Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

До Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вказана заява через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», в обґрунтування якої представник позивача адвокат Ткач Олена Сергіївна зазначила, що 24 грудня 2025 року Роздільнянським районним судом Одеської області було ухвалено рішення за результатами розгляду вказаної цивільної справи. Поряд із цим, судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, а тому просила ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про стягнення судових витрат, зокрема, стягнути з Садівничого товариства «Мрія-3» на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень та витрати на публікацію оголошення у газеті «Урядовий кур`єр» у розмірі 900,00 гривень. Стислий виклад позиції учасників розгляду справи. Представник позивача адвокат Ткач Олена Сергіївна надіслала заяву про розгляд питання про ухвалення додаткового рішення за її відсутності, заяву підтримує та просить задовольнити. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, вважаються такими, що належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду заяви. Висновки суду за результатами розгляду заяви. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем було подано письмову заяву до закінчення судових дебатів, згідно з якою докази про розмір витрат у зв`язку з розглядом справи будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення. Учасники справи не були присутніми під час ухвалення судового рішення та сторона позивача на протязі п`яти днів, з дня, коли дізналася про ухвалене рішення, звернулася до суду із даною заявою, а тому відповідно до частини 1 статті 127 ЦПК України, строк, встановлений частиною 8 статті 141 ЦПК України, підлягає поновленню. Пункт 3 частини 1 статті 270 ЦПК України визначає, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу суду надано договір про надання правової допомоги від 01 листопада 2021 року, згідно з яким, вартість послуг адвоката у цій справі становить 4 000,00 гривень (пункт 4), у випадку отримання позитивного рішення, клієнт сплачує гонорар у розмірі 2 000,00 гривень (пункт 6). Згідно з актом прийому-передачі від 06 січня 2026 року, [PERSON] засвідчила, що послуги адвоката надані якісно та в повному обсязі. Також, судом встановлено, що позивачем у ході розгляду справи було сплачено кошти на розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур`єр» про виклик відповідача в особі - Голови правління СТ «Мрія-3» Потапова Іллі Олександровича у розмірі 900,00 гривень. Втім, суд зазначає, що надалі було замінено відповідача за клопотанням позивача, ухвала від 30 жовтня 2024 року, а тому в цій частині суд не знаходить підстав для задоволення заяви. Водночас при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до диспозиції частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язокдоведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Садівничим товариством «Мрія-3» не заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. На підставі викладеного, з урахуванням складності справи та критеріїв реальності адвокатських витрат, а також відсутності клопотання про зменшення таких витрат, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви адвоката Ткач Олени Сергіївни. Разом із цим, під час ухвалення судового рішення судом не було вирішено питання про розподіл судового збору. Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Позовна заява до суду надійшла 27 жовтня 2020 року. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні, з 1 липня - 2197 гривень, з 1 грудня - 2270 гривень. Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Позовна заява має одночасно майновий і немайновий характер. Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за вимогу про стягнення моральної шкоди, з урахуванням заявленого розміру, становить 2 102,00 гривень (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»), за вимогу немайного характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 840,80 гривень. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 2 942,80 гривень, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, підлягають стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору.

Outcome: partial