Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

06.11.2025 КПТМ «Криворіжтепломережа» звернулось до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування позову представник позивача вказує, що підприємство по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання населення, яке зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію та гарячу воду, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Позивачем КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснюється постачання теплової енергії до багатоквартирного будинку [ADDRESS] , в тому числі до нежитлового приміщення №41. Відповідач [PERSON] є власником нежитлового приміщення [ADDRESS] та споживачами теплової енергії, яку надає позивач за вказаною адресою. Відповідач своєчасно та в повному обсязі за надані послуги не сплачує, внаслідок чого виникла заборгованість за період з 24.10.2015 по 04.11.2021 за отримані послуги у розмірі 298356,17 грн. Відповідачу було направлено претензію щодо заборгованості з вимогою добровільно сплатити борг. Однак заборгованість у добровільному порядку сплачено не було. За таких обставин, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості. 27.01.2026 відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву в якому вказує, що вона є власником нежитлового приміщення [ADDRESS] з 16.12.2009 по теперішній час, але за весь цей час позивач КПТМ «Криворіжтепломережа» не надавались їй жодні платіжки, претензії та інші документи. Зазначене нежитлове приміщення було відключене від центральної системи опалювання. Крім того, між нею та КПТМ «Криворіжтепломережа» договір щодо надання послугу з постачання теплової енергії не укладався. Позивачем нарахування заборгованості здійснювалось за тарифом, який застосовується до категорії де споживачем є фізична особа-підприємець, яка використовує зокрема нежитлові приміщення у структурі багатоквартирних житлових будинків у здійсненні у них підприємницької діяльності. Проте, відповідач, маючи у власності нежитлове приміщення не здійснювала підприємницьку діяльність, в оренду його не здавала та не є фізичною особою-підприємцем, а тому не може нести відповідальність стосовно нарахованої заборгованості за послугу з постачання теплової енергії. Таким чином, просить відмовити КПТМ «Криворіжтепломережа» у задоволенні позовних вимог. 03.02.2026 представником позивача надана відповідь на відзив на позовну заяву в якому зазначає, що до позовної заяви були надані докази, що свідчать про зафіксоване, свого часу існуюче теплове навантаження на спірний об`єкт та докази як під`єднання всього будинку, як цілісного майнового комплексу до теплових мереж КПТМ «Криворіжтепломережа» на початку опалювального періоду так і припинення подання теплоносія, у зв`язку із закінченням опалювального періоду. Спірне приміщення не було виокремлено із мереж централізованого опалення будинку. Тариф для категорії «інші споживачі» застосований до відповідача не в зв`язку із тим, що відповідач має статус фізичної особи-підприємця, а у зв`язку із тим, що спірне приміщення має статус нежитлового. Крім того, відсутність письмового договору щодо теплопостачання само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. 22.02.2026 відповідачем надані заперечення на відповідь на відзив, в яких вказує, що позивачем до позовної заяви та відповіді на відзив не надано копій договору на постачання теплової енергії та рахунків на оплату наданої комунальної послуги. Позивачем своєчасно не було зроблено відокремлення приміщення від системи теплопостачання на підставі рішення Дніпропетровського арбітражного суду 1997 року. Всі документи надані позивачем стосовно розрахунків є інформацією та не мають юридичної сили. В судовому засіданні сторони надали аналогічні пояснення, що викладені ними у відзиві на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву. Заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» установлено, що споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідач [PERSON] є власником нежитлового приміщення № [NUMBER] , загальною площею 323,7 кв.м., будинку [ADDRESS] (а.с.5). Відповідно до ст.13 Конституції України, власність зобов`язує. Статтями 319 та 322 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 20, 21 Закону «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов`язок, а не право сторін. Сам факт відсутності укладеного договору не звільняє споживача від обов`язку оплачувати житлово-комунальні послуги, а лише позбавляє його можливості скористатися в повному обсязі наданими йому правами, передбаченими Законом «Про захист прав споживачів», на отримання послуг вчасно та відповідної якості згідно з умовами укладеного договору. Тобто, між відповідачем [PERSON] та позивачем КПТМ «Криворіжтепломережа» виникли та існують фактичні договірні відносини по наданню житлово-комунальних послуг, і вони, згідно до ст.ст.20, 21 вказаного Закону, набули відповідно права і обов`язки споживача та виконавця. Частиною першою ст.901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором Позивачем були надані послуги з постачання теплової енергії до нежитлового приміщення №41, загальною площею 323,7 кв.м., будинку [ADDRESS] , власником якого є відповідач [PERSON] (а.с.5-23), однак остання належним чином не виконували своїх зобов`язань по оплаті за отриману теплову енергію, у зв`язку з чим, у неї перед КПТМ «Криворіжтепломережа» утворилася заборгованість за період з 24.10.2015 по 04.11.2021 за отримані послуги у розмірі 298356,17 грн. (а.с.33). Згідно постанови НАЦІОНАЛЬНОЇ КОМІСІЇ, ЩО ЗДІЙСНЮЄ ДЕРЖАВНЕ РЕГУЛЮВАННЯ У СФЕРАХ ЕНЕРГЕТИКИ ТА КОМУНАЛЬНИХ ПОСЛУГ «Про затвердження Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання» №1174 від 25.06.2019, тарифи формуються для таких категорій споживачів: населення; бюджетні установи; релігійні організації; інші споживачі. Згідно роз`яснень НКРЕКП споживачі, які не потрапили до категорій населення; бюджетні установи; релігійні організації відносяться до категорії «інші» споживачі. Відповідно до Законів України «Про теплопостачання», «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», постанови КМУ від 01.06.2011 №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», на підставі рішень виконавчого комітету Криворізької міської ради для КПТМ «Криворіжтепломережа» в спірний період було встановлено відповідачу відповідний тариф на теплову енергію. Тобто, враховуючи статус нерухомого майна відповідача [PERSON] «нежитлове приміщення», позивач керувався під час надання послуг з теплопостачання вищевказаними тарифами саме для категорії: «інші споживачі». Суд визнає наданий позивачем розрахунок заборогованості, як належний, допустимий та достовірний доказ у справі. Таким чином, суд вважає, що нарахована позивачем заборгованість за послугу з постачання теплової енергії в розмірі 298356,17 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Водночас, суд відхиляє доводи відповідача про відокремлення належного їй нежитлового приміщення від системи теплопостачання виходячи з наступного. Відповідно до п.24-26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Відповідно до ч.ч.2, 5 ст.12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У відзиві на позовну заяву та запереченнях на віповідь на відзив на позовну заяву відповідач, вказує, що відокремлення нежитлового приміщення №41, загальною площею 323,7 кв.м., будинку [ADDRESS] , від системи теплопостачання здійснено на підставі рішення Дніпропетровського арбітражного суду 1997 року. Проте, відповідачем копія вказаного судового рішення не надана, а суд в свою чергу, позбавлений можливості витребування даного судового рішення, оскільки відповідачем не зазначено номер справи да дату ухвалення рішення. Крім того, під час розгляду справи, судом неодноразово було роз`яснено відповідачу [PERSON] право на подання заяви про застосування строку позовної давності, передбачене ч.3 ст.267 ЦК України, та наслідки його застосування, але відповідач від свого права відмовилась, посилаючись на незаконність позовних вимог КПТМ «Криворіжтепломережа». Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява КПТМ «Криворіжтепломережа» є цілком обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем були понесені судові витрати в розмірі 4475,34 грн. сплаченого судового збору (а.с.1). Оскільки, позовну заяву задоволено, судові витрати в розмірі 4475,34 грн. сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved