Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін Товариство з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Будинок Комфорту» зазначає, що 23.03.2020 року між ним та [PERSON] був укладений Договір оренди майна з правом викупу № 1144200323007. За умовами цього договору ТОВ «Будинок Комфорту» передало [PERSON] у строкове платне володіння та користування майно телевізор LCDtv55 SAMSUNG UE55NU7090UXUA вартістю 42 468,00 грн. Відповідно до змісту правовідносин сторін, договір передбачав наступний перехід права власності на об`єкт оренди від орендодавця до орендаря за умови належного виконання останнім умов договору. Зі свого боку, [PERSON] зобов`язався прийняти майно та сплачувати за нього орендну плату в розмірі 3 539,00 грн щомісячно протягом 12 місяців. Договором також було погоджено відповідальність орендаря за прострочення платежів у вигляді пені в розмірі 3% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення та штрафу в розмірі 50% від вартості об`єкта оренди у разі розірвання договору. Позивач вказує, що [PERSON] свої зобов`язання щодо своєчасної сплати орендної плати за користування майном не виконує, внаслідок чого йому було направлено повідомлення про розірвання договору та вимогу про сплату вартості об`єкта оренди, які відповідачем проігноровані. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, ТОВ «Будинок Комфорту» просить стягнути з [PERSON] заборгованість станом на 29.12.2021 року у загальному розмірі 129 213,11 грн, яка складається з: суми прострочених орендних платежів 42 468,00 грн; пені за прострочені орендні платежі 23 043,11 грн; штрафу за розірвання договору 21 234,00 грн; та суми вартості об`єкта оренди 42 468,00 грн, а також стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн. Відповідач [PERSON] своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Свою позицію щодо позовних вимог він виклав у заяві про перегляд заочного рішення та додаткових поясненнях у справі, у яких позовні вимоги ТОВ «Будинок Комфорту» не визнає у повному обсязі та просить відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування своїх заперечень [PERSON] стверджує, що жодних договорів із позивачем не укладав, майно не отримував та жодного підпису на документах не ставив. Наголошує, що підписи на копіях договору та актів, наданих позивачем, візуально відрізняються від його справжнього підпису, а на фотографії у копії паспорта, долученій до позову, зафіксована абсолютно інша особа. Крім того, [PERSON] зазначає, що жодних повідомлень чи претензій від ТОВ «Будинок Комфорту» за місцем свого проживання не отримував, а одночасне нарахування штрафу та пені за одне й те саме порушення є недопустимою подвійною цивільно-правовою відповідальністю. Також відповідач звертає увагу суду на те, що первісний кредитор відступив право вимоги іншій особі (ТОВ «СВЕА ФІНАНС»), однак процесуальної заміни позивача не відбулося, що свідчить про пред`явлення та підтримання позову неналежним позивачем. Письмових пояснень щодо позову або відзиву, передбачених ст. 181 ЦПК України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», до суду не подала. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 10.01.2022 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» до [PERSON] про стягнення заборгованості було направлено за підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.03.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 10.10.2023 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Будинок Комфорту» задоволено повністю та стягнуто з [PERSON] заборгованість у розмірі 129 213,11 грн, а також судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. 25.09.2025 до суду надійшла заява ТОВ «СВЕА ФІНАНС» про заміну сторони (вибулого стягувача ТОВ «Будинок Комфорту») у виконавчому листі на його правонаступника ТОВ «СВЕА ФІНАНС» на підставі договору факторингу №01.02-28/23 від 03.07.2023 року. Ухвалою від 03.12.2025 року суд відмовив у задоволенні цієї заяви. 20.11.2025 року представник відповідача звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку та перегляд заочного рішення від 10.10.2023 року. Ухвалою суду від 05.12.2025 року заяву представника відповідача задоволено: поновлено строк на подання заяви, заочне рішення від 10.10.2023 року скасовано та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. У підготовчому судовому засіданні суд розглянув питання щодо процесуального правонаступництва позивача. Ухвалою від 30.12.2025 року суд встановив, що ТОВ «Будинок Комфорту» і ТОВ «СВЕА ФІНАНС» не зверталися до суду із заявами про заміну позивача його правонаступником у зв`язку з відступленням права вимоги відповідно до ст. 55 ЦПК України. Суд дійшов висновку про відсутність достатніх доказів переходу права вимоги до ТОВ «СВЕА ФІНАНС», оскільки реєстр боржників суду не наданий, а наявний витяг з реєстру боржників до договору факторингу є лише похідним доказом, який підписаний виключно представником нового кредитора (ТОВ «СВЕА ФІНАНС»), і не може вважатися достатнім підтвердженням переходу права вимоги саме стосовно [PERSON] . З огляду на це, заміна позивача правонаступником була визнана судом неможливою, однак, враховуючи, що рішення у справі може вплинути на права і обов`язки ТОВ «СВЕА ФІНАНС», суд тією ж ухвалою залучив зазначене товариство до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Крім того, ухвалою від 30.12.2025 року суд задовольнив клопотання представника відповідача та витребував у позивача (ТОВ «Будинок Комфорту») оригінали Договору оренди майна з правом викупу, Додатка № 1, Анкети-згоди клієнта та Акта приймання-передачі товару, встановивши строк для їх подання до 18.01.2026 року. Задовольняючи клопотання, суд виходив з того, що дослідження оригіналів доказів має важливе значення для повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, зокрема для проведення експертизи, оскільки відповідач заперечує факт укладення та підписання ним договорів та стверджує, що підписи на спірних документах візуально відрізняються від його підпису у паспорті. Ця ухвала своєчасно надіслана позивачу в його електронний кабінет. Вимоги ухвали суду позивачем виконані не були, про причини невиконання позивач суд не повідомив. 19.01.2026 року представником відповідача було подано клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи для встановлення справжності підписів від імені [PERSON] на спірних документах. Однак, 20.02.2026 року представник відповідача подав заяву про залишення клопотання про призначення експертизи без розгляду, оскільки через невиконання позивачем вимог ухвали про витребування оригіналів документів проведення експертного дослідження стало неможливим. Ухвалою суду від 20.02.2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.03.2026 року. Позивач та його представник у судове засідання не з`явився, були належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом доставлення повістки в електронний кабінет, про причини неявки суд не повідомили, у позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представників. Інших заяв та клопотань від них не надійшло. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом доставлення повістки в електронний кабінет. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, у якій він підтримав попередні заперечення та просив відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом доставлення повістки в електронний кабінет, про причини неявки суд не повідомив. Оскільки учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилися, а від позивача та представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності учасників справи за наявними матеріалами. Оскільки у судове засідання не з`явилися усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписав рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Звертаючись до суду, на підтвердження своїх вимог позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» надав суду низку письмових доказів. У поданій позовній заяві позивач зазначив, що всі ці докази додаються до позову у формі паперових копій, а їх оригінали знаходяться безпосередньо у позивача. Водночас усі надані позивачем копії доказів є простими фотокопіями і не засвідчені належним чином, зокрема на копіях відсутній підпис із зазначенням дати такого засвідчення. Зокрема, позивач надав копію Договору оренди майна з правом викупу № 1144200323007 від 23 березня 2020 року, укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] . Зі змісту цього договору вбачається, що орендодавець зобов`язується передати орендарю у строкове платне володіння та користування телевізор LCDtv55 SAMSUNG UE55NU7090UXUA вартістю 42 468,00 грн, з наступним переходом права власності на такий об`єкт, а орендар зобов`язується сплачувати орендну плату в розмірі 3 539,00 грн щомісячно протягом 12 місяців. Ця копія містить реквізити і зображення підписів сторін. Також позивачем надано копію Додатка № 1 до вказаного Договору оренди майна з правом викупу від 23 березня 2020 року. Цей документ містить деталізовану специфікацію об`єкта оренди та погоджений графік здійснення щомісячних орендних платежів. Ця копія містить реквізити і зображення підписів сторін. Крім того, позивач долучив копію Анкети-згоди клієнта від 22 березня 2020 року. Цей документ містить анкетні дані особи, що виявила бажання укласти договір з позивачем. Ця копія містить зображення підпису [PERSON] . На підтвердження факту передачі майна позивач надав копію Акта приймання-передачі товару № 1144200323007 від 23 березня 2020 року. Згідно зі змістом цього акта орендодавець передав, а орендар прийняв вказаний телевізор і підтвердив його належний технічний стан та комплектність. Ця копія містить зображення підписів сторін. Також позивач надав копію повідомлення-вимоги від 13 грудня 2021 року про одностороннє розірвання договору та необхідність погашення боргу. Разом із цим документом надано копію списку згрупованих поштових відправлень на підтвердження направлення вказаної вимоги відповідачу. До матеріалів позову позивачем також долучено копію довідки-розрахунку заборгованості за договором оренди майна з правом викупу станом на 29 грудня 2021 року. Відповідно до цього документа, загальна сума нарахованого боргу відповідача складає 129 213,11 грн. Також позивачем була надана копія паспорта громадянина України у формі книжечки на ім`я відповідача [PERSON] . Даний документ містить фотографію та зображення підпису особи. Відповідач [PERSON] категорично заперечив факт укладення спірного договору та отримання майна. Він стверджує, що жодних договорів чи інших документів з позивачем не укладав і жодного підпису на них не ставив. Відповідач вказує на те, що підписи на наданих позивачем копіях договору та актів візуально відрізняються від його справжнього підпису, а на фотографії у копії паспорта-книжечки, долученій позивачем, зображена інша особа,. На підтвердження своїх заперечень відповідач надав суду копію свого дійсного паспорта громадянина України у формі картки. Також відповідачем надано копію Договору про надання правничої допомоги № 2057 від 23 жовтня 2025 року, укладеного між ним та Адвокатським бюро «Андрія Гулого». Зміст цього документа, окрім підтвердження повноважень представника у суді, містить додатковий вільний зразок справжнього підпису відповідача. Зміст паспорта і договору надає суду можливість візуально порівняти фотографію відповідача та зразок його особистого підпису із тими фотографією та підписами, що містяться у наданих позивачем документах. Суд встановив, що зазначені фотографії і підписи у копіях документів, наданих позивачем і відповідачем, є помітно відмінними. З метою дослідження оригіналів доказів та подальшого проведення судово-почеркознавчої експертизи, представник відповідача подав клопотання про витребування у позивача оригіналів документів, доданих до позову. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 грудня 2025 року вказане клопотання було задоволено. Суд зобов`язав ТОВ «Будинок Комфорту» надати оригінали Договору оренди майна з правом викупу № 1144200323007 від 23.03.2020 року, Додатка №1 до нього, Анкети-згоди клієнта та Акта приймання-передачі товару, встановивши строк для виконання ухвали до 18 січня 2026 року. Позивач вимоги ухвали суду не виконав, оригіналів витребуваних доказів суду не надав, про причини неможливості їх подання суд не повідомив. Через ненадання позивачем оригіналів документів проведення експертного дослідження щодо справжності підпису відповідача виявилося об`єктивно неможливим. Норми права, які застосував суд. За приписами частин першої та другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною першою статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною першою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частинами першою, п`ятою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з частинами першою та другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої та шостої статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. За приписами частини першої статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідно до абзацу третього пункту 1.1 глави 1 розділу I Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів. Правові висновки Верховного суду, що застосовані у справі. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) зробила висновки про правильне застосування норм права щодо наслідків непідписання договору стороною: 7.4. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 7.5. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. 7.6. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. 7.7. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. 7.8. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. 7.9. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. 7.10. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 7.11. Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. 7.12. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 7.13. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). … 7.17. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. 7.18. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. 7.19. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 7.20. Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. 7.21. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. ... 7.26. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Мотивована оцінка і висновки суду Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за договором оренди майна з правом викупу, який, за твердженням позивача, був укладений між ним та відповідачем. Відповідач заперечує факт укладення ним цього договору, підписання будь-яких документів та отримання майна. Відповідно до норм до статтей 12, 81 ЦПК України обов`язок доказування обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог, покладається на цю сторону. Тобто саме позивач ТОВ «Будинок Комфорту» повинен був надати суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази того, що договір оренди майна дійсно був укладений із [PERSON] та що останній фактично отримав товар і взяв на себе відповідні зобов`язання. Як встановлено судом, на підтвердження своїх вимог позивач надав виключно паперові копії письмових доказів: Договору, Додатка №1, Анкети-згоди та Акта приймання-передачі. У позовній заяві зазначено, що оригінали цих документів знаходяться у позивача. Водночас копії зазначених документів в порушення норм ч. 2, 4, 5 ст.95 ЦПК України позивач належним чином не засвідчив своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Окрім цього, відповідач заперечував, що підписував відповідні документи і вказував, що зображення підписів у цих копіях відрізняються від його справжнього підпису. Також відповідач вказував, що у наданій позивачем фотокопії паспорта вклеєна не його фотографія. Зазначені обставини викликають обгрунтований сумнів у відповідності наданих позивачем копій документів оригіналу. Реалізуючи свої процесуальні повноваження щодо збирання та перевірки доказів, суд за клопотанням представника відповідача ухвалою від 30.12.2025 року витребував у позивача оригінали вказаних документів. Позивач цю ухвалу проігнорував, оригіналів суду не надав і про причини їх неподання не повідомив. Застосовуючи до цих обставин імперативні приписи частини шостої статті 95 ЦПК України, суд констатує: оскільки оригінали письмових доказів позивачем не подані, а відповідач поставив під сумнів відповідність поданих копій оригіналам, і суд встановив обгрунтованість таких сумнівів, суд не бере до уваги і відхиляє надані позивачем копії Договору оренди майна з правом викупу № 1144200323007 від 23.03.2020 року, Додатка №1, Анкети-згоди клієнта та Акта приймання-передачі товару. Зазначені копії визнаються судом недопустимими доказами. Крім того, суд враховує, що для перевірки доводів відповідача щодо підробки його підпису представник відповідача подавав клопотання про проведення судово-почеркознавчої експертизи. Відповідно до вимог абзацу третього пункту 1.1 глави 1 розділу I Інструкції № 53/5, для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів експертам обов`язково надаються оригінали документів. Через процесуальну бездіяльність позивача, яка виразилася у ненаданні суду витребуваних оригіналів документів, проведення зазначеної експертизи виявилося об`єктивно неможливим. Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України, суд кваліфікує таку поведінку позивача як ухилення від участі в експертизі. Застосовуючи наслідки такого ухилення, суд визнає, що позивач не довів факт підписання [PERSON] договору та інших зазначених документів, щодо яких мала бути призначена експертиза. Враховуючи викладене, суд бере до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, відповідно до якої підпис є невід`ємним елементом та реквізитом письмової форми договору, що підтверджує волевиявлення учасника правочину. Якщо фізична особа, яка вказана як сторона договору, його не підписувала, то її волевиявлення на укладення договору відсутнє, і такий договір є неукладеним, таким, що не відбувся. Оскільки позивач не довів, що [PERSON] підписував договір оренди майна з правом викупу № 1144200323007 від 23.03.2020 року та Акт приймання-передачі товару, суд дійшов висновку, що зазначений договір між сторонами укладено не було. Відповідно, між позивачем та відповідачем не виникло договірних правовідносин, а у відповідача не виникло обов`язку щодо сплати орендних платежів, компенсації вартості майна, сплати штрафів чи пені. Доводи позивача про наявність у відповідача заборгованості ґрунтуються на документах, які судом визнані недопустимими доказами та факт підписання яких не доведений. За таких обставин позовні вимоги ТОВ «Будинок Комфорту» є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд ухвалює рішення про повну відмову у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають і покладаються на позивача.

Outcome: dismissed