Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Представник позивача адвокат Рудзей Ю.В. звернувся до суду з позовною заявою в інтересах позивача, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» заборгованість за договором позики № 228417 від 19.05.2021 в розмірі 25175,00 грн. Ціна позову визначена у розмірі 25175,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 19.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи в електронній формі було укладено договір позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії № 228417. Згідно умов договору позичальнику надано грошові кошти в якості позики в сумі 5000 грн. на умовах строковості, поворотності та оплатності, відповідно до умов договору стандартна процентна ставка становить 1,5 в день, підвищена процентна ставка у випадку прострочення терміну платежу становить 3 %. Свої зобов`язання за кредитним договором Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ» перед позичальником виконало та надало кошти, шляхом зарахування на платіжну картку відповідача. Переказ коштів, виданих в рамках договору здійснено ТОВ «ФК «ЕЛАЕНС», яке надавало ТОВ «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ» послуги з переказу фізичним особам грошових коштів без відкриття рахунку, шляхом перерахування на банківську картку, яку позичальником вказано особисто в заяві на отримання кредиту. Представник позивача зазначає, що відповідач свої зобов`язання перед позикодавцем щодо повернення коштів наданих у позику та нарахованих процентів не виконала, чим порушила умови договору. У зв`язку з невиконанням позичальником своїх зобов`язань за договором, відповідач має заборгованість перед позивачем в розмірі 25175,00 грн, яка складається з наступного: 5000,00 грн - заборгованість за позикою; 20175,00 грн. заборгованість по процентам за користування позикою. Ухвалою суду від 28.10.2025 відкрито провадження та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Копія даної ухвали направлена на відому адресу місця реєстрації відповідача, однак повернулась на адресу суду неврученою, що підтверджується поштовим повідомленням, яке знаходиться в матеріалах справи. Оскільки ухвала суду про відкриття провадження у справі та судові повістки направлялись на останню відому адресу місця реєстрації відповідача, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про відкриття провадження у справі та встановленого судом строку для подання відзиву. Відповідачем у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавався. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суду не повідомили. Представник позивача - адвокат Рудзей Ю.В. просив справу слухати за його відсутності та задовольнити позовні вимоги повністю. Проти розгляду справи в заочному порядку представник позивача не заперечував. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами, у зв`язку з відсутністю клопотання сторін про інше, відповідно до положень ст. ст. 274-279 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 19.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи в електронній формі було укладено договір позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії № 228417. Згідно умов договору позичальнику надано грошові кошти в якості позики в сумі 5000 грн. на умовах строковості, поворотності та оплатності, відповідно до умов договору стандартна процентна ставка становить 1,5 в день, підвищена процентна ставка у випадку прострочення терміну платежу становить 3 %. Свої зобов`язання за кредитним договором Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ» перед позичальником виконало та надало кошти, шляхом зарахування на платіжну картку відповідача. Зарахування грошових коштів у сумі 5000,00 грн. наданих в рамках договору здійснено ТОВ «ФК «ЕЛАЕНС», яке надавало ТОВ «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ» послуги з переказу фізичним особам грошових коштів без відкриття рахунку, шляхом перерахування на банківську картку, яку позичальником вказано особисто в заяві на отримання кредиту. Таким чином, кошти відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера ТОВ «ФК «ЕЛАЕНС», що має відповідну ліцензію на банківську картку вказану позичальником в заяві на отримання коштів у позику. На підстави викладеного, суд приходить до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ», яке змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ГЕЛЕКСІ» свої зобов`язання за договором позики перед позичальником виконало та надало позичальнику кошти, шляхом зарахування коштів на платіжну картку відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Стаття 629 ЦК України регламентує, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною другою ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов`язання за договором в повному обсязі не виконала, не повернула у строк передбачений договором отримані у позику кошти, в результаті чого перед позивачем утворилась заборгованість за договором № 228417 від 19.05.2021 в загальному розмірі 25175,00 грн., яка складається з наступного: 5000,00 грн - заборгованість за позикою; 20175,00 грн. заборгованість по процентам за користування позикою, що підтверджується розрахунком заборгованості. Загальна сума заборгованості за вищевказаним договором, що підлягає стягненню з відповідача складає 25175,00 грн. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За подання позовної заяви ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» сплачено судовий збір в розмірі 2423,00 грн. За ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу адвоката. В позовній заяві представник позивача - адвокат Рудзей Ю.В. просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 5000,00 грн. Згідно п. 8 ч. 2 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Суд, дослідивши позовну заяву з доданими до неї матеріалами, докази надані на підтвердження понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу, вважає, що судові витрати в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню. Провадження по цивільній справі відкрито в спрощеному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Суд звертає увагу на те, що представник позивача - адвокат Рудзей Ю.В. не приймав безпосередню участь в судовому засіданні, вказана цивільна справа не є складною, а заявлені витрати на правову допомогу на загальну суму 5000,00 грн. є очевидно не співмірними із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг та сам розмір є явно завищеним. З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи,

Outcome: approved