Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

В листопаді 2025 року представник ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 54 000,00 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач зазначив, що Відповідач порушив умови кредитного договору № 14.10.2024-100000542 від 14.10.2024 року, не повернув суму кредиту та не сплатив нараховані проценти за користування кредитними коштами, комісії та неустойку, у зв`язку з чим за ним рахується заборгованість в загальному розмірі 54 000,00 грн, з яких: 20 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 18 600,00 грн - заборгованість за процентами; 1 800,00 грн - комісія за надання кредиту; 3 600,00 грн - комісія за обслуговування кредитної заборгованості; 10 000,00 грн - неустойка. На момент подачі позову заборгованість не погашена, а тому Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість в судовому порядку. 08.12.2025 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Фіцай О.Л. 16.01.2026 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явивсяя, судові повістки про виклик до суду направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повістка вважається такою, що вручена відповідачу. Відзиву відповідач не подав. Ураховуючи викладене, суд на підставі ч. 4 ст. 223, ст.280 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В судовому засіданні 23 березня 2026 року завершено розгляд справи за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Судом встановлено, що 14.10.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 14.10.2024-100000542, згідно умов якого Відповідач отримав кредит у розмірі 20 000,00 грн на умовах платності та строковості, строком на 124 дні з дати надання кредиту. Згідно з умовами договору: процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 2 чергових періодів; процентна ставка «Економ» - 0,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом наступних чергових періодів; комісія за надання кредиту - 9% від суми кредиту (1 800,00 грн); комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 1 800,00 грн у кожному з 2 чергових періодів; неустойка - 200,00 грн за кожен день невиконання зобов`язання. Кредитні кошти у розмірі 20 000,00 грн перераховано на рахунок Відповідача 14.10.2024 року, що підтверджується квитанцією про видачу коштів. Договір підписаний Відповідачем електронним підписом - одноразовим ідентифікатором. Позичальник пройшов ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Згідно з умовами договору, позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісії та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Всупереч умовам договору, Відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, припинив повертати наданий йому кредит, у зв`язку з чим станом на дату подання позову за ним рахується заборгованість у розмірі 54 000,00 грн, з яких: 20 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 18 600,00 грн - заборгованість за процентами; 1 800,00 грн - комісія за надання кредиту; 3 600,00 грн - комісія за обслуговування кредитної заборгованості; 10 000,00 грн - неустойка, що підтверджується розрахунком заборгованості. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Таким чином, уклавши договір на умовах, викладених у ньому, Відповідач, як позичальник, тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. З матеріалів справи вбачається, що укладений Відповідачем договір відповідає вимогам закону, умови договору з боку кредитодавця виконані, грошові кошти Відповідачу надані. В свою чергу, Відповідач умови договору не виконує, погашення кредитної заборгованості не здійснює, в зв`язку з чим утворилася заборгованість. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Приймаючи до уваги те, що сума заборгованості за неустойкою нарахована Відповідачу у період дії в Україні воєнного стану, у зв`язку з чим позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості за неустойкою в сумі 10 000,00 грн задоволенню не підлягає. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн та заявлено позовні вимоги в загальному розмірі про стягнення 54 000,00 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму 44 000,00 грн, що становить 81,48 % від ціни позову, отже з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 974,02 грн, що складає 81,48 % від 2 422,40 грн. Доказів, які б спростовували розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем за кредитним договором, суду не надано. У зв`язку з невиконанням Відповідачем умов укладеного кредитного договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача підлягають частковому задоволенню, і з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню заборгованість в загальній сумі 44 000,00 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1 974,02 грн.

Outcome: partial