Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

До Олевського районного суду Житомирської області надійшла для розгляду позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (надалі - ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», позивач) до [PERSON] (надалі - [PERSON] , відповідачка, позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-10013698 від 12.10.2024 в розмірі 22462,40 грн. та судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. В обґрунтування позову зазначено, що 12.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» (далі - ТОВ «МАКС КРЕДИТ») та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № 00-10013698 на суму 9600, 00 грн. Відповідачка ініціювала укладення кредитного договору, оформивши заявку на сайті первісного кредитора, підписавши кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. Сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо розміру кредиту, грошової одиниці, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі та 12.10.2024 перерахував відповідачці грошові кошти у розмірі 9600,00 грн. на банківську карту № [NUMBER] відповідачки, яку остання вказала у заявці при укладенні кредитного договору. 16.04.2025 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 16042025-МК/Юніт Капітал відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників № б/н від 167.04.2025 за договором факторингу від ТОВ «МАКС КРЕДИТ» до позивача перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 26462,40 грн. Факт переходу прав вимог за кредитними договорами, які зазначені у реєстрі боржників № б/н від 16.04.2025 до позивача підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу. Враховуючи вищенаведене, загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем на момент подання позовної заяви, за кредитним договором становить 26462,40 грн., яка складається з: 9600,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 12862,40 грн. заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом; 4000,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Тому, позивач просить стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 00-10013698 від 12.10.2024 в розмірі 22462,40 грн., а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Винару Л.В. На запит Олевського районного суду Житомирської області надійшла інформація із Олевської міської ради Житомирської області стосовно зареєстрованого місця проживання відповідачки [PERSON] . Ухвалою суду від 12.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Викликано в судове засідання сторони по справі. Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у Акціонерного товариства «Універсал Банк». 06.01.2026 на виконання ухвали суду про витребування доказів, від представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» Примаченко Т. надійшла запитувана судом інформація. Представник позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» Хлопкова М. у судове засідання не з`явилася, у прохальній частині позовної заяви просила розгляд справи проводити за її відсутності і у випадку неявки у судове засідання відповідачки ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судові засідання 08.01.2026 та 23.03.2026 не з`явилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що стверджується матеріалами справи. Також, відповідачка заяву із запереченнями про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву до суду не подала, причини неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з ч.5 ст.223 ЦПК України, суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, відповідачка в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала, жодних заяв та клопотань до суду не надіслала та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 12.10.2024 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] уклали договір № 00-10013698 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с. 14-24). Відповідно до п. 1.1 розділу 1 вказаного Договору, кредитодавець надає позичальникові кредит у національній валюті у формі кредитної лінії на умовах передбаченим Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію, а також виконати інші обов`язки , передбачені договором. Сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) становить 8000,00 грн. Мета отримання кредиту - на споживчі потреби (п. 1.2 Договору). Згідно п. 1.3 Договору, строк дії кредитної лінії (строк кредитування) - 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредиттодавця в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) - 07 жовтня 2025 року згідно умов п. 3.5 цього Договору. Відповідно до п. 1.5.1 стандартна процентна ставка складає 0,94 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом , застосовується в межах строку дії кредитної лінії , зазначеного у п. 1.3 цього Договору. На підставі п. 1.6 кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 20,00 % від суми кредиту, яка складає 1600,00 грн., яку позичальник зобовязаний сплати на умовах визначених п. 3.5 цього Договору. Згідно з п. 1.7.1 денна процентна ставка за цим Договором при застосуванні стандартної процентної ставки з урахуванням комісії (у разі її наявності) дорівнює 1 % та розраховується з використанням формули : ДПС =(ЗВСК/ЗРКх100 %= (28672,00/8000,00)/360х100 %). Орієнтована реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою на дату укладення Договору складає 2442,38 %. (п. 1.8 Договору). Орієнтована загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою на дату укладення Договору становить 36672,00 грн. Договір від 12.10.2024 за № 00-10013698 підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Також, 12.10.2024 [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту, у якому зазначена інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти (а.с. 35-37). Відтак, судом встановлено, що сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «МАКС КРЕДИТ» сформовано довідку про ідентифікацію від 12.10.2024, де зазначенно одноразовий ідентифікатор , який надається [PERSON] - [NUMBER] , номер телефону [NUMBER] (а.с. 38). Згідно із копією підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід» вбачається, що в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-714 від 28.07.2023 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника Товариством з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід» було здійснено успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача. Дані транзакції: сума 8000,00 грн; дата здійснення переказу 12.10.2024; номер платіжної картки отримувача № 4441-11ХХ-ХХХХ-6047; емітент платіжної картки MONOBANK (а.с. 39-40). Згідно з інофрмацією ТОВ «МАКС КРЕДИТ», зазначеним кредитодавцем перераховані кошти в розмірі 8000,00 грн. отримувачу [PERSON] на картку № [NUMBER] , призначення платежу переказ коштів згідно договору № 00-10013698 (а.с.44-46). Відповідно до інформації АТ «Універсал Банк», 12.10.2024 на картку № [NUMBER] , яка належить [PERSON] надійшли кошти в розмірі 8000,00 грн. (а.с.118-119). Розмір заборгованості відповідачки також підтверджується випискою з особового рахунку (а.с. 79) та детальним розрахунком заборгованості (а.с. 76-78). 16 квітня 2025 року ТОВ «ТОВ МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали Договір факторингу № 16042025-МК/Юніт Капітал (а.с. 58-70). Пунктом 2.1. Розділу 2 Договору факторингу № 16042025-МК/Юніт Капітал від 16.04.2025 передбачено, що в порядку та на умовах , визначених в цьому Договорі , Фактор зоборвязується передати 9сплатити) Клієнту суму фінансування, а Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру , в обсязі та на умовах , що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до п. 2.2. вказаного Договору перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі Реєстру боржників згідно з Додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно боргів та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників від 16.04.2025 за Договором факторингу № 16042025-МК/Юніт Капітал від 16.04.2025 від ТОВ «МАКС КРЕДИТ» до позивача перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 22462,40 грн. (а.с. 71-72). Відтак, в ході передачі прав вимоги за факторинговим договором, право вимоги за кредитним договором № 00-10013698 від 12.10.2024 перейшло до позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідачки в розмірі 22462,40 грн. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та відповідачкою [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. В силу пункту 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із [PERSON] , а саме доведено факт надання позичальнику доступу до кредитних коштів за договором № 00-10013698 від 12.10.2024, утворення заборгованості у неї перед кредитором, а тому позов підлягає до задоволення. Разом із позовною заявою позивачем ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заявлено вимогу про стягнення з відповідачки на його користь судових витрат, понесених у справі, що складаються із витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. та судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи. За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1, 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частинами 3-5 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат . Отже, витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною та доказами такої сплати. На підтвердження понесених витрат представником позивача надано Договір про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025 між ТОВ «Юніт Капітал» та АБ «Соломко та партнери» (а.с. 80-82); додаткову угоду № 25770872254 до Договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025 (а.с. 84); протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги (а.с. 83); акт прийому-передачі наданих послуг (а.с. 85). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З урахуванням наведених норм права, конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, розміру наданої правової допомоги та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, суд дійшов висновку, що клопотання позивача про стягнення на його користь із відповідачки понесених витрат на правову допомогу підлягає до часткового задоволення, та з відповідачки на його користь слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача (а.с.1).

Outcome: approved