Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю „Споживчий центр звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості на загальну суму 16382 гривень 25 копійок. Свої вимоги обґрунтували тим, що 30 листопада 2024 року між ТОВ „Споживчий центр та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 30.11.2024-100000289, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит на суму 10000 гривень на строк 140 днів з процентною ставкою 1% за один день користування кредитом. Комісія, пов?язана з наданням кредиту становить 15% від суми кредиту - 1500 гривень, неустойка становить 100гривень за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов?язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов?язання. Заповнюючи заявку, [PERSON] вказала номер банківської платіжної карти для перерахування коштів № [NUMBER] . ТОВ „Споживчий центр, надавши відповідачу кредитні кошти, свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, в зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість на загальну суму 16382 гривень 25 копійок, з них: 5126 гривень 03 копійки - заборгованість за тілом кредиту, 5810 гривень 21 копійка - заборгованість за процентами, 746 гривень 01 копійка - заборгованість за комісією, 4700 гривень - неустойка, чим порушуються права та інтереси ТОВ „Споживчий центр. Відповідачем у добровільному порядку заборгованість не сплачено. Посилаючись на зазначені обставини, ТОВ „Споживчий центр просило стягнути в його користь з відповідача [PERSON] кредитну заборгованість на загальну суму 16382 гривень 25 копійок та судові витрати по справі. Представник позивача - ТОВ „Споживчий центр Пилипчук А.С. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення у випадку неявки в судове засідання відповідача не заперечує. Відповідач [PERSON] на виклик в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги про стягнення кредитної заборгованості на загальну суму 16382 гривень 25 копійок визнає частково. Не заперечує проти стягнення з неї на користь позивача заборгованості за тілом кредиту на суму 5126 гривень 03 копійки, заборгованості за процентами на суму 5810 гривень 21 копійка та заборгованості за комісією на суму 746 гривень 01 копійка. Проти стягнення неустойки на суму 4700 гривень заперечує та просила в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити. Враховуючи те, що представник позивача у поданій до суду заяві не заперечує щодо розгляду справи у її відсутності та відсутності відповідача, в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності представника позивача - ТОВ „Споживчий центр Пилипчук А.С. та відповідача [PERSON] . Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов?язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов?язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України „Про електронну комерцію, який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов?язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно з ст. 3 Закону України „Про електронну комерцію електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов?язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз?яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз?яснення логічно пов?язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України „Про електронну комерцію). Згідно з ч. 1, 2 ст. 6 Закону України „Про електронні документи та електронний документообіг електронний підпис є обов?язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб?єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов?язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов?язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов?язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно з ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов?язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). В судовому засіданні встановлено, що 30 листопада 2024 року між ТОВ „Споживчий центр та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 30.11.2024-100000289, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит на суму 10000 гривень на строк 140 днів з процентною ставкою 1% за один день користування кредитом. Комісія, пов?язана з наданням кредиту становить 15% від суми кредиту - 1500 гривень, неустойка становить 100гривень за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов?язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов?язання. Заповнюючи заявку, [PERSON] вказала номер банківської платіжної карти для перерахування коштів № [NUMBER] . ТОВ „Споживчий центр, надавши відповідачу кредитні кошти, свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, в зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість на загальну суму 16382 гривень 25 копійок, з них: 5126 гривень 03 копійки - заборгованість за тілом кредиту, 5810 гривень 21 копійка - заборгованість за процентами, 746 гривень 01 копійка - заборгованість за комісією, 4700 гривень - неустойка, чим порушуються права та інтереси ТОВ „Споживчий центр. Відповідачем у добровільному порядку заборгованість не сплачено. Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) № 30.11.2024-100000289 від 30 листопада 2024 року, заявки на укладення кредитного договору № 30.11.2024-100000289 від 30 листопада 2024 року, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту) кредитного договору № 30.11.2024-100000289 від 30 листопада 2024 року, паспорта споживчого кредиту від 30 листопада 2024 року, довідки-розрахунку про розмір заборгованості за кредитним договором № 30.11.2024-100000289 від 30 листопада 2024 року, повідомлення ТОВ „Універсальні платіжні рішення про перерахування коштів через платіжну систему іРау.ua № 88-3110 від 31 жовтня 2025 року. Згідно з ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем [PERSON] відповідно до ст. 81 ЦПК України будь-яких заперечень на позовні вимоги станом на час розгляду справи не подано, як і не подано доказів, що свідчать про неправильність представлених позивачем розрахунків суми заборгованості, що нарахована згідно умов укладеного договору. Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки на суму 4700 гривень не підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п. 18Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов?язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов?язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Воєнний стан в Україні запроваджено Указом Президента „Про введення воєнного стану в Україні № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, з 05:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому його дія продовжувалася і триває на цей час. Враховуючи, що строк дії таких обмежень триває з 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, а позивачем нарахована неустойка за невиконання грошових зобов?язань за кредитним договором в цей період, підстави для стягнення з відповідача 4700 гривень неустойки відсутні. Проаналізувавши та оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки ТОВ „Споживчий центр взяті на себе зобов`язання по укладеному кредитному договору № 30.11.2024-100000289 від 30 листопада 2024 року виконало у повному обсязі, а відповідачем [PERSON] порушено умови вказаного кредитного договору, заборгованість по платежах та поточні платежі відповідно до умов укладеного договору нею своєчасно не сплачувалися, слід стягнути з [PERSON] на користь ТОВ „Споживчий центр 11682гривень 25 копійок заборгованості. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь ТОВ „Споживчий центр 1727 гривень 42 копійки судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, пропорційно до задоволених судом позовних вимог (2422.40х11682.25/16382.25 =1727.42).

Outcome: partial