Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який обґрунтовує наступним. 18.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» (торгова марка «PROCENT») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 17291 від 18.08.2024 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 гривень, строком на 365 днів (до 18.08.2025 року), шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,50% від суми кредиту за кожен день користування (547,50% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання кредитного договору відбулось електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». На виконання умов договору, 18.08.2024 позивачем були перераховані кредитні кошти в розмірі 5000 грн. на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується довідкою платіжної установи. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за укладеним договором не виконав, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 32 375 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість за кредитом; 27 375 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, яку позивач просить тягнути з відповідача, а також витрати по оплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. У судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання до суду не з`явився без поважних причин, відзив на позов не подавав, скориставшись своїми процесуальними правами на власний розсуд. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. 18.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» (торгова марка «PROCENT») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 17291 від 18.08.2024 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 гривень, строком на 365 днів (до 18.08.2025 року), шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,50% від суми кредиту за кожен день користування (547,50% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання кредитного договору відбулось електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затвердженими наказом директора ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ», викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://procent.com.ua/uk/about_us. Вказане підтверджується копією кредитного договору №17291 від 18.08.2024, який підписаний електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора 923169, який був відправлений на номер мобільного телефону, вказаного відповідачем при авторизації. Договір підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електрону комерцію» (п. 6.1 Договору). Пунктом 6.3 Договору визначено, що всі додатки та додаткові угоди, складені сторонами в електронному вигляді і підписані з використанням одноразового ідентифікатора, є невід`ємними частинами Договору. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Порядок укладення електронного договору визначений статтею 11 вказаного Закону, при цьому, згідно частини 12 цієї статті, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному цією статтею, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному в письмовій формі. Таким чином, факт укладення кредитного договору між кредитодавцемТОВ «ФК «Процент» та [PERSON] у формі електронного документу з електронними підписами сторін знайшов своє підтвердження. Умови кредитного договору було узгоджено Сторонами у Паспорті споживчого кредиту, що підписаний відповідачем 18.08.2024. Крім того, в Паспорті споживчого кредиту від 18.08.2024 визначено, що строк кредитування складає 365 днів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. ТОВ «ФК «Процент» в повному обсязі виконано свої зобов`язання за Договором, перерахувавши кредитні кошти в сумі 5000 грн. на платіжну картку відповідача № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», відповідно до довідки про перерахування коштів за Кредитним договором №17291 від 18.08.2024, що міститься в матеріалах справи. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору № 17291 від 18.08.2024 процентна ставка за користування кредитом становить 1,5% за кожний день (річна процентна ставка становить 547,50%) користування кредитом. Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки за Кредитним договором №17291 від 18.08.2024 та розрахунку заборгованості за Кредитним договором №17291 від 18.08.2024 сума кредиту становить 5000 грн., сума відсотків за 365 днів користування кредитом становить 27 375 грн. До теперішнього часу, відповідачем не сплачена зазначена вище сума кредитної заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно з ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст.612цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦПК України, суд, під час ухвалення рішення вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, суд вважає, що судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача в сумі 2422,40 грн. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 ст. 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правничої допомоги представником позивача суду надано копію договору про надання юридичних послуг від 03.06.2024, згідно якого правова допомога ТОВ «ФК «Процент» надавалась ФОП [PERSON] . Суду надано копію загального акту приймання-передачі наданих послуг №73 від 30.09.2025 до договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024, в якому зазначено, що [PERSON] надавались послуги щодо складання та подання позовних заяв до суду про стягнення заборгованості по боржникам ТОВ «ФК «Процент». Проте, копія витягу з реєстру № 1 від30.09.2025 до акту приймання - передачі наданих послуг №73 від 30.09.2025 до договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024 не містить підписів замовника та виконавця, а відтак не може бути доведеним доказом надання правової допомоги. Крім того надано копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів у сумі 6000,00 грн. Таким чином, враховуючи предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, а також засад розумності, справедливості та співмірності, суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн. у зв`язку з їх недоведеністю. Питання надання доказів підтверджується позицією Верховного Суду у справі № 922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial