Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-19 00:00:00

Позивач ТОВ "Іннова Нова" звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 14.04.2025 між ТОВ "Іннова Нова" і фізичною особою [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 7812780425 (в подальшому договір позики). Як вбачається зі змісту договору позики, разом із Правилами надання споживчих кредитів, затвердженими 17.11.2024, складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Договір позики № 7812780425 від 14.04.2025 був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 2.2. договору позики позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі: 5300,00 грн шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки вказаної відповідачем, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно з п. 2.6.1., п. 2.6.2. та 2.6.3 цього договору, його додатків. Основні умови договору щодо надання коштів у позику: п. 2.4. тип кредиту кредит; п. 2.7. мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби; п. 2.5. строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів; дати надання кредиту: 14.04.2025 або наступний за ним календарний день; п. 2.6.1. стандартна процентна ставка становить 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього договору. Відповідно до п. 10.6.10.7. договору позики позичальник ознайомившись з усіма істотними умовами оферти надав згоду (акцепт) на укладення договору шляхом направлення повідомлення товариству, яке підписано відповідно до абзацу третього частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Перерахування позичальнику кредитних коштів у розмірі 5300,00 гривень в рамках виконання умов договору позики було здійснено шляхом грошового переказу використовуючи реквізити платіжної картки вказаної відповідачем під час укладання договору позики, що підтверджується довідкою про перерахування коштів виданою ТОВ ФК «Контрактовий Дім». ТОВ "Іннова Нова" як позикодавець, свої зобов`язання за договором позики виконав у повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти у розмірі 5300 грн. 00 коп. В той же час, відповідач всупереч умовам договору позики та норм статей 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України свої зобов`язання за договором позики належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. Отже, станом на день подання цієї позовної заяви, заборгованість відповідача перед позивачем складає 24910 грн.: 5300,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 8215,00 грн. заборгованість за процентами; 10600,00 грн. сукупна сума пені, нарахована за порушення зобов`язань позичальником по договору, 795,00 грн. комісія за надання кредиту. Проценти нараховувались по 16.09.2025. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Іннова Нова" загальну суму заборгованості за договором позики в розмірі 24910 грн., а також понесені судові витрати зі сплати судоовго збору в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді від 18.11.2025 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та витребувано від АТ "Райффайзен Банк" необхідну інформацію. Представник позивача в судове засідання не з`явився, одночасно з позовом подано заяву про розгляд справи без участі представника позивача. Не заперечують про ухвалення заочного рішення. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, однак конверти з повістками повернуті на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Заяв та відзиву від відповідачки до суду не надходило. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. У постанові Верховного Суду від 25.03.2025 у справі № 706/208/15-ц (61-11296св23) зазначено, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20 грудня 2023 року у справі № 725/7357/21, від 29 січня 2025 року у справі № 752/5046/22, 05 лютого 2025 року у справі № 128/240/20 (провадження № 61-10183св24). Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 14.04.2025 між ТОВ "Іннова Нова" та [PERSON] було укладено договір надання грошових коштів у позику № 7812780425. Одночасно позичальником підписано паспорт споживчого кредиту та він ознайомився з Правилами надання коштів та банківських металів у кредит. На підтвердження надання кредиту суду надано анкету клієнта. Договір позики № 7812780425 від14.04.2025 був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 2.2. договору позики позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі: 5300,00 грн шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки вказаної відповідачем, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно з п. 2.6.1., п. 2.6.2. та 2.6.3 цього договору, його додатків. Основні умови договору щодо надання коштів у позику: п. 2.4. тип кредиту кредит; п. 2.7. мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби; п. 2.5. строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів; дати надання кредиту: 14.04.2025 або наступний за ним календарний день; п. 2.6.1. стандартна процентна ставка становить 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього договору. Відповідно до п. 10.6.10.7. договору позики позичальник ознайомившись з усіма істотними умовами оферти надав згоду (акцепт) на укладення договору шляхом направлення повідомлення товариству, яке підписано відповідно до абзацу третього частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Перерахування позичальнику кредитних коштів у розмірі 5300,00 гривень в рамках виконання умов договору позики було здійснено шляхом грошового переказу використовуючи реквізити платіжної картки вказаної відповідачем під час укладання договору позики, що підтверджується довідкою про перерахування коштів виданою ТОВ ФК «Контрактовий Дім». ТОВ "Іннова Нова" як позикодавець, свої зобов`язання за договором позики виконав у повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти у розмірі 5300 грн. 00 коп. В той же час, відповідач всупереч умовам договору позики та норм статей 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України свої зобов`язання за договором позики належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. Отже, станом на день подання цієї позовної заяви, заборгованість відповідача перед позивачем складає 24910 грн.: 5300,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 8215,00 грн. заборгованість за процентами; 10600,00 грн. сукупна сума пені, нарахована за порушення зобов`язань позичальником по договору, 795,00 грн. комісія за надання кредиту. Проценти нараховувались по 16.09.2025. З відповіді АТ "Райффайзен Банк" № 81-15-9/16104-БТ від 18.12.2025, наданої на виконання вимог ухвали суду від 18.11.2025 вбачається, що банківська картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] та надано виписку про рух коштів по рахунку банківської картки, яка належить [PERSON] за період з 14.04.2025 по 15.04.2025. Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі статтями 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію`електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідач добровільно за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт Товариства, обрав для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначив свої персональні дані в тому числі і банківську картку на яку в подальшому отримав грошові кошти у сумі 5300 грн., пройшов декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з Товариством та уклав кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу. Вищевикладене підтверджує те, що волевиявлення відповідача було вільним і відповідало його внутрішній волі, відповідно дост. 203 ЦК України. Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1ст. 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу. Оскільки відповідачкою не виконано умов за договором № 7812780425 від 14.04.2025, тобто не погашено заборгованість перед позивачем, тому суд дійшов висновку, що відповідачка [PERSON] порушила умови укладеного договору, а тому позовні вимоги ТОВ «Іннова Нова» в частині стягнення тіла кредиту нарахованих процентів та комісії є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачки [PERSON] 10600 грн. пені суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Частиною першою статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні запроваджено воєнний стан, який на теперішній час продовжено. Враховуючи ту обставину, що пеня, яка передбачена кредитним договором, нарахована у період дії в Україні воєнного стану, після 24 лютого 2022 року, вона підлягає списанню кредитодавцем та підстави для її стягнення за рішенням суду відсутні. Встановивши, що позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за договором надання грошових коштів у позику № 7812780425 від 14.04.2025, а відповідачка, отримавши кредитні кошти, не повернула їх у встановлений договором строк, враховуючи наведені розрахунки, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за тілом кредиту 5300 грн., заборгованість за процентами 8214 грн., заборгованість за комісією 795 грн., в решті позову відмовити. Щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією № 13 від 18.09.2025 позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422,40 гривень. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, понесені позивачем витрати на сплату судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1391,60 грн.

Outcome: partial