Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» 19 січня 2026 року звернувся з позовом до Горохівського районного суду Волинської області суду до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовує тим, що 01 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №1151997, відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредит у розмірі 4000 грн. на умовах визначених кредитним договором, а Споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами кредитного договору. Відповідач, у свою чергу, не виконала умов кредитного договору. 21 червня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу №21062024, відповідно до якого право грошової вимоги до боржника за вказаним кредитним договором перейшло до позивача. Враховуючи викладене, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №1151997 від 01 грудня 2024 року в розмірі 21864,00 грн, а також судові витрати, які були понесені у зв`язку зі зверненням із позовом до суду у вигляді судового збору. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 20 січня 2026 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, вказує, що не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач будучи належним чином повідомленою про дату час та місце розгляду справи про що в матеріалах справи наявні відповідні докази, зокрема рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Будь-яких заяв, клопотань на адресу суду від відповідача не надходило, відзив на позов не подала. За час судового розгляду справи від сторін будь-які додаткові заяви (клопотання) до суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи встановлені судом Судом установлено, що 01 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №1151997. Відповідно до умов договору сума кредиту складає 4000 грн на строк 350 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 25 днів. Пункт 1.5.1 стандартна процентна ставка становить 2.2% в день. Згідно п.1.7.1 за стандартною ставкою за весь строк користування 59995,62% річних, за п.1.8.1 орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає, за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 34800,00 гривень. Згідно п.1.8.2 за стандартною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 32610,00 грн. Відповідно до п.2.1 кошти кредит надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на реквізити платіжної картки споживача № [NUMBER] (а.с.7-12). Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», які розміщені на веб-сайті, повністю приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтверджує, що вона повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил. Відповідно до копії паспорта споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, в якому зазначені умови надання кредитних коштів, відповідач ознайомився та підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором В128. Згідно з інформації, яка зазначена в копії листа ТОВ «Пейтек», адресований ТОВ «Селфі Кредит», 01 грудня 2023 року, на картку [PERSON] успішно зараховано 4000,00 гривень (а.с.14). За розрахунком ТОВ «Селфі Кредит» заборгованість [PERSON] за договором №1151997 від 01.12.2023 року становить 21864,00 грн та складається з 4000 грн заборгованість за тілом кредиту та 17864 грн заборгованість за відсотками (а.с.15-18). Між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 21 червня 2024 року було укладено договір факторингу №21062024, відповідно до умов якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги, до [PERSON] за договором №1151997 від 01.12.2023 року на суму 21864,00 грн, що підтверджується копією витягу з реєстру боржників (а.с.18 зворот-24). 12 січня 2026 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надіслало [PERSON] досудову вимогу, однак відповідач залишила її без реагування. Застосоване судом законодавство та висновки суду Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин 1, 3 ст.509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положенням ст.610 ЦК передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Приписами ч.1 ст.1054 ЦК визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.1055 ЦК). Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин 1, 2 ст.207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Приписами ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно з ст.512 Цивільного кодексу України (далі ЦК) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ст.1077 ЦК передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Досліджені судом договори факторингу відповідачем не оспорювались та не були визнані судом не дійсними, а тому у відповідності до вимог ст.204 ЦК України ці правочини є правомірними. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» є новим кредитором за кредитним договором №1151997 від 01.12.2023 року на підставі укладеного між ним та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДІТ» Договору відступлення прав вимог №21062024 від 21 червня 2024 року. Відтак, у нього виникло право вимоги до відповідача. Судом також встановлено, що ТОВ «СЕЛФІ КРЕДІТ» та [PERSON] 17 березня 2023 року уклали в електронному вигляді договір про надання споживчого кредиту №1151997, який за правовою природою є кредитним договором. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах. Враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мала можливість не вступати у кредитні відносини із позивачем, якщо вважала встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливими, натомість відповідач погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Підписавши кредитний договір, [PERSON] засвідчила, що погодилася на отримання кредитних коштів саме на умовах, що визначені договором. ТОВ «СЕЛФІ КРЕДІТ» свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши їй, визначені договором кредитні кошти, натомість відповідач [PERSON] взяті на себе за договором зобов`язання не виконала, оскільки не вносила платежі, передбачені умовами кредитного договору, та проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість. За розрахунком ТОВ «Селфі Кредит» заборгованість [PERSON] за договором №1151997 від 01.12.2023 року становить 218464,00 грн та складається з 4000 грн заборгованість за тілом кредиту та 17864 грн заборгованість за відсотками. Нарахування відсотків первісним кредитором здійснювалось на мовах та в межах строку дії договору. Позивачем не здійснювалось додаткових нарахувань. З огляду на те, що відповідачем не надано іншого розрахунку заборгованості чи відомості про відсутність такої, суд, приймає вказаний розрахунок позивача, як належний та допустимий доказ. Таким чином, суд всебічно, повно, об`єктивно розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов є таким що підлягає до задоволення. Розподіл між сторонами судових витрат Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст.141 ЦПК України). Відповідно до ст.133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи результат вирішення спору,

Outcome: approved