Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

24.12.2025 року представник позивача [PERSON] адвокат Пономаркено О.В. звернулась до Новозаводського районного суду міста Чернігова з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.04.2021 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), актовий запис №354. Позовна заява обґрунтована тим, що 06.04.2021 року між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №354. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося з причин різних поглядів на життя та шлюбні обов`язки. Спільне господарство не ведеться, разом не проживають з початку грудня 2025 року, шлюб носить формальний характер. Вважає, що за даних обставин, подальше спільне життя та збереження сім`ї є неможливим. Подальше збереження шлюбу з відповідачем суперечить інтересам позивача. У зв`язку з відсутністю можливості вирішення спору в поза судовому порядку виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. 06.02.2026 року ухвалою судді позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, зобов`язано позивача надати до судового розгляду оригінал свідоцтва про шлюб. 23.02.2026 року на виконання вказаної вище ухвали суду позивач надала оригінал свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, представник позивача звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі та участі позивача. У разі відсутності відповідача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений в установленому законом порядку, з дотриманням вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 та ч. 4, 10 ст. 130 ЦПК України, шляхом направлення судового повідомлення за зареєстрованою адресою відповідача, яке повернулось до суду не врученим з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзив на позов не надіслав, з клопотання про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Більш того, Великою Палатою Верховного Суду України у своїй постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17, зроблено висновок, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення відповідної особи належним. 13.03.2026 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних технічних засобів не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступник підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 06.04.2021 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), актовий запис №354. (а.с.6) Від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). (а.с.5) Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України, в силу якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Стаття 7 СК України визначає, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність згоди позивача на примирення, суд приходить до висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні відносини фактично припинили своє існування і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення у даній справі. Відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.11), які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, проте за відсутності такої вимоги, судовий збір необхідно залишити за позивачем.

Outcome: approved