Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки у порядку спадкування, мотивуючи наступним. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 червня 2015 року у справі № 541/723/15-ц за [PERSON] та [PERSON] визнано право на отримання по 1/2 частині земельної частки (паю) площею 5,0704 га, розташованої на території Гаркушинської сільської ради Миргородського району Полтавської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] зареєстрував право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 5,0703 га, кадастровий номер 5323281400:00:008:0106. [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 5,0703 га, кадастровий номер 5323281400:00:008:0106, не набув, оскільки помер [INFO] . Після смерті батька з метою оформлення спадкового майна позивачі звернулися до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на належне [PERSON] право на 1/2 земельну частку (пай) площею 5,0703 га. 08 вересня 2017 року приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Смагою Л.М. були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на отримання [PERSON] та [PERSON] права на 1/4 частку спадкового майна - земельної частки (паю) кожним. З метою оформлення права власності на спадкове майно по 1/4 частки земельної ділянки позивачі звернулися із заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області. За результатами розгляду заяви державним реєстратором прийнято рішення від 30 вересня 2025 року № 81102353 про відмову в проведенні реєстраційних дій через те, що правовстановлюючі документи на право власності на спадкове майно відсутні, оскільки згідно відомостей Державного реєстру актів цивільного стану громадян та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі [PERSON] помер [INFO] , а наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про надання земельної ділянки у власність виданий 02 лютого 2017 року, тобто вже після смерті [PERSON] . Оскільки наказ про надання земельної ділянки у власність виданий вже після смерті [PERSON] (тобто після припинення цивільної правоздатності), останній не набув за життя права власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 5,0703 га, кадастровий номер 5323281400:00:008:0106, тому у позивачів виникла необхідність звернутися до суду для визнання права на завершення приватизації 1/2 частини земельної ділянки загальною площею 5,0703 га, кадастровий номер 5323281400:00:008:0106 у порядку спадкування після померлого батька [PERSON] . Позивачі в судове засідання не з`явилися, надали заяви, в якій позовні вимоги підтримали, просили провести судове засідання у їх відсутність (а.с. 43, 44). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив клопотання про розгляд справи у його відсутність. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав (а.с. 40-41). Згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 16 січня 2017 року виконавчим комітетом Гаркушинської сільської ради Миргородського району Полтавської області (а.с. 10). Згідно рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 червня 2015 року № 541/723/15-ц за [PERSON] визнано право на отримання 1/2 частини земельної частки (паю) площею 5,0704 га, розташованої на території Гаркушинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, внаслідок розпаювання земель ДП «Сільськогосподарське підприємство імені Іваненка», в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнано за [PERSON] право на отримання 1/2 частини земельної частки (паю) площею 5,0704 га, розташованої на території Гаркушинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, внаслідок розпаювання земель ДП «Сільськогосподарське підприємство імені Іваненка», в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (а.с. 16-17). Згідно заяви від 09 березня 2016 року [PERSON] звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області та просив надати дозвіл на виготовлення технічної документації по встановленню меж земельної ділянки № [NUMBER] для ведення сільськогосподарського виробництва орієнтовною площею 5,0703 га, кадастровий номер 5323281400:00:008:0106 (а.с. 18). Згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 04 березня 2016 року № 1551-СГ [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 5,0703 га ріллі (кадастровий номер 5323281400:00:008:0106) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Гаркушинської сільської ради Миргородського району Полтавської області за межами населених пунктів (а.с. 19). Наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 02 лютого 2017 року № 1258 затверджено технічну документацію (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 5,0703 га, що надається у спільну часткову власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗ-01.01), за межами населених пунктів на території Гаркушинської сільської ради Миргородського району [PERSON] (1/2 частки) та [PERSON] (1/2 частки); надано у спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 5,0703 га ріллі (кадастровий номер 5323281400:00:008:0106) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Гаркушинської сільської ради Миргородського району Полтавської області за межами населених пунктів (а.с.21). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19 червня 2017 року № 89917740 земельна ділянка, яка розташована за адресою: Полтавська область, Миргородський район, с/рада Гаркушинська, з кадастровим номером 5323281400:00:008:0106, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,0703 га, у розмірі 1/2 частки на праві спільної часткової власності належить [PERSON] (а.с. 25). Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 08 вересня 2017 року № 547 та № 549, свідоцтво про право на спадщину на отримання права на 1/4 частку земельної частки (паю) видано [PERSON] та на 1/4 частку земельної частки (паю) видано [PERSON] (а.с. 13-14). Згідно рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 81102353 від 30 вересня 2025 року державним реєстратором прав на нерухоме майно відмовлено в проведенні реєстраційних дій через те, що правовстановлюючі документи на право власності на спадкове майно відсутні, оскільки згідно відомостей Державного реєстру актів цивільного стану громадян та витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, [PERSON] помер [INFO] , а наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про надання земельної ділянки у власність виданий 02 лютого 2017 року, тобто вже після смерті [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення. Згідно з п/п «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності на землю шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, що передбачено п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами перебачений у ст. 118 ЗК України. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч. 9 ст. 118 ЗК України). Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч. 11 ст. 118 ЗК України). Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України). У справі що розглядається, спадкодавець [PERSON] на підставі рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 червня 2015 року в порядку спадкування за законом набув право на отримання 1/2 частину земельної частки (паю), площею 5,0704 га, розташованої на території Гаркушинської сільської ради Миргородського району Полтавської області. Відповідно до абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З огляду на наведені норми закону, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права у порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, провадження 14-652цс18, у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17 від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, від 8 грудня 2022 року справа № 692/768/21, провадження № 61-5004св22, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки. Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації. Аналіз норм права, що регулюють спірні правовідносини, свідчить про те, що початком процедури безоплатної приватизації земельної ділянки є звернення громадянина, зацікавленого у такій приватизації, до відповідного компетентного органу (органу місцевого самоврядування) із заявою про отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя звернувся до органу місцевого самоврядування із заявою, у якій просив надати дозвіл на розроблення проекту з землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки у власність та отримав відповідний дозвіл. Отже, право на приватизацію спірної земельної ділянки [PERSON] розпочав у встановленому законом порядку, проте не завершив процес приватизації у зв`язку з своєю смертю. Право на завершення приватизації відповідно до чинного законодавства у таких правовідносинах переходить до спадкоємців та перейшло до позивачів, які є спадкоємцями першої черги за законом і прийняли спадщину, а отже прийняли у порядку спадкування право на завершення приватизації спірної земельної ділянки, розпочатої та незавершеної спадкодавцем. За таких обставин позовні вимоги ґрунтуються на законі, і тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України позивачі не заявляють вимогу про відшкодування судових витрат, тому судові витрати, понесені позивачами при зверненні до суду, не підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів.

Outcome: approved