Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29.10.2016 Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що зроблено актовий запис № 3374. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 29.10.2016 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у подружжя є малолітній син [PERSON] , [INFO] , щодо місця проживання якого спору немає. Зазначає, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливе та суперечить інтересам сторін, оскільки шлюбні відносини фактично припинені та спільного господарства подружжя не веде. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану позовну заяву передано на розгляд судді Жилі В.С. Ухвалою судді від 16.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, 16.03.2026 подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, строк для примирення просила не надавати, а розгляд справи проводити у її відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, проте 16.03.2026 подав до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності, строк на примирення просив не надавати. Враховуючи неявку учасників справи у судове засідання та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За умовами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Відповідно до положень ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29.10.2016 у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що зроблено актовий запис № 3374. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 48. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Між ними втрачено почуття любові та поваги, без яких повноцінна сім`я існувати не може, та примирення неможливе. Враховуючи те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивачкою при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 1 331,20 грн., їй необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 665,60 грн., а решту судових витрат у розмірі 665,60 грн. стягнути з відповідача на користь позивачки. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Таким чином, датою ухвалення рішення у справі є дата складення повного судового рішення, а саме 20.03.2026.

Outcome: approved