Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

у січні 2026 року позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що між позивачем ТОВ "Споживчий центр" та відповідачем [PERSON] 26.11.2024 було укладено кредитний договір (оферта) шляхом підписання заявки кредитного договору № 24.11.2024-100001971 (далі - Договір). Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 3000 грн строком на 70 дні зі строком повернення 03.02.2025. [PERSON] 26.11.2024 отримала кредитні кошти у розмірі 3000 грн, що підтверджується квитанцією LIQPAY. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі. У свою чергу, [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 6184,20 грн, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту 3000 грн, заборгованості по відсоткам 1684 грн, неустойка -1500 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». З огляду на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 24.11.2024-100001971 від 26.11.2024 у розмірі 6184,20 грн, а також просить стягнути суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2662 грн 40 коп. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, належно була повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи. Правом на подання відзиву не скористалася. Згідно із частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд відповідно до статті 280 ЦПК України може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Беручи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, встановив наступне. Між сторонами виникли правовідносини щодо належного виконання умов укладеного кредитного договору. ТОВ «Споживчий центр» згідно з правоустановчими документами зареєстроване й належать до фінансових установ з правом надання фінансових послуг. Судом встановлено, що 26.11.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 24.11.2024-100001971 (а. с. 19-23). Зокрема, 26.11.2024 [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора «Е931» підписала пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (оферта) та заявку, за умовами якої відповідачу надано кредит у розмірі 3000 грн, строк кредиту 70 днів з дня його надання, дата повернення 03.02.2024. Розмір процентів розраховується: за ставкою 0,01% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом першого первинного періоду користування кредитом, зазначених у графіку платежів (процентна ставка економ); за ставкою 1% - за один день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «економ» (процентна ставка "стандарт"). Судом встановлено, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало, перерахувало кредитні кошти в сумі 3000 грн, що підтверджується квитанцією iPay.ua вих. № 20-0501 від 05.01.2026. Перерахунок здійснювався на банківську картку [NUMBER] , вказану відповідачем у відповіді позичальника про прийняття пропозиції кредитного договору № 24.11.2024-100001971 від 26.11.2024 (а. с. 31). Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим позивачем надано довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором № 24.11.2024-100001971 від 26.11.2024. Зокрема, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Споживчий центр» за період користування кредитом до 03.02.2025 включно складає: 3000 грн - заборгованість за основним боргом (тіло кредиту); 1684,20 грн - заборгованість за процентами, неустойка 1500 грн, а всього 6184,20 (а. с. 12-16). Положенням статті 3 Закону України № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 527 ЦК України). Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно з частиною першою статті 530 ЦК України. Положенням статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положенням статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на викладене вбачається, що між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких ТОВ «Споживчий центр» виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а відповідач [PERSON] - споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого ним кредиту та сплати процентів за його користування. Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов до висновку, що отриманий кредит у розмірі 3000 грн у визначений договором строк відповідач не повернула, що є підставою для ТОВ «Споживчий центр» стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3000 грн. Аналізуючи умови Договору № 24.11.2024-100001971 від 26.11.2024 , суд дійшов до висновку про правомірність дій товариства щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами у розмірі 1684,20 грн, як таких, що нараховані відповідно до умов договору та строку користування кредитом. З приводу стягнення з відповідача на користь позивача 1500 грн неустойки, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які чинні, як на день укладення кредитного договору 26.11.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , так і на час ухвалення цього рішення, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит(позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу,пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка(штраф,пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання(невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, у стягненні неустойки з відповідача на користь товариства слід відмовити. За наведених обставин, враховуючи, що відповідачем не надано доказів про погашення нею заборгованості за кредитним договором № 24.11.2024-100001971 від 26.11.2024, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі: 3000 грн (заборгованість по тілу кредиту), 1684,20 грн (заборгованість по процентам), а всього 4684,20 грн, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В іншій частині слід відмовити. Оскільки позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» суд задовольняє частково, відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2023,42 (76% від 2662,40 грн)сплаченого судового збору.

Outcome: partial