Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

До Захарівського районного суду Одеської області надійшла заява адвоката Кулік М.М., подана в інтересах [PERSON] про встановлення факту народження дитини, заінтересовані особи: Великомихайлівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, [PERSON] . Свої вимоги адвокат обґрунтовує тим, що 13 червня 2009 року заявниця [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] . Від шлюбу вони мають двох синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] під час гостювання в сестри [PERSON] , що проживає в місті Видне Російської Федерації народила доньку [PERSON] та після народження дитини повернулася в Україну за місцем реєстрації проживання. У 2024 році заявниця з метою влаштування доньки [PERSON] до школи виявила втрату оригіналу свідоцтва про народження останньої. У зв`язку з втратою оригіналу свідоцтва про народження дитини, виданого у м. Видне Російська Федерація, вона звернулася до Великомихайлівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для отримання свідоцтва про народження. Водночас листом вказаного відділу у видачі свідоцтва їй було відмовлено з підстав розірвання дипломатичних відносин між Україною та Російською Федерацією. Отож у зв`язку з розірванням дипломатичних відносин між Україною та Російською Федерацією заявниця не має іншої можливості отримати свідоцтво про народження доньки [PERSON] і таким чином засвідчити факт народження дитини з метою подальшого захисту її майнових та немайнових прав. За таких обставин, представниця заявниці просить суд встановити факт народження [INFO] в місті Видне Московської області Російської Федерація, дитини [PERSON] у громадянки України [PERSON] від чоловіка, громадянина України [PERSON] . Ухвалою Захарівського районного суду Одеської області від 23 грудня 2025 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с. 34). Ухвалою Захарівського районного суду Одеської області від 22 січня 2026 року залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи [PERSON] та замінено заінтересовану особу Великомихайлівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на заінтересовану особу Великомихайлівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (а.с. 57-58). У судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представниця адвокат Кулік М.М. вимоги заяви підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. При цьому заявниця пояснила, що 07 лютого 2017 року вона під час перебування в гостях у своєї сестри, яка проживає у м. Видне Російської Федерації народила доньку [PERSON] . Після народження дитини повернулася Україну. У 2024 році бажаючи влаштувати доньку до школи виявила втрату оригіналу свідоцтва про її народження, виданого у м. Видне Російська Федерація. У зв`язку з цим звернулася до Великомихайлівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для отримання оригіналу свідоцтва про народження. Однак, у видачі свідоцтва їй було відмовлено з підстав розірвання дипломатичних відносин між Україною та Російською Федерацією. Відсутність оригіналу свідоцтва про народження доньки не дає їй можливості влаштувати дитину до школи. Доньці наразі 9 років та вона вже як два роки мала б навчатися в школі. Представник заінтересованої особи Великомихайлівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному статтями 128-131 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду (а.с. 78). Про причини неявки суд не повідомив. Із жодними заявами чи клопотаннями до суду не звертався. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному статтями 128-131 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду (а.с. 79). Водночас звернувся до суду із клопотанням, у якому вказав, що він не заперечує проти задоволення заяви, просив провести судове засідання за його відсутності (а.с. 72). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до частини 7 статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно частин 1, 2 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку, зокрема встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до пункту 1 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає справи про встановлення фактів, коли такі факти породжують юридичні наслідки від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, коли встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Так, судом установлено, що 13 червня 2009 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 33. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини з дошлюбного « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Вказане підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 13 червня 2009 року (а.с. 13). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 31 липня 2009 року та серії [NUMBER] від 23 травня 2012 року відповідно (а.с. 14, 15). [PERSON] та [PERSON] є громадянами України, що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] , виданого 26 травня 2010 року Фрунзівським РВ ГУМВС України в Одеській області та копією паспорту ID № [NUMBER] , виданого 28 червня 2024 року органом 1455 відповідно (а.с. 11-12, 17). З копій довідки про народження № 36 від 07 березня 2017 року та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданих 07 березня 2017 року Відділом ЗАГС по Інгенському району Агенства ЗАГС Ульяновської області вбачається, що [INFO] в місті Видне Московської області Російська Федерація, народилася [PERSON] , в графі батько вказаний [PERSON] (громадянин України), в графі мати вказана [PERSON] (громадянка України) (а.с. 19, 20). З довідки Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області від 17 грудня 2025 року № 2211 виданої на ім`я [PERSON] , [INFO] вбачається, що остання з 08 липня 2009 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . До складу її сім`ї входять: чоловік [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 21). Відповідно до копії посвідчення батьків багатодітної сім`ї серії [NUMBER] , виданого 06 жовтня 2022 року Захарівською селищною радою Роздільнянського району Одеської області на ім`я [PERSON] та [PERSON] установлено, що останні є батьками дітей: [PERSON] , 2009 року народження, [PERSON] , 2012 року народження, [PERSON] , 2017 року народження та мають право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей (а.с. 22). Згідно із копією посвідчення серії [NUMBER] , виданого 22 червня 2023 року Захарівською селищною радою Роздільнянського району Одеської області на ім`я [PERSON] установлено, остання є дитиною з багатодітної сім`ї та має право на пільги, передбачені законодавством України для дітей з багатодітної сім`ї (а.с. 23). У зв`язку із втратою оригіналу свідоцтва про народження [PERSON] , виданого Відділом ЗАГС по Інгенському району Агенства ЗАГС Ульяновської області, заявниця [PERSON] звернулася до Великомихайлівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про повторну видачу свідоцтва про народження дитини. Однак листом начальника вказаного відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 989/2421-82 від 18 листопада 2025 року заявниці відмовлено у повторній видачі свідоцтва про народження [PERSON] , з тих підстав, що між Україною та Російською Федерацією розірвані будь-які дипломатичні відносини (а.с. 16). Відсутність державної реєстрації народження дитини заявниці на території України позбавляє можливості отримати свідоцтво про народження дитини та в послідуючому паспорт громадянина України. Відповідно до статей 3, 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитина має бути зареєстрована відразу після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до статті 6 ЗУ «Про громадянство України» громадянство України набувається, зокрема, за народженням. Згідно із статтею 7 ЗУ «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частини 3, 4 статті 49 ЦК України). Згідно із статтею 144 СК України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану України. Невиконання цього обов`язку є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (частина 1 статті 122 СК України). Відповідно до частин 1, 4 статті 13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до СК України. Згідно роз`яснень, які викладені у пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до частин 2, 3, 4 статті 13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до статті 22 ЗУ «Про міжнародне приватне право» до особистих немайнових прав застосовується право держави, у якій мала місце дія чи інша обставина, що стала підставою для вимоги про захист таких прав, якщо інше не передбачено законом. Згідно із частиною 1 статті 13 ЗУ «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Аналогічно регламентовано зазначене питання у пункті 7 глави 1 розділу II Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, відповідно до якого документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року № 107 «Про деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення. Водночас зазначені норми незастосовні у правовідносинах за участю Російської Федерації. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та повномасштабним вторгненням 24 лютого 2022 року російських військ на територію України задля знищення Української держави, захоплення силою української території та встановлення окупаційного контролю Президент України підписав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». У відповідь на акт збройної агресії Російської Федерації проти України Президент України підтримав пропозицію Міністерства закордонних справ України про розрив дипломатичних відносин України з Російською Федерацією, про що 24 лютого 2022 року оголошено на офіційному вебсайті Міністерства закордонних справ України. На доручення Президента України Міністерство закордонних справ України розпочало процедуру розриву дипломатичних відносин відповідно до норм міжнародного права. 01 грудня 2022 року прийнято Закон України «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року». Відповідно до статті 72 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, якщо договором не передбачається інше або якщо учасники не погодились про інше, зупинення дії договору відповідно до його положень або відповідно до цієї Конвенції звільняє учасників, у взаємовідносинах яких зупиняється дія договору, від зобов`язання виконувати договір у своїх взаємовідносинах протягом періоду зупинення. Стаття 25 Закону України «Про міжнародні договори України» містить аналогічну норму, відповідно до якої зупинення дії міжнародного договору України за умов, якщо договір не передбачає іншого, чи за відсутності іншої домовленості з іншими його сторонами, звільняє Україну від зобов`язання виконувати його протягом періоду зупинення дії договору з тими його сторонами, з якими зупинено дію договору, і не впливає стосовно іншого на встановлені договором правові відносини України з іншими його сторонами. За повідомленням Міністерства закордонних справ України дію Мінської конвенції у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь зупинено з 27 грудня 2022 року. З дати зупинення дії Мінської конвенції, зокрема, до документів, виданих на території Російської Федерації і Білорусі, при їх пред`явленні на території України застосовується вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, від 05 жовтня 1961 року, яка є чинною у відносинах України з Російською Федерацією і Білоруссю. Аналіз наведених вище норм закону дає підстави для висновку, що свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 07 березня 2017 року Відділом ЗАГС по Інгенському району Агенства ЗАГС Ульяновської області на ім`я [PERSON] , може підтверджувати особу цієї дитини лише у випадку засвідчення його оригіналу (дублікату) апостилем. Водночас доданих заявницею до матеріалів справи документів вбачається, що вона не має ні оригіналу, ні дублікату свідоцтва про народження дитини [PERSON] . З огляду на збройний конфлікт між Російською Федерацією та Україною заявниця (мати дитини) позбавлена фізичної можливості як на звернення за дублікатом втраченого свідоцтва про народження дитини на території держави-агресора, так і на апостилювання цього документа відповідними органами Російської Федерації, яким надаються повноваження на проставлення апостиля. Батьки дитини [PERSON] (заявниця) та [PERSON] (заінтересована особа) є громадянами України, тому малолітня [PERSON] має право на набуття громадянства України за народженням відповідно до статті 7 ЗУ «Про громадянство України, проте внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та з урахуванням розриву дипломатичних відносин України з Російською Федерацією батьки позбавлені можливості зареєструвати народження доньки в органі державної реєстрації актів цивільного стану України. Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні підставами для проведення державної реєстрації народження є один із документів: а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року № 2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за № 953/35236; б) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження такою жінкою. Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану, якщо державна реєстрація народження дитини проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження, дані про дату і місце народження дитини зазначають відповідно до рішення суду. Отже, ураховуючи викладене вище та той факт, що мати дитини - громадянка України [PERSON] позбавлена юридичної можливості засвідчити в Україні факт народження доньки [PERSON] в позасудовому порядку внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та з урахуванням розриву дипломатичних відносин державами, що позбавляє малолітню [PERSON] можливості отримати свідоцтво про народження та в послідуючому паспорт громадянина України, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність заяви. За таких обставин заява представниці - адвоката Кулік М.М., подана в інтересах [PERSON] про встановлення факту народження дитини підлягає задоволенню. Відповідно до частини 7 статті 294 ЦПК України судові витрати слід залишити за заявницею. На підставі викладеного та

Outcome: approved