Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

13 січня 2026 року, [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , що був зареєстрований 29.09.2018 року, Павлоградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №175, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Свої вимоги мотивує тим, що за час подружнього життя у сторін народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Однак, з часу реєстрації шлюбу, стосунки у сім`ї між нею та чоловіком не склались. У них з відповідачем різні погляди на уклад сім`ї, внаслідок чого між ними стали виникати сварки та непорозуміння. Окрім того зазначає, що відповідач веде аморальний спосіб життя, що погано впливає на зростання та виховання дітей. В результаті таких обставин їх сім`я фактично припинила своє існування, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Спроби примирення, як і збереження сім`ї були марними та безрезультатними. Шлюб існує тільки формально. Ухвалою суду від 26.01.2026 року, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження, з викликом сторін. 24.04.2026 року, на адресу суду надійшло клопотання відповідача про надання терміну для примирення з позивачкою. Ухвалою суду від 16.03.2026 року у задоволенні клопотання відповідача про надання терміну на примирення відмовлено. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні наполягала на розірванні шлюбу з підстав вказаних в позовній заяві. Крім того пояснила, що тривалий час проблеми в сім`ї виникали із-за того, що відповідач наркозалежний. Вона неодноразово допомагала йому долати цю хворобу. На даний час відповідач засуджений вироком суду до 5 років 2 місяців позбавлення волі за вчинені ним крадіжки. Вона позичала кошти для сплати застави, щоб до завершення судового розгляду йому було змінено запобіжний захід з утримання під вартою. Проте, незважаючи на всі її спроби змінити його життя, відповідач фактично своєї поведінки не змінює. Це призвело до того, що вона остаточно вирішила розірвати шлюб, так як наведені обставини негативно впливають на її життя та виховання двох малолітніх дітей, який вона фактично утримує самостійно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти розірвання шлюбу. Зазначив, що визнає, що завдав своїй дружині багато болю та страждань . Проте любить її та дітей. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. За приписами частин третьої, четвертої статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб 29.09.2018 року, Павлоградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №175, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . За час подружнього життя у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис, №1318, та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №1123. В період шлюбу між сторонами були розбіжності у вирішенні сімейних питань, виникали суперечки та непорозуміння, що впливало на їхні взаємовідносини. Позивачка зазначає, що у них з відповідачем різні погляди на уклад сім`ї, внаслідок чого між ними стали виникати конфлікти. Тривалий час сторони разом не проживають, припинили вести спільне господарство. Шлюб існує лише формально. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності з ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Частиною третьою статті 109СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Оскільки зі змісту позовної заяви вбачається, що шлюб між сторонами має формальний характер, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки , що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, відтак цей шлюб слід розірвати.

Outcome: approved