Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Представник ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 3407711757/248870 від 23 лютого 2020 року в сумі 8 424 грн. та судовий збір в сумі 2 422 грн. 40 коп. Представник позов мотивує тим, що 23 лютого 2020 року між [PERSON] та ТОВ «ГОУФІНГОУ» був укладений кредитний договір №3407711757/248870, згідно з умовами якого відповідач отримав 2500 грн., строком на 30 днів та відсотковою ставкою 1,85%. 31.05.2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-31/05/21 відповідно до якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором 3407711757/248870 від 23.02.2020 укладеним [PERSON] 03.06.2021 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги №1-03/06/2021, відступив право вимоги кредитним договором 3407711757/248870 від 23.02.2020 до ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача. Станом на 26.05.2025 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 8 424 грн. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 16 вересня 2025 року дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 11 грудня 2025 року підготовче засідання по даній справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Представник ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Також надав до суду клопотання про відшкодування судових витрат, в якому прохав стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу у сумі 10 500 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву на позов не надав, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до ч. ч. 1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач повідомлений про час і місце судового розгляду справи, жодного разу не повідомив про причини неявки в судове засідання, відзиву на позов не надав, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23 лютого 2020 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 3407711757/248870, шляхом обміну електронними повідомленнями, у порядку, визначеному ст.12 Законом України «Про електронну комерцію». [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора «R93814» підписав договір про надання фінансового кредиту № 3407711757/248870 від 23 лютого 2020 року. Згідно з умовами пунктів 1.1-1.3 договору, сума кредиту складає 2 500 грн.; кредит надається строком на 30 днів, тобто, до 23 березня 2020 року; за користування кредитом клієнт сплачує товариству 675,25 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,85 % на добу; тип процентної ставки фіксована. Відповідно до п. 7 договору, рахунок позичальника 5169-30ХХ-ХХХХ-2579. 31 травня 2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-31/05/21, відповідно до якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором № 3407711757/248870 від 23 лютого 2020 року. 03 червня 2021 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги №1-03/06/2021, відступив право вимоги за кредитним договором №3407711757/248870 від 23 лютого 2020 року до ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача. З копії виписки з особового рахунку за кредитним договором № 3407711757/248870 від 23 лютого 2020 року, копії витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 1-03/05/21 від 31 травня 2021 року та копії витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 1-03/06/21 від 03 червня 2021 року, вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 3407711757/248870 від 23 лютого 2020 року складає 8 374 грн. 50 коп., з яких: 2 500 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 5 874 грн. 50 коп. прострочена заборгованість за процентами. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. У відповідності до ст. ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України). Згідно до змісту ст. 536 ЦК України за користування грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти та розмір процентів встановлюється договором. Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1ст.1047 ЦК України). Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Вирішуючи вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором №3407711757/248870, укладеним від 23 лютого 2020 року між ТОВ « ГОУФІНГОУ» та [PERSON] , суд приходить до наступного. В позовній заяві заявлено вимогу щодо стягнення відсотків за вказаним кредитом в сумі 5 879 грн., однак, дана сума не підтверджуються наданими позивачем відомостями про розрахунок заборгованості [PERSON] за договором № 3407711757/248870 від 23 лютого 2020 року. Як вбачається з копії виписки з особового рахунку за кредитним договором № 3407711757/248870 від 23 лютого 2020 року, копії витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 1-03/05/21 від 31 травня 2021 року та копії витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 1-03/06/21 від 03 червня 2021 року, вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 3407711757/248870 від 23 лютого 2020 року складає 8 374 грн. 50 коп., з яких: 2 500 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 5 874 грн. 50 коп. прострочена заборгованість за процентами. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2 500 грн. та відсотків в сумі 5 874 грн. 50 коп. Одночасно з цим, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи (невеликий обсяг досліджуваних доказів), та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 3 000 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» задоволено на 99,41 %, відповідно судовий збір підлягає стягненню у розмірі 99,41 % від сплаченої суми, тобто 2 408 грн. 16 коп. Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі пред`явлених доказів. На підставі викладеного,

Outcome: partial