Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

У січні 2026 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом,в обґрунтування якого вказувала, що з 09.07.2013 року вона з [PERSON] перебувала у шлюбі, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що складений актовий запис №988 від 09.07.2013 року. На даний час шлюб між ними не розірвано, однак справа про розірвання шлюбу перебуває на розгляді в Чернівецькому районному суді міста Чернівців. Від вказаного шлюбу у них із відповідачем народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Також зазначала, що діти повинні бути забезпечені належним рівнем життя, необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому вказувала, що відповідач добровільно не виконує свій батьківський обов`язок, матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні немає. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач добровільно аліменти не сплачує, однак є працездатним, отримує дохід й відповідно має можливість та зобов`язаний надавати їй грошову допомогу на утримання дітей, просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду від її представника Саламандика А.І.надійшло клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та не заперечував щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення на сайті суду оголошення про його виклик. Причину своєї неявки суду не повідомив. Відзиву на позов та жодних клопотань, заяв до суду не надав. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, ч.1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 вказано, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що з 09.07.2013 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який між ними зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що складений відповідний актовий запис №988 від 09.07.2013 року, та наданий час шлюб між ними не розірвано. Також з матеріалів справи убачається, що у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.23-24). Однак, як вказувала позивачка, відповідач добровільно не виконує свій батьківський обов`язок, матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні немає й відповідно доказів на спростування вказаного не надано. Крім того судом встановлено, що відповідач працездатний, має мінливий заробіток, а тому зобов`язаний брати участь в утриманні дітей й відповідно доказів на спростування вказаного суду не надано. Так, ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Зокрема, судом в ході розгляду справи встановлено, що діти сторін проживають разом із позивачкою, та знаходяться на її утриманні. При цьому, між сторонами не було досягнуто домовленості щодо добровільної сплати відповідачем аліментів на утримання їхніх спільних дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог в частині стягнення аліментів, оскільки відповідач як батько зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Крім того, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача на утримання дітей, суд виходить з наступного. Так, ч. 1 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України суд, враховує те, що відповідач [PERSON] здоровий, є працездатною особою, має мінливий заробіток, а тому спроможний платити аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі заявлених позовних вимог, а саме у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. За таких обставин, позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей є обґрунтований та підлягає задоволенню. Оскільки суд задовольняє позов, то за правилами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1331 грн. 20 коп.

Outcome: approved