Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

19 березня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням адміністративного правопорушення. Позовна заява мотивована тим, що постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.10.2024 визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та встановлено, що позивачу було завдано матеріальної шкоди. Відповідно до висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження від 05.12.2024 вартість матеріального збитку, заподіяного автомобілю позивача складає 70 438,60 грн. Крім того, позивач поніс витрати на відправлення листа Укрпоштою в сумі 37,50 грн, відправлення Новою Поштою повідомлення про проведення огляду автомобіля в сумі 200 грн, та проведення транспортно-товарознавчого дослідження автомобіля в сумі 6000 грн, всього 6237,50 грн. Також, внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка проявилася в позбавлені можливості реалізувати свої звички та бажання через витрачання часу на підготовку заяв та судових позовів, відвідування установ органів державної влади. Життя позивача було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 8000 грн. Посилаючись на вищевказані обставини позивач просив суд задовольнити позов. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 216/6732/24 від 29.10.2024, яка набрала законної сили 12.11.2024, визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та встановлено, що 18вересня 2024 року о 09:50 год [PERSON] керуючи транспортним засобом «эVolkswagen Transporter» номерний знак [NUMBER] біля буд. 62 по вул. Прорізній в м. Кривий Ріг під час руху не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не вжив заходів для зменшення швидкості, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на транспортний засіб «Nissan X-Trail», номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали ушкодження, чим завдано матеріальні збитки, та порушено вимоги п. п. 2.3.б, 12.3 Правил дорожнього руху України. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Висновком експерта № 221/24 транспортно-товарознавчого дослідження про визначення матеріального збитку від 05.12.2024, встановлено вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику «Nissan X-Trail», номерний знак [NUMBER] складає 70 438,60 грн. Згідно із частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Частиною 2 статті 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Аналіз вказаних норм свідчить про те, що законодавцем встановлена презумпція вини завдавача шкоди, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкода була завдано не з його вини. При цьому потерпілий повинен надати докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до ст. 16 ЦК України, відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. Судом встановлено, що неправомірними діями відповідача щодо не сплати в повному обсязі матеріальної шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдано моральної шкоди, а тому наявні підстави її відшкодування. При визначенні розміру відшкодування, суд враховує роз`яснення, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно чого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Так, визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує, характер та обсяг та тривалість душевних страждань позивача, зміни в житті, та вважає за можливе стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 8000 грн. За умовами ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи відносяться витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експерті та проведення експертизи; витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальний дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивачем заявлено до стягнення витрати на відшкодування відправлення листа Укрпоштою згідно квитанції від 14.11.2024 в сумі 37,50 грн, відправлення листа Новою Поштою згідно квитанції від 14.11.2024, та від 21.11.2024 в сумі 200 грн, та витрати на проведення транспортно-товарознавчого дослідження автомобіля згідно рахунку-фактури № 226 від 14.11.2024 в розмірі 6000 грн, які слід стягнути з відповідача на користь позивача в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved