Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Перший заступник керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області Корсун В.С. 21.11.2025, діючи в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, звернувся із позовом до [PERSON] про конфіскацію земельної ділянки та заявою про забезпечення позову, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що Миргородською окружною прокуратурою за результатами вивчення питання законності володіння громадянкою російської федерації [PERSON] земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, розташованою на території Миргородської територіальної громади (колишня Шахворостівська сільська рада) встановлені порушення. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у власності громадянки російської федерації [PERSON] перебуває земельна ділянка сільськогосподарського призначення. [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ННН № 960896, виданого 20.07.2019, зареєстрованого в реєстрі за № 1602, успадкувала земельну ділянку кадастровий номер 5323289201:01:001:0464, площею 0,15 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Миргородської територіальної громади (колишня Шахворостівська сільська рада). Вказана земельна ділянка, на підставі Державного акта на право власності на землю серії ІІ-ПЛ № 048417, виданого 04.11.1999 Шахворостівською сільською радою Миргородського району, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1400, належала [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. У подальшому, 20.07.2019 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер 5323289201:01:001:0464, номер відомостей про речове право 32480968. Згідно інформації Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області від 17.09.2025, [PERSON] , [INFO] , є громадянкою рф та документована посвідкою на постійне проживання в Україні серії [NUMBER] , виданою 19.07.2013 з безстроковим терміном дії, орган видачі 5301. Разом із цим, всупереч положенням ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України відповідач не відчужила дану земельну ділянку протягом року з часу переходу права власності та продовжує нею володіти по даний час. За вказаних обставин, окружною прокуратурою виявлено порушення ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України у зв`язку з перебуванням у приватній власності [PERSON] , земельної ділянки сільськогосподарського призначення Оскільки, [PERSON] , будучи іноземкою, протягом року з часу переходу права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 5323289201:01:001:0464, площею 0,15 га, розташовану на території Миргородської територіальної громади (колишня Шахворостівська сільська рада), не відчужила її, то право власності на зазначену земельну ділянку підлягає примусовому припиненню шляхом конфіскації З урахуванням вищевикладеного, з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді Миргородською окружною прокуратурою на адресу ГУ Держгеокадастру у Полтавській області було скеровано запит, у якому викладено допущені порушення [PERSON] щодо не відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення. З відповіді Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області вбачається, що вказаний орган не має можливості самостійно вжити відповідних заходів, спрямованих на реальний захист інтересів держави, а саме звернення до суду з позовом про конфіскацію земельної ділянки, у зв`язку із відсутністю фінансування. Відповідно до чинних положень законодавства України саме Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності та в даному випадку, з урахуванням ч. ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України, звернення до суду із позовом про конфіскацію земельної ділянки. Звернення прокурора з цим позовом до суду спрямоване на відновлення законності при вирішенні суспільно значимого питання, а саме недопущення володіння громадянином російської федерації земельною ділянкою сільськогосподарського призначення на території України без належних на те правових підстав. Недотримання відповідних вимог законодавства України порушує також публічні інтереси держави як інституту, який покликаний врегулювати відносини у певній сфері. Ураховуючи вищенаведене, прокурор у позовній заяві прохав суд конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Затишна, 23, м. Полтава, 36014, код ЄДРПОУ 39767930), належну громадянці російської федерації [PERSON] , [INFO] , земельну ділянку кадастровий номер 5323289201:01:001:0464, площею 0,15 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Миргородської територіальної громади (колишня Шахворостівська сільська рада) Миргородського району та стягнути з відповідача на користь Полтавської обласної прокуратури понесені судові витрати зі сплати судового збору. Згідно з протоколом авторозподілу справи між суддями від 21.11.2025 справу передано для розгляду судді Морозовській О.А. Ухвалою судді від 25.11.2025 відкрито провадження у цій справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 23.12.2025. 21.11.2025 судом задоволено заяву Першого заступника керівника Миргородської окружної прокуратури Корсуна В.С. про забезпечення цього позову. Постановлено накласти арешт на спірну земельну ділянку, належну [PERSON] та заборонити останній розпоряджатись, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання належної йому на праві приватної власності земельної ділянки з кадастровим номером 5323289201:01:001:0464, площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Миргородської територіальної громади (колишня Шахворостівська сільська рада) Миргородського району. 05.12.2025 представник Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Лузіна К.В. через систему "Електронний суд" надіслала до суду письмові пояснення щодо позову, у яких позов підтримала та прохала задовольнити. Ухвалою суду від 16.01.2026 закрито підготовче провадження у справі, призначено її до рогляду по суті. У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохала суд позов задовольнити з підстав, викладених у ньому. У судовому засіданні представник особи, в інтересах держави в особі якої подано позов прокурором - Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Лузіна К.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохала суд позов задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, шляхом направлення судової повістки поштовим повідомленням з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за місцем реєстрації та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади, у судове засідання повторно не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи відсутність заперечень позивача проти проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ННН № 960896, виданого 20.07.2019, зареєстрованого в реєстрі за № 1602, успадкувала земельну ділянку кадастровий номер 5323289201:01:001:0464, площею 0,15 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Миргородської територіальної громади (колишня Шахворостівська сільська рада) 20.07.2019 [PERSON] зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на вказану земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 5323289201:01:001:0464, площею 0,15 га, реєстраційний номер об`єкта 1876666653232). Вказана земельна ділянка, на підставі Державного акта на право власності на землю серії ІІ-ПЛ № 048417, виданого 04.11.1999 Шахворостівською сільською радою Миргородського району, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1400, належала [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Згідно інформації Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області від 17.09.2025, [PERSON] , [INFO] , є громадянкою рф та документована посвідкою на постійне проживання в Україні серії [NUMBER] , виданою 19.07.2013 з безстроковим терміном дії, орган видачі 5301. Згідно з інформацією Державної міграційної служби від17.09.2025 року станом на 10.09.2025 рішення про відкликання та/або визнання недійсним дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання стосовно громадянки російської федерації [PERSON] , [INFO] не приймалося. Отже, [PERSON] , будучи громадянкою російської федерації та не будучи громадянкою України, протягом року з часу переходу права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 5323289201:01:001:0464, площею 0,15 га, розташовану на території Миргородської територіальної громади (колишня Шахворостівська сільська рада), не відчужила її. Статті 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями встановлені нормами розділу V Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст. 38 закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 закону України «Про міжнародне приватне право» виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Отже, враховуючи, що спірні земельні ділянки, які належать до нерухомого майна, знаходяться на території України, на них поширюється дія законодавства України. Згідно зі ст. 19 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. Відповідно до ч. 5 ст. 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Частинами 3 та 4 ст. 81 ЗК України визначено, що іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У силу вимог ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 140 ЗК України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Згідно з п. «в» ч. 1 ст. 143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду ( ч. ч. 1, 2 ст. 145 ЗК України). Пунктом 10 ч.1 ст. 346 ЦК України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно зі ст. 356 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 148 ЗК України земельна ділянка може бути конфіскована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із частиною 1 «Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади який реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю) зокрема, в агропромисловому комплексі в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Отже, враховуючи зазначені положення законодавства, у даному випадку, саме Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, а також, з урахуванням ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, звернення до суду із позовом про конфіскацію земельної ділянки. Так, статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18. За п. 76-77 зазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Відомостей про відчуження відповідачем вищевказаної земельної ділянки Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.11.2025 не містить. Ураховуючи, що [PERSON] , як іноземною громадянкою, не дотримано передбаченої земельним законодавством процедури щодо відчуження набутої земельної ділянки сільськогосподарського призначення протягом року, суд доходить висновку, що така земельна ділянка з кадастровим номером 5323289201:01:001:0464 підлягає конфіскації за рішенням суду. Виходячи із вищевикладеного, суд вважає позов прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню відповідно до вимог ч. 4 ст. 81, п. «е» ч. 1 ст. 140, ч. 2 ст. 145, п. «в» ч. 1 ст. 143, ст. 148 ЗК України, п. 10 ч. 1 ст. 346, ст. 356 ЦК, ч. 5 ст. 41 Конституції України. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, прокурор у позовній заяві прохав про стягнення із відповідача судових витрат, тому понесені та документально підтверджені такі витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн згідно з платіжною інструкцією № 2678 від 21.10.2025 за подання позову до суду та в сумі 1211,20 грн згідно з платіжною інструкцією № 2677 від 21.10.2025 за подання до суду заяви про забезпечення позову, а всього 3633,60 грн, підлягають стягненню із відповідача на користь платника - Полтавської обласної прокуратури.

Outcome: approved