Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

06 лютого 2026 року до Вараського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява, в якій ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості за Кредитним договором №32703-06/2025 в розмірі 14 730,00 грн та понесені позивачем судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 14.06.2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] було укладено кредитний договір №32703-06/2025, які підписані електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Кредитор свої обов`язки за договором виконав у повному обсязі та надав кредит шляхом безготівкового перерахування коштів у сумі 5000 грн., а відповідач порушив умови договору та у встановлені строки кошти не повернув. 25.09.2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений Договір факторингу №25092025/1, згідно якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» відступило на користь ТОВ«ФК «ЄАПБ» право вимоги за кредитним договором, в тому числі за договором, укладеним з відповідачем [PERSON] . Згідно з витягом з Реєстру боржників до договору відступлення, сума боргу відповідача становить 14 730 грн. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до [PERSON] , останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №32703-06/2025 у розмірі 14 730 грн. Сторони в судове засіданні не з`явились. Представник позивача у позові просив про розгляд справи за їх відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав. Про час і місце розгляду справи сповіщався засобами поштового зв`язку за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання згідно із п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України. Враховуючи, що відповідач згідно із ст. 128 ЦПК України повідомлений, не подавав відзив, суд відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та дійшов наступного висновку. 14.06.2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №32703-06/2025, згідно з яким відповідачу надано кредит у розмірі 5000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а остання зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію, в порядку та на умовах, передбачених договором. Згідно з пунктами 1.2 договорів, кредит надається строком на 120 календарних днів, дата надання кредиту 14.06.2025, кінцева дата погашення кредиту 11.10.2025. Відповідно до п. 1.4 за користування кредитом нараховуються проценти в розмірі 0,90% в день на залишок заборгованості, що є платою за користування кредитом та комісія за видачу кредиту в сумі 500 грн. Розмір процентів та комісії залишається незмінним протягом усього строку договору. Кредитні кошти надаються клієнту безготівково на рахунок з використанням реквізитів платіжної картки № [NUMBER] хх-хххх-2901 (пункт 1.6 договорів). Згідно із п. 7.1 договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію`пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію`визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Отже, кредитний договір між сторонами був укладений в електронній формі. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Докази на підтвердження недійсності вищезазначеного кредитного договору відсутні. Згідно розрахунку заборгованості за договором №32703-06/2025 від 14.06.2025, проведеного ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», сума заборгованості [PERSON] за основною сумою боргу склала 5000 грн., за відсотками 4680 грн., за комісією 500 грн., за штрафом 4550 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.525ЦКУкраїни одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст.ст. 512, 514ЦКУкраїни кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У ст.1077 ЦК України зазначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. 25.09.2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №25092025/1, відповідно до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передало (відступило) за плату, а ТОВ ФК «ЄАПБ» прийняло належні первісному кредиторові права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників. Як вбачається з витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 25092025/1, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №32703-06/2025 на суму 14 730,00 грн, що складається з: основною сумою боргу склала 5000 грн., за відсотками 4680 грн., за комісією 500 грн., за штрафом 4550 грн. Судом ураховується, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмета доказування задля спростування заявлених позовних вимог, а відтак несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням відповідних процесуальних дій. Суд вважає доведеним факт невиконання [PERSON] умов кредитних договорів у визначені договорами строків та набуття позивачем права вимоги до відповідача за кредитним договором №32703-06/2025, а відтак позовні вимоги про стягнення суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5000 грн., відсотками в сумі 4680 грн. та комісії в сумі 500 грн. підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення штрафів. Частиною 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки штраф, який передбачено кредитними договорами, нарахований у період дії в Україні воєнного стану, він підлягає списанню кредитодавцем, а тому позовна вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача в сумі 4550 грн. за кредитним договором №32703-06/2025 задоволенню не підлягає. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» - за кредитним договором №32703-06/2025 у розмірі 10 180 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4680 грн. заборгованість за відсотками, 500 грн. сума заборгованості по комісії. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 69,11 %, з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 1839 грн. 98 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial