Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

31.12.2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 71885779, відповідно до умов якого, позикодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 3500 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,5% в день, а позичальник, в свою чергу, зобов`язався повернути кошти на умовах встановлених договором. Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 67654), у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". Крім того, 08.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 8326456, відповідно до умов якого, позикодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 9000 грн строком на 365 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,95% в день, а позичальник, в свою чергу, зобов`язався повернути кошти на умовах встановлених договором. Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 67654), у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". 16.10.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром маркет» уклали договір факторингу № 16/10/25, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінпром маркет» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики № 71885779, № 8326456, що укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Всупереч умовам Договору, відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу не виконав ні перед первісним кредитором, ні перед фактором, набувачем права вимоги за договором позики. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінпром маркет» за договором позики № 71885779 від 08.06.2025 в сумі 11550 грн, з яких: 3500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 525 грн - сума заборгованості за відсотками, 525 грн. - сума заборгованості за комісією, 7000 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою,яку позивач і просить стягнути з відповідача. Крім того, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінпром маркет» за договором позики № 8326456 від 08.06.2025 в сумі 22833 грн, з яких: 9000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7780,50 грн - сума заборгованості за відсотками, 1552,5 грн. - сума заборгованості за комісією, 4500 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою,яку позивач і просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 06.01.2026 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з вимогами статей 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ч. 3ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач звернувся 08.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 71885779, відповідно до умов якого, позикодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 3500 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,5% в день, а позичальник, в свою чергу, зобов`язався повернути кошти на умовах встановлених договором. Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 67654), у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". Крім того, 08.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 8326456, відповідно до умов якого, позикодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 9000 грн строком на 365 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,95% в день, а позичальник, в свою чергу, зобов`язався повернути кошти на умовах встановлених договором. Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 67654), у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". 16.10.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром маркет» уклали договір факторингу № 16/10/25, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінпром маркет» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики № 71885779, № 8326456, що укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Всупереч умовам Договору, відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу не виконав ні перед первісним кредитором, ні перед фактором, набувачем права вимоги за договором позики. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінпром маркет» за договором позики № 71885779 від 08.06.2025 в сумі 11550 грн, з яких: 3500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 525 грн - сума заборгованості за відсотками, 525 грн. - сума заборгованості за комісією, 7000 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою. Крім того, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінпром маркет» за договором позики № 8326456 від 08.06.2025 в сумі 22833 грн, з яких: 9000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7780,50 грн - сума заборгованості за відсотками, 1552,5 грн. - сума заборгованості за комісією, 4500 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідності до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим в електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що було укладено Договір позики, проте відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, що підтверджується розрахунком позивача, який відповідає умовам, передбаченим в договорі та узгодженим між сторонами, а також сумам, отриманим відповідачем. Доказів, які б спростовували правильність наданого позивачем розрахунку, матеріали справи не містять. У відповідності до ст. ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Приймаючи до уваги вищевикладене, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» у передбаченому законом порядку набуло право вимоги до відповідача за вищевказаними кредитними договорами. Отже позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією підлягають до задоволення. Разом з тим, позивач також просив стягнути із відповідача за кредитними договорами і неустойку/пеню в сумі 4500 грн. та 7000 грн. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22 суд виснував щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1)в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2)в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3)у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22. Указом Президента України №64/2022від 24лютого 2022року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час. Отже в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача неустойки в сумі 4500 грн та 7000 грн необхідно відмовити. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» підлягають частковому задоволенню, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за Договором № 71885779 від 08.06.2025 в сумі 4550 грн. та за Договором №8326456 від 08.06.2025 року у розмірі 18333 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд дійшов такого висновку. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (частина 2 статті 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (частина 3 статті 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК України). У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 137 ЦПК України). На підтвердження вказаних витрат представником позивача надані такі докази: договір № 25-08/25/ФП про надання правничої допомоги, разом з додатками до Договору, укладений 25.08.2025 між позивачем та адвокатом Ткаченко Ю.О., витяг з Акту № 7-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором від 25-08/25/ФП. Таким чином, виходячи з вищенаведених вимог законодавства, засад розумності і справедливості, суд вважає, що з відповідача слід стягнути суму витрат на правничу допомогу в розмірі 4 500 грн, яка є співмірною зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, та відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. За таких обставин, з відповідача на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» підлягають стягненню судові витрати у розмірі 6922,40 грн, що складаються з судового збору в сумі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 500 грн.

Outcome: approved