Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Позивач 28.11.2025 звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 40788 грн та судових витрат, а саме судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. Заявлений позов обґрунтовував тим, що 24.06.2023 між ТОВ "Селфі Кредит" та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 845273, згідно з яким відповідач отримав 7000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів. Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ "Селфі Кредит" умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на потрібну суму. Однак останній зі свого боку не виконав умови кредитного договору. 01.02.2024 між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено договір факторингу № 01022024, за яким останнє отримало належні ТОВ "Селфі Кредит" права грошової вимоги до відповідача в сумі 40788 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 7000 грн, заборгованість за процентами 33788 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій суду заяві просив розгляд справи проводити без участі представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування) якого невідоме, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України від 30.01.2026, у судове засідання не з`явився, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Установлено, що 24.06.2023 відповідач [PERSON] уклав з ТОВ "Селфі Кредит" договір № 845273, який підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т360 (а.с. зв.ст. 12-22). За умовами вказаного кредитного договору, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.2). Сума кредиту 7000 грн ( п. 1.3). Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів - кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до цього договору (п. 1.4). Стандартна процентна ставка становить 2,2 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору (п. 1.5.1). Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (п. 2.1). Згідно до довідки про ідентифікацію, [PERSON] , який ідентифіковано ТОВ "Селфі Кредит", підписав договір № 845273 від 24.06.2023 шляхом уведення одноразового ідентифікатора Т360, який направлений на мобільний телефон [NUMBER] (а.с. 25). Вказаний номер телефону зазначений відповідачем і в договорі № 845273 від 24.06.2023. На підставі укладеного кредитного договору ТОВ "Селфі Кредит" 24.06.2023 перерахувало на користь [PERSON] кредитні кошти в сумі 7000 грн на картку, на підтвердження чого позивач надав повідомлення за вих. № 20251020-802 від 20.10.2025 (а.с. 26). Будь-яких заперечень з даного приводу від відповідача не надходило. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 845273 від 24.06.2023, який проведений ТОВ "Селфі Кредит", станом на 01.02.2024 за [PERSON] рахується заборгованість у розмірі 40788 грн, з яких 7000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 33788 грн - заборгованість з процентами. Позичальник [PERSON] не здійснював жодних сплат в рахунок погашення боргу. Проценти нараховані з 24.06.2023 по 01.02.2024 (а.с. зв.ст. 26-30). 01.02.2024 ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" уклали договір факторингу № 01022024, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 845273 від 24.06.2023, сума заборгованості 40788 грн, з яких 7000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 33788 грн - заборгованість за відсотками. Реальний перехід права грошової вимоги до відповідача підтверджується згаданим договором факторингу, Витягом із реєстру боржників, актом приймання-передачі Реєстру боржників від 01.02.2024 та платіжною інструкцією (а.с. 31-37). Про відступлення права грошової вимоги та про необхідність погасити наявну за договором заборгованість відповідача було повідомлено, про що свідчить направлена йому за вих. № 5668/33 від 14.11.2025 претензія (а.с. зв.ст. 37), яка залишилась без задоволення, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Отже, відповідач 24.06.2023 звернувся до ТОВ "Селфі Кредит", у зв`язку з чим шляхом введення одноразового ідентифікатора Т360, відправленого йому на номер телефону [NUMBER] , підписав договір № 845273, що підпадає під дію норм Закону України "Про електронну комерцію". Вказаних обставин відповідач не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та«Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням описаних вище норм, [PERSON] та ТОВ "Селфі Кредит" дотрималися чинного законодавства при укладенні електронного кредитного договору. На його підставі відповідач отримав від ТОВ "Селфі Кредит" суму кредиту в розмірі 7000 грн, що підтверджується платіжним дорученням. Доказів протилежного відповідач не надав. Оскільки між сторонами на підставі укладеного кредитного договору виникли кредитні правовідносини, тому суд застосовує до них положення ст. 1054, 1056-1 ЦК України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Як установлено з матеріалів справи, ТОВ "Селфі Кредит" надало відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, однак останній не дотримувався своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. 01 лютого 2024 року ТОВ "Селфі Кредит" відступило ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" право вимоги до [PERSON] за договором № 845273 від 24.06.2023. Вказане підпадає під дію ст. 1077 ЦК України, якою визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Під час розгляду справи суд установив, що перехід права вимоги підтверджено належними доказами, які описано вище. Після отримання права вимоги до відповідача, ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" не здійснювало нарахування процентів, штрафних санкцій на суму заборгованості останнього за договором про споживчий кредит. Сума заборгованості, яка нарахована ТОВ "Селфі Кредит" за кредитним договором № 845273 від 24.06.2023, право вимоги на яку перейшло до ТОВ "ФК "Кредит-Капітал, визначена в розмірі 40788 грн. Заперечень з приводу отримання кредиту в сумі 7000 грн відповідач не висловлював, доказів повернення таких не надав, а відтак суд приходить до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 40788 грн. Доказів належного виконання зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідач суду не надав. Факт отримання відповідачем кредиту знайшов своє підтвердження, тому такий підставно заявлений до стягнення. Щодо питання судових витрат, суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 47). З відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 8000 грн надав: - договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, який укладений між ТОВ "Кредит-Капітал" та адвокатським об`єднанням "Апологет", в особі керуючого партнера - адвоката Усенка М. І., в якому визначено, що вартість наданих послуг правничої допомоги за одну кредитну справу складає 8000 грн (а.с. 40); - ордер на надання правничої допомоги серії ВС № 1381377 від 02.07.2025, згідно з яким правова допомога ТОВ "Кредит-Капітал" надається адвокатом Усенком М.І. (а.с. зв.ст. 41). - акт № 1126 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 10.11.2025, відповідно до якого вартість послуг за ведення справи по боржнику [PERSON] становить 8000 грн (а.с. зв.ст.40); - детальний опис наданих послуг від 10.11.2025, в якому визначено найменування послуг та кількість витраченого часу (а.с. 41). Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. При цьому, відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, як і не навів обставини, за яких, як на його думку, заява не підлягала би до задоволення. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, тобто на оплату адвокатських послуг, є доведеним та обґрунтованим. Відтак, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено повністю, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст. 526, 549, 610, 611, 626, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved