Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] 26.01.2026 року звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з жовтня 2025 до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказала, що перебуває у зареєстрованому 27.07.2019 року шлюбі, мають спільну дитину, яка народилася [INFO] . Заява про розірвання шлюбу подана в 2025 році та справа розглядається в судовому порядку. Відповідач з жовтня 2025 року не бере участі у вихованні та утриманні спільної дитини. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.02.2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. Від позивачки 06.02.2026 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. 23.02.2026 від представника відповідача адвоката Фик А.Я. надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти часу, з якого повинні бути стягнуті аліменти та вказує, що такою датою є день пред`явлення позову. Інших заперечень не надано. Просив розглянути справу у відсутність відповідача та його представника. Учасники справи в судове засідання не прибули. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому 27.07.2019 року шлюбі, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданим 27.07.2019 року. Відомості щодо розірвання шлюбу матеріали справи не містять. Позивачка та відповідач є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджено повторною копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.10.2019 року та в частині зміни прізвища матері свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 27.07.2019 року Відповідач є працездатною людиною, відомостей про тяжкий стан здоров`я, перебування на обліку, наявність хронічних захворювань суду не надано. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ(78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання дитини, то кошти на її утримання (аліменти) присуджує суд. За змістом статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, СК України визначає можливість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі лише за заявою одержувача аліментів та не пов`язує це з заявою платника аліментів та мінливості його доходу. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. А ні позивачкою, а ні відповідачем не подано жодних доказів про матеріальне становище дітей та платника аліментів (наявність у нього нерухомого майна, земельних ділянок, цінного рухомого майна, зокрема транспортних засобів тощо), а також доказів про працевлаштування або іншу зайнятість та наявність щомісячного доходу. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, відсутність заперечень відповідача щодо розміру аліментів, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання дітей, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання дитини 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Сторони не позбавлені можливості в подальшому звернутися до суду з вимогами про зменшення або збільшення розміру аліментів на утримання дитини в порядку ст. 192 СК України. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені за ч.2 ст. 191 СК України, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Таких доказів позивачкою суду не надано. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду за ч.1 ст. 191 СК України від дня пред`явлення позову У відповідності зі ст. 191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 26 січня 2026 р. За приписами ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1064,96 грн (з врахуванням понижуючого коефіцієнта через подання позивачкою позову через Електронний Суд 1311,2 х 0,8), з огляду на звільнення позивачки від сплати судового збору при поданні позовної заяви. На підставі п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складено 23.03.2026 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial