Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним і відповідачкою, зареєстрований 28.12.2018 Васильківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 447. В обґрунтування вимог позову позивач зазначає, що з 28.12.2018 з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Однак, фактично шлюбні відносини між сторонами по справі припинилися, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та спільних інтересів. На разі шлюб фактично розпався і зберегти сім`ю, на думку позивача, неможливо. Подружнє життя, як зазначає позивач, не склалося з об`єктивних причин: різні характери, погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння і довіри, постійні конфлікти та недомовленості. З огляду на зазначені обставини, станом на день звернення до суду з цим позовом сторони проживають окремо та не ведуть спільне господарство, отже, примирення між ними неможливе і суперечить інтересам позивача. Ухвалою суду від 19.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Судом було вжито належних заходів для повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Сторонам було направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі, а відповідачу також надіслано копію позову з додатками. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом, з метою встановлення дійсного зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача, судом було зроблено запит до відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, з відповіді якого від 05.11.2025 було встановлено, що відповідачка [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками. Однак, поштове відправлення повернулося до суду без вручення з відміткою поштового відділення про причини повернення: «за закінченням терміну зберігання». Повторно направлена на адресу відповідача виклик до суду також повернулося до суду без вручення. Відповідно відповідач вважається належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи. Верховний суд в постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи за адресою зареєстрованого місця проживання, однак, останній своїм процесуальним правом подачі відзиву не скористався, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в справі матеріалами, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України. На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступних підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Судом достовірно встановлено, що 28.12.2018 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Васильківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 447, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.12.2018 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження, яке міститься в матеріалах справи. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням того, що жоден з подружжя не виявив бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідача. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З урахуванням наведеного‚

Outcome: approved