Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» звернулось з позовом до [PERSON] , вказавши, що 26.02.2024 року відповідач акцептувала пропозицію позивача на укладення договору №474695-КС-003 про надання кредиту, за умовами якого ТОВ «Бізнес позика» надало [PERSON] споживчий кредит в сумі 38000 гривень зі сплатою 2% в день за користування кредитом строком на 24 тижні, тобто до 12.08.2024 року та сплатою комісії за надання кредиту в сумі 5700 гривень. Відповідач кредитними коштами скористалась, однак, зобов`язання з повернення кредитних коштів, сплати комісії та відсотків не виконує, тому станом на 09.10.2025 року існує заборгованість в сумі 139519 гривень яку просять стягнути разом з судовим збором. Позовна заява надійшла до суду за підсудністю, визначеною ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03.11.2025 року. Ухвалою суду від 17.12.2025 року відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників. Клопотання представника позивача про витребування доказів залишене без задоволення. 22.01.2026 року представник відповідача направила до суду відзив на позовну заяву за змістом якого просила відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідача витрати з надання правничої допомоги. 23.01.2026 року представник позивача направила до суду відповідь на відзив, який просила врахувати при ухваленні рішення суду. В ході розгляду справи сторонами заяви чи клопотання не подавались. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. [PERSON] підписала та направив ТОВ «Бізнес позика» анкету клієнта, в якій вказала свої дані та суму бажаного кредиту в розмірі 38000 гривень, яку мала намір отримати 26.02.2024 року. 26.02.2024 року ТОВ «Бізнес позика» направило [PERSON] пропозицію на укладання договору №474695-КС-003 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) на запропонованих відповідачем умовах. 26.02.2024 року Даниленко В.М. акцептувала оферту ТОВ «Бізнес позика» на укладання договору №474695-КС-003 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма). 26.02.2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] був укладений договір №474695-КС-003 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), за умовами якого відповідачеві видано кредит на засадах строковості, поворотності, платності в сумі 38000 гривень та відповідач зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів, а також комісію за надання кредиту. Сторони погодили строк кредитування на 24 тижні зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 2% в день за користування кредитом, розмір комісії за надання кредиту в сумі 5700 гривень та встановили термін дії договору до 12.08.2024 року. Також, згідно з п. 2.4. договору, знижена процентна ставка за кредитом становить 1,14940790% в день. У п. 2.11 договору визначено, що денна процентна ставка становить 0,95%. Згідно з п. 3.1. договору, позивач зобов`язаний протягом 3 робочих днів з дня укладення договору надати відповідачеві кредит в сумі вказаній в п. 2.1. Договору, шляхом безготівкового переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок відповідача, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 8 Договору. Пунктом 3.2. договору сторони погодили, що протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання відповідачем графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку №1 до договору і розраховується в порядку описаному нижче. У разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання відповідача по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. Договору. Відповідно до п.п. 3.2.4. договору, у випадку не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, позивач здійснює відповідне коригування зобов`язань відповідача, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, при чому проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту . Всі нараховані проценти за користування кредитом мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів, при цьому сторони погодили, що позивач за аналогією з порядком, визначеним в абз. 2 п. 1 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» надає відповідачеві оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в Особистому кабінеті Позичальника. Згідно з п. 3.3. договору, кредит, проценти за користування кредитом та будь-які інші платежі за договором підлягають сплаті відповідачем у безготівковій формі, шляхом переказу коштів у розмірі відповідного платежу на поточний рахунок позивача, що вказаний в розділі 8 Договору, у строк (термін) відповідно до графіку платежів. Датою повернення (погашення) кредиту, так само як і датою сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених умовами Договору, вважається дата зарахування коштів на рахунок позивача, що вказаний в розділі 8 Договору. Пунктом 3.5. договору передбачено, що у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги позивача у такій черговості: 1) у першу чергу прострочена сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом. 2) к другу чергу сума кредиту та проценти за користування кредитом. 3) к третю чергу неустойка (штраф) та інші платежі відповідно до Договору. Уклавши договір, [PERSON] взяла на себе зобов`язання виконувати цей договір у порядку та в строки (терміни), встановлені договором (п.п. 4.2.1.) та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором, до закінчення строку (терміну) дії договору (п.п. 4.2.3.). Договір було підписано в електронній формі шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA-9694 26.02.2024 року о 16.33.29 годині. Укладаючи договір про надання кредиту, відповідач також підписала паспорт споживчого кредиту. До позовної зави долучена візуальна форма послідовності дій клієнта, згідно з якою [PERSON] та ТОВ «Бізнес позика» здійснили дії щодо укладення електронного договору про надання кредиту №474695-КС-003 року в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті https://my.tpozyka.com. Довідкою про підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, наданою ТОВ «ПрофітГід», підтверджується здійснення ТОВ «ПрофітГід», в рамках Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04.11.2020 року, переказу грошових коштів на рахунок отримувача: платник ТОВ «Бізнес позика», номер транзакції 40895-80646-68424 24.02.2024 року о 16.34.26 годині, сума переказу 38000 гривень, номер платіжної картки отримувача [NUMBER] , емітент платіжної картки Privat bank, призначення платежу: перерах. коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. до кредитного договору №474695-КС-003 від 26.02.2024 року без ПДВ. За розрахунком позивача, внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань зі сплати коштів за договором, станом на 09.10.2025 року утворилась заборгованість в сумі 139519 гривень, з яких 38000 гривень заборгованості за тілом кредиту, 99612,38 гривень заборгованості по відсоткам за користування кредитом та 1906,62 гривень нарахованої та несплаченої комісії. Розрахунком заборгованості також підтверджується сплата [PERSON] 16460 гривень, а саме 11.03.2024 року були сплачені 6551,70 гривень в рахунок погашення заборгованості по відсоткам за користування кредитом та 1678,30 гривень комісії, 25.03.2024 року були сплачені 6114,92 гривень в рахунок погашення заборгованості по відсоткам за користування кредитом та 2115,08 гривень комісії. Представником позивача також надані квитанції про оплату, а саме 11.03.2024 року з картки платника № [NUMBER] на користь ТОВ «Бізнес позика» здійснена сплата 8230 гривень в якості оплати згідно договору №3108408765 та 25.03.2024 року з картки платника № [NUMBER] на користь ТОВ «Бізнес позика» здійснена сплата 8230 гривень в якості оплати згідно договору №3108408765. При вирішенні спору суд виходить з такого. Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Укладення кредитного договору в електронній формі (відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію»), є таким, що укладений у письмовому вигляді про що зазначено у постановах ВС від 07.10.2020 року №127/33824/19 та від 09.09.2020 року №732/670/19. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Можливість укладення договору шляхом фіксування його змісту в кількох документах визначена ст. 207 ЦК України. При укладанні договору, сторони керувались ст. 634 ч. 1 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як визначено у ст. 638 ч. 1 ЦК України, то істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст. 1054 ч. 1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1048 ч.1 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вказує ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов`язання неустойкою (штрафом, пенею). У постанові Верховного Суду від 17.04.2025 року по справі № 280/1099/19 провадження №61-14243св24 зазначено, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, передбачено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Водночас, відповідач, посилаючись на відсутність доказів перерахування кредитних коштів на її рахунок, не була позбавлена можливості надати виписку по картковому рахунку, а так само й докази належності їй банківської картки, номер якої був вказаний у анкеті клієнта перед укладенням договору про надання кредиту, однак, не реалізувала свого права подати відповідні докази для обґрунтування своїх заперечень. Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 05.06.2018 року по справі №338/180/17 дійшов висновку про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Отже, зібраними та дослідженими доказами в повній мірі підтверджується укладення між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] 24.02.2024 року договору №474695-КС-003 про надання кредиту, надання кредитних коштів відповідачеві, а також часткового виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань зі сплати кредитної заборгованості. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.06.2021 по справі №910/12876/19 вказала таке: разом з тим за частиною третьою статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Приписами частин другої та третьої статті 6 та статті 627 ЦК України встановлено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Приписи частин другої та третьої статті 6 та статті 627 ЦК України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства і договором. Допустимість конкуренції між актами цивільного законодавства і договором випливає з того, що вказані норми передбачають ситуації, коли сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, і коли вони не вправі цього робити. Свобода договору, як одна з принципових засад цивільного законодавства, є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Водночас сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий в силу прямої вказівки акта законодавства, а також якщо відносини сторін регулюються імперативними нормами. Щодо тверджень представника відповідача про непропорційний розмір відсотків за користування кредитом, суд зауважує на тому, що сторони вільні у виборі контрагента та обранні кредитора, отже [PERSON] , акцептуючи оферту ТОВ «Бізнес позика» була ознайомлена з розміром плати за користування кредитними коштами, та самостійно погодилась із запропонованими умовами договору та не була обмежена у виборі іншого кредитора. Вирішуючи спір в частині стягнення комісії за обслуговування кредиту, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки, в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена комісія. Враховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору з відповідачем, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», тому вимоги в частині стягнення комісії задоволенню не підлягають, що узгоджується з постановою Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення пред`явлених позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованості за договором №474695-КС-003 про надання кредиту від 26.02.2024 року по тілу кредиту в розмірі 38000 гривень та процентам за користування кредитом в розмірі 99612,38 гривень. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Питання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу не вирішувалось, оскільки представник відповідача вказала про надання доказів понесених судових витрат у порядку, передбаченому ст. 141 ч. 8 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial