Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , що зареєстрований 17.11.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №86. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.11.2007 року вона уклала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти: син- [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність спільних інтересів та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між ними припиненні з 05 січня 2026 року. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, немає. В судове засідання позивач не з`явилася, однак надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, однак надав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З оригіналу свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.11.2007 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області, вбачається, що 17.11.2007 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за №86. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] ". Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей- сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження, серії [NUMBER] від 06.09.2011 року та серії [NUMBER] від 22.07.2016 року. Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи обґрунтування позову, а також те, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу та спільного побуту не ведуть, суд дійшов до висновку, що фактичні подружні стосунки сторони припинили та не бажають їх відновлювати. Ретельний аналіз цих обставин свідчить про те, що позивач не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збереження шлюбу буде суперечити їх спільним інтересам. Примушування позивача до шлюбу з [PERSON] не допускається. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що строк на примирення надавати недоцільно, і шлюб між сторонами належить розірвати. Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З матеріалів справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір у належному розмірі 1331 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №22 від 05.01.2026 року. Таким чином 50 відсотків судового збору, які складають 665 грн. 60 коп., підлягають поверненню позивачу на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, стягненню з нього на користь позивача підлягає 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом, що складає 605 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved