Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

23.12.2025 АТ «Криворізька теплоцентраль» звернулося до суду з позовною заявою, у якій просило суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором реструктуризації № 3844 від 26.07.2022 за спожиту послугу з постачання теплової енергії у розмірі основного боргу у розмірі 34390 грн., інфляційні витрати у розмірі 4311,27 грн., 3% річних у розмірі 1276,84 грн., плата за пеню у розмірі 1531,33 грн., а всього 41509,44 грн., та судовий збір у розмірі 3028 грн. Позов обґрунтовуєтим, що відповідачка є споживачем послуг і їй надавались послуги з централізованого опалення, згідно затверджених у встановленому законом порядку тарифів, однак відповідачка не вносить плату за надані послуги за адресою: [ADDRESS] , внаслідок чого утворилась заборгованість. 26.07.2022 року між АТ «Криворізька теплоцентраль» та [PERSON] укладено договір реструктуризації заборгованості за центральне опалення та гаряче водопостачання №3844, відповідно до п.1.1 підприємство та боржник домовились про реструктуризацію заборгованості за послугу з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що виникла у боржника перед підприємством станом на 01.07.2022 року та не погашена на дату укладання цього договору в розмірі 44805,93 грн. Щомісячна сума платежу з погашення реструктуризованої заборгованості на період 26.07.2022 року по 26.07.2025 рік становить 1244,61 грн. Відповідач не виконав свої договірні зобов`язання в повному обсязі. Станом на дату подання позовної заяви сума заборгованості становить 34390 грн. Також, через несвоєчасне виконання зобов`язання щодо сплати спожитих послуг відповідач має сплатити на користь позивача 3% річних у розмірі 1276,84 грн., інфляційні витрати у розмірі 4311,27 грн., пеню у розмірі 1531,33 грн., а всього 41509,44 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн. Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 13.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 23.03.2026, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 23.03.2026 ухвалою суду призначено заочний розгляд даної цивільної справи. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив до суду не подала. Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що [PERSON] зареєстрований за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з особового рахунку, та відповіддю з ЄДДР (а.с. 9, 15). 26.07.2022 між АТ «Криворізька теплоцентраль» та [PERSON] укладено договір реструктуризації заборгованості за центральне опалення та гаряче водопостачання №3844 (а.с. 8). Згідно з розрахунку наданого позивачем, заборгованість у відповідача за центральне опалення та гаряче водопостачання за договором №3844 реструктуризації, станом на дату подачі позову складає 34390 грн., інфляційні витрати у розмірі 4311,27 грн., 3% річних у розмірі 1276,84 грн., пеню у розмірі 1531,33 грн. (а.с.9-11). Оцінка суду. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень статті 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі № 6-2951цс 15. Пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами) (надалі - Правила надання послуг) визначено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною першою ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлений ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч. 1-3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. 26.07.2022 між АТ «Криворізька теплоцентраль» та [PERSON] укладено договір реструктуризації заборгованості за центральне опалення та гаряче водопостачання №3844. Відповідно до п.1.1 Договору підприємство та боржник домовились про реструктуризацію заборгованості за послугу з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що виникла у боржника перед підприємством станом на 01.07.2022 року та не погашена на дату укладання цього договору в розмірі 44805,93 грн. Відповідно до п. 1.2 Договору обов`язкова щомісячна сума платежу з погашення реструктуризованої заборгованості на період 26.07.2022 року по 26.07.2025 року становить 1244,61 грн. Згідно детального розрахунку погашення заборгованості згідно договору реструктуризації № 3844 від 26.07.2022 року вбачається, що [PERSON] було сплачено 10415,93 грн. Загальна сума боргу за договором реструктуризації №3844 становить 34390 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295 гс 16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України. Таким чином, згідно з розрахунку доданого до позову, з яким погоджується суд, з відповідача підлягають стягненню 3% річних у сумі 1276,84 грн., інфляційні втрати у сумі 4311,27 грн. Крім того, пунктом 45 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01% від суми боргу за кожен день прострочення. У частині1, 3статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою(штрафом, пенею)є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові уразі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Оскільки, типовим індивідуальним договором передбачена можливість нарахування пені, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 1531,33 грн. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що обставини, на які посилається представник позивача, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем під час звернення до суду було сплачено судовий збір в розмірі 3028 грн. (а.с.1). Враховуючи, що позовні вимоги задоволені судом в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 3028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved