Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 21 червня 2019 року між АТ «ОТП БАНК», правонаступником якого є ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», та [PERSON] укладено кредитний договір №2024427330, відповідно до умов якого банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, визначені даним кредитним договором. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, що призвело до виникнення заборгованості. На дату звернення з позовом до суду заборгованість відповідача за кредитним договором становить 15 250,31 грн, що складається із: заборгованості по тілу кредиту 13 746,00 грн; заборгованості по відсотках 2,03 грн; заборгованості по комісії 1 502,28 грн. Просить стягнути з відповідача зазначену суму боргу та судові витрати. Процесуальні дії у справі. 15 грудня 2025 року позовна заява надійшла до суду. 19 грудня 2025 року отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача. 22 грудня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Витребувано докази. 04 березня 2026 року витребувані докази отримані судом. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. У судове засідання сторони не викликались. Представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач відзив не направив. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст. ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду цієї справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Фактичні обставини, встановлені судом. 21 червня 2019 року між [PERSON] та АТ "ОТП БАНК" укладено кредитний договір №2024427330, шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви на отримання кредиту. Відповідно до п. 1 кредитного договору, банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: розмір, валюта та цільове призначення: 12 796,00 грн на придбання товару у продавця; 350,00 грн на сплату додаткових послуг Банку, а саме послуга: «СМС+Довідка»; 600,00 грн на придбання послуг зі страхування. Загальний розмір кредиту становить 13 746,00 грн. Дата остаточного повернення кредиту 21 червня 2021 року. Строк на який надається кредит визначено Графіком платежів. Протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 0,01% річних (п.1.2. кредитного договору). Відповідно до п.1.3. кредитного договору, повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів на рахунок погашення боргових зобов`язань, реквізити якого визначені у Додатку № 1 до кредитного договору. Датою (моментом) надання банком та отримання позичальнимком кредитом вважається дата підписання позичальником кредитного договору. Кредит надається шляхом перерахування за дорученням позичальника коштів на поточний рахунок ТОВ «ДІЄСА» на придбання товару (п.1.4. кредитного договору). У п. 1.5 кредитного договору позичальник зазначив, що з Правилами кредитування та Тарифами банку, які розміщені на офіційному сайті банку він ознайомлений та згоден, їх примірники отримав. До матеріалів справи також додано паспорт споживчого кредиту та орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, які підписані сторонами. Графіком платежів та розрахунку загальної вартості кредиту, який є Додатком № 1 до Договору про надання споживчого кредиту передбачено сплату відповідачем щомісячної комісії за додаткові послуги банку, у розмірі 412,38 грн, починаючи з 21 вересня 2020 року по 21 червня 2021 року. Кредитор виконав умови договору, що підтверджується специфікацією до кредитного договору від 21 червня 2019 року, видатковою накладною №003000009975729 від 21 червня 2019 року, товарним чеком №003000009975729 від 21 червня 2019 року та чеком. Відповідач зобов`язався повернути суму кредиту, сплачувати нараховані проценти на суму кредиту в сумах та терміни, що передбачені графіком платежів, проте свої зобов`язання перед кредитором не виконав. Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного АТ "ОТП БАНК" станом на 11 грудня 2020 року заборгованість відповідача за кредитним договором №2024427330 становить 15 250,31 грн та складається з: 13 746,00 грн - сума боргу за кредитом; 02,03 грн - сума боргу за відсотками; 1 502,28 грн - сума боргу за комісіями. 11 грудня 2020 року між АТ «ОТП БАНК» (клієнт) та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (фактор) укладено договір факторингу №11/2/20, у відповідності до умов якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові право грошової вимоги вимоги до боржників в розмірі портфеля заборгованості, яке виникло у клієнта внаслідок укладення з боржниками кредитних договорів та надання клієнтом боржникам кредитних коштів. Згідно до витягу з реєстру божників до договору факторингу №11/2/20 від 11 грудня 2020 року, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» відступлено права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2024427330 на суму 15 250,31 грн. 11 грудня 2020 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (клієнт) та ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» (фактор) укладено договір факторингу № 437/ФК-20, відповідно до якого клієнт передає, а фактор приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, в розмірі портфеля заборгованості. Згідно до витягу з реєстру божників до договору факторингу №437/ФК-20 від 11 грудня 2020 року, ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» відступлено права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2024427330 на суму 15 250,31 грн. 12 квітня 2021 року ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» (клієнт) та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» (фактор) уклали договір факторингу №12/4/2021, у відповідності до умов якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові право грошової вимоги вимоги до боржників в розмірі портфеля заборгованості, яке виникло у клієнта внаслідок укладення договору факторингу №437/ФК-20 від 11 грудня 2020 року, укладеного з ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», до якого попередньо перейшло право вимоги на підставі договору факторингу №11/2/20 від 11 грудня 2020 року, укладеного з АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Згідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №12/4/21 від 12 квітня 2021 року ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» відступлено права грошової вимоги до відповідача у загальному розмірі 15 250,31 грн, з яких: 13 746,00 грн заборгованість по тілу кредиту; 2,03 грн заборгованість по відсотках; 1 502,28 грн заборгованість по комісії. Позивачем на ім`я відповідача надіслано письмову вимогу (повідомлення) про розмір загальної заборгованості за кредитним договором з вимогою її негайного погашення. Однак, станом на день звернення позивача до суду зобов`язання за кредитними договорами відповідачем належним чином ним не виконано. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Законом України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VIII законодавець залишив за кредитодавцем можливість встановлення комісії під час укладення кредитних договорів. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Висновок суду. Судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем кредитного договору з первісним кредитором, порушення ним взятих на себе зобов`язань, набуття позивачем права вимоги до відповідача за цим договором. Відповідачем порушувались умови кредитного договору, кошти на повернення кредитів не сплачувались, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування суми заборгованості перед позивачем у зазначеному розмірі - не надав. Проте суд зазначає, що кредитний договір №2024427330 не містить переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику та за які кредитодавцем встановлена щомісячна комісія. Тобто умовами договору встановлено сплату щомісячної комісії без уточнення систематичності надання таких послуг споживачу та без конкретизації, за вчинення кредитодавцем яких саме дій встановлено сплату такої комісії. Зазначене узгоджується з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 та постанові Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21. Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності переліку послуг, за які встановлена сплата комісії, і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати таку комісію є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. Тому вимоги про стягнення з відповідача комісії в розмірі 1 502,28 грн задоволенню не підлягають. Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 13 748,03 грн, з яких: 13 746,00 грн заборгованість по тілу кредиту; 2,03 грн заборгованість по відсотках. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2 183,77 грн. Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судом встановлено, що 25 серпня 2025 року між позивачем та адвокатом Гулієвою С А. укладено договір №43453613/1 про надання правової допомоги. Позивачем на підтвердження понесених витрат надано Акт №2024427330 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 14 листопада 2025 року, відповідно до якого адвокат надав клієнту правничу допомогу загальною вартістю 3 000,00 грн. Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх неспівмірності від відповідача не надійшло. Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених вимог витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 704,48 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial