Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути із відповідача [PERSON] на його користь заборгованість в розмірі 34151,20 грн. та судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 гривень. Свої вимоги з урахуванням уточненої позовної заяви мотивує тим, що 09.07.2012 між АТ «УКРСИББАНК» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №91582557000, № рахунку [NUMBER] , відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит на суму 3000 грн. на придбання товару та відкрито кредитну картку. Відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору та правил. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами договору. 16.03.2013 відповідачем було активовано рахунок та здійснено операції з використанням кредитного ліміту. У порушення положень договору та вимог ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач користуючись коштами наданими їй банком не виконала своєчасно та у повному обсязі свої зобов`язання не вносила платежі, передбачені умовами договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов договору у відповідача утворилася заборгованість за вищевказаним договором. 23.12.2021 АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу №22. Згідно вказаного договору ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора і отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «Укрсиббанк», включно і до [PERSON] за кредитним договором №91582557000, № рахунку [NUMBER] від 09.07.2012. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 34151,20 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 27065,94 грн.; заборгованість за відсотками 6940,26 грн.; заборгованість за комісією 145 грн. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 25.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Копія ухвали про відкриття провадження у справі направлялась на адресу місця проживання відповідача, однак до суду повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Пунктом 99-1 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, установлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Отже, враховуючи норми п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи. Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, до суду не подав. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 18.02.2026 позовну заяву було залишено без руху та встановлено 5 денний строк для усунення недоліків. 25.02.2026 (зареєстрована в суді 26.02.2026 вх.№1319) через підсистему «Електронний суд» представник позивача надіслав до суду заяву про усунення недоліків до якої долучив уточнену позовну заяву та докази її направлення відповідачу. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 27.02.2026 постановлено продовжити розгляд справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості без повідомлення (виклику) учасників справи і без проведення судового засідання. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 09.07.2012 [PERSON] звернулася до АТ «Укрсиббанк» та підписала заяву-анкету на надання споживчого кредиту, в якій просила надати їй споживчий кредит на строк 4 місяці в сумі 3000 гривень. Також додатково просила надати їй додатковий кредит кредитну картку з максимальною сумою кредитного ліміту 50000 грн., максимальна процентна ставка за додатковим кредитом 40% річних від фактично використаної суми додаткового кредиту, на строк 24 місяці (з можливістю продовження на новий строк за рішенням банку) (а.с.7). 09.07.2012 між АТ «УКРСИББАНК» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №91582557000. Згідно вказаного договору кредит надається позичальнику для особистих потреб, а саме в сумі 3000 грн. на споживчі цілі, шляхом перерахування в безготівковій форму на картковий рахунок позичальника [NUMBER] ; в сумі 127,50 на оплату страхового платежу; в сумі 60 грн. на оплату разової комісії за видачу кредиту. Відповідно до п. 4 договору, позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтентних платежів відповідно до графіка, але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернутий не пізніше 09.11.2012. розмір ануїтентного платежу становить 893 грн. (п. 5 договору). Процентна ставка за договором встановлюється в розмірі 0,01 % річних (п. 7 договору). За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процента ставка в розмірі 7,01% річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення (п. 7.1 договору). У випадку позитивної кредитної дисципліни Позичальника за Договором, Банк може надати Позичальнику додатковий кредит - Кредитну картку, шляхом встановлення ліміту кредитування на картковий рахунок та випуску платіжної картки до цього рахунку на умовах цього Договору, Правил споживчого кредитування та Правил (договірних умов) відкриття та комплексного розрахунково-касового обсуговування банківських рахунків фізичних осіб в АТ «УкрСиббанк» (п.13 договору). Максимальна сума ліміту кредитної картки становить 50 000 грн. (п.13.3 договору). Відповідно до умов кредитування за кредитною карткою "Шоппінг карта" сума додаткового кредитного ліміту становить 1000-50 000 грн; строк дії ліміту від 12 до 24 місяців; максимальна процентна ставка 60% річних від фактично використаної суми додаткового кредиту (фіксована); комісія за зняття готівки в відділеннях та банкоматах АТ "УкрСиббанк 2,5% але не менше 10 грн. (а.с.7-9). 09.07.2012 між [PERSON] та ПАТ «СК «Кардіф» укладено договір комплексного страхування позичальника ДКСП №05/13/1000/720071, строк дії договору з 09.07.2012 по 09.11.2012 (а.с.9 зворотній бік-10). Із виписок про рух коштів по рахунку картки з лімітом "Шоппінг картка" за період з 26.03.2013 по 25.01.2022 вбачається, що [PERSON] користувалася наданим банком кредитним лімітом та здійснювала часткове погашення заборгованості (а.с.12-96). 23.12.2021 між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений Договір факторингу №227, відповідно до умов якого АТ «УКРСИББАНК» відступив, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняв право вимоги до боржників, зазначених в реєстрі боржників, що підписуються сторонами у паперовому вигляді (а.с.97 зворот.-99) Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 227 від 23.12.2021, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги за кредитним договором №91582557000 до відповідача в розмірі 34151 грн. 20 коп., що складається з суми заборгованості за основним боргом у розмірі 27065 грн. 94 коп., суми заборгованості за відсотками у розмірі 6940 грн. 26 коп. та суми заборгованості за комісією у розмірі 145 грн. (а.с. 100). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №91582557000 № рахунку 26205005341386, заборгованість [PERSON] становить 34151,20 грн., з яких 27065,94 грн. заборгованість по тілу кредиту, 6940,26 грн. заборгованість по відсоткам, 145 грн. - комісія (а.с.97). Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. У частині першої статті 512 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. ст. 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Досліджуючи наявні у справі докази, суд доходить висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №91582557000 від 09.07.2012. Наявними у справі доказами підтверджується той факт, що відповідач отримала кредит, користувалася кредитними коштами банку й допустила прострочення виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами кредитного договору. Відповідач [PERSON] заперечень щодо незгоди із наданим кредитом та розміром нарахованої заборгованості суду не надала, доказів про відсутність заборгованості у розмірі, вказаному в розрахунку, суду нею також не надано. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло у встановленому законом порядку право грошової вимоги до відповідача. Таким чином, [PERSON] несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за вищезазначеним договором позики перед новим кредитором ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події. У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Враховуючи невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного погашення тіла кредиту та процентів за кредитом в строки, передбачені умовами кредитного договору, та з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості, а саме 27065,94 грн. заборгованість по тілу кредиту, 6940,26 грн. заборгованість по відсоткам, 145 грн. - комісія, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - платіжною інструкцією №38424 від 09.12.2025, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень. Крім того, представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 8000 грн. Частиною 1 ст.133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких, в тому числі, є й витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з приписами ч.ч.1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Також слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Заїченко проти України»). Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 490/7096/21 та від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Отже, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано: договір про надання правової допомоги від 01.07.2025, укладений між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет», акт №99 наданих послуг від 08.12.2025, детальний опис наданих послуг до акту №99 від 08.12.2025. Як вбачається з вищевказаних документів, вартість наданої правової допомоги становить 8000 грн. При вирішенні питання стягнення витрат на правову допомогу, суд бере до уваги зазначений обсяг виконаних адвокатом робіт. Водночас, суд враховує, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною) та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо підготовки позовної заяви, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Дана категорія справ є поширеною. Переважна більшість тексту позову містить перелік норм чинного законодавства, використання яких є типовим для даного виду цивільно-правових спорів. До позовної заяви додані документи, які були в наявності у позивача. Отже, справа не вимагала вжиття дій щодо збирання доказів, чи проведення розрахунків. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, а також відсутність судових засідань у цій справі, слід дійти висновку про неспівмірність розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8000 грн., який є очевидно завищеним. У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката у даному випадку є співмірним із складністю даної справи та обсягом виконаних робіт. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial