаслідок такого захворювання вона позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та потребує встановлення над нею опіки. Вказаний висновок експерта є належним та допустимим доказом у справі, складений спеціалістом відповідної кваліфікації, містить чіткі та однозначні відповіді на поставлені судом питання та не викликає сумнівів у своїй обґрунтованості. Інших доказів, які б спростовували зазначений висновок або ставили під сумнів психічний стан [PERSON] , суду не надано. Також висновком лікарської комісії медичного закладу підтверджено, що [PERSON] встановлено інвалідність І Б групи внаслідок психічного розладу та вона потребує постійного стороннього догляду. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що стан здоров`я [PERSON] є таким, що вона внаслідок хронічного психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому підлягає визнанню недієздатною. Матеріали справи також підтверджують, що фактичний догляд за [PERSON] здійснює її мати [PERSON] , з якою вона проживає. Батько [PERSON] [PERSON] у поданій заяві повідомив, що не заперечує проти призначення опікуном над його донькою [PERSON] . Водночас, [PERSON] має повну цивільну дієздатність, стан її здоров`я дозволяє здійснювати догляд за донькою, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога вона не перебуває. Також вона отримує державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю з надбавкою на догляд. Крім цього, суд враховує, що орган опіки та піклування - виконавчий комітет Вінницької міської ради подав до суду подання, у якому підтримав можливість призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] у разі визнання її недієздатною. З огляду на встановлені обставини, враховуючи стан здоров`я [PERSON] , її нездатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, необхідність забезпечення її особистих немайнових і майнових прав та інтересів, а також беручи до уваги висновок судово-психіатричної експертизи та подання органу опіки та піклування, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуном її матері - [PERSON] . З огляду на викладене, заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням в цій справі віднести на рахунок держави.

Outcome: approved