Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Короткий виклад позиції позивача та відповідача. ТОВ «Споживчий центр» (надалі - позивач) звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Кредитним договором (оферти) № 19.03.2023-100000182 від 19.03.2023 у сумі 8 000,00 грн та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 19.03.2023 між товариством і відповідачем було укладено кредитний договір (оферти) № 19.03.2023-100000182. Відповідно до умов договору відповідачу як позичальнику наданий кредит в розмірі 4 000 грн, строком на 36 днів, дата повернення 23.04.2023. Процентна ставка «Економ» - 2% в день, процентна ставка «Стандарт» - 3 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом усього строку, на який надається кредит. Сторони визначили розмір неустойки за порушення зобов`язань по кредитному договору 80,00 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання. Способом надання кредитних коштів є їх перерахування на рахунок споживача [NUMBER] хх-хххх-0439. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач не повернув своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором. Покликаючись на норми закону, позивач просить суд стягнути з позивача на його користь заборгованість за Кредитним договором (оферти) № 19.03.2023-100000182 від 19.03.2023 у сумі 8 000,00 грн, із якої: 4 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 4 000,00 грн - заборгованість за процентами, та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Відзив на позовну заяву до суду не поданий. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 09.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Відповідач копію ухвали суду про відкриття провадження у справі не отримав, конверт повернувся на адресу суду з позначкою «адресат відсутній», у зв`язку з чим ухвалою від 16.02.2026 вирішено подальший розгляд справи здійснювати з повідомленням (викликом) сторін), у справі призначено судове засідання на 03.03.2026 о 16:00. Розгляд справи 03.03.2026 не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючого судді в нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню, судове засідання відкладено на 16.03.2026 о 14:00. У судові засідання представник позивача не з`явився; у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, не заперечував щодо заочного розгляду справи. У судові засідання відповідач не з`явився; про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання та на мобільний номер телефону. Згідно довідок про доставку повідомлення у додаток «Viber», судові повістки були доставлені відповідачу в електронній формі на вказаний у позовній заяві мобільний номер телефону; конверт повернувся на адресу суду з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Частиною 8 ст. 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки судом вжиті вимоги закону щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, він вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, не подав відзив, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виник спір у сфері споживчого кредитування щодо неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору. Суд установив, що 19.03.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладений кредитний договір № 19.03.2023-100000182 шляхом підписання відповідачем заявки кредитного договору та пропозиції про укладення кредитного договору (а.с. 21-28). Підписання вказаних документів здійснено відповідачем одноразовим ідентифікатором С367, який було відправлено останньому на його фінансовий номер 0675097558. Відповідно до умов договору відповідачу як позичальнику 19.03.2023 надано кредит в розмірі 4 000,00 грн, строком на 36 днів, дата повернення кредиту 23.04.2023, процентна ставка «Економ» - 2% в день, процентна ставка «Стандарт» - 3 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом усього строку, на який надається кредит. Сторони визначили розмір неустойки за порушення зобов`язань по кредитному договору 80,00 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання. Кредитор надає позичальнику кредит шляхом перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-50хх-хххх-0439. Положеннями ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частинами 1, 2 статті 640 ЦК України унормовано, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). При наданні правової оцінки наданим позивачем доказам щодо укладення між ним та відповідачем кредитного договору № 19.03.2023-100000182 від 19.03.2023, суд також урахував правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010, згідно яких закріплена у статті 204 ЦК України презумпція правомірності правочину означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. В силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України ця правова позиція має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Урахувавши вказані правові норми та правову позицію ВП ВС суд дійшов висновку про укладення між позивачем та відповідачем 19.03.2023 кредитного договору № 19.03.2023-100000182. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності цього договору, він недійсним не визнаний. Також відсутні докази того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства, а також, що волевиявлення відповідача було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обов`язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, про що свідчить їх підписання ними. Суд установив, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, перерахувавши відповідачу 19.03.2023 кредитні кошти в розмірі 4 000,00 грн, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 32, 13-17). Слід зазначити, що зазначені відповідачем у кредитному договорі реквізити електронного платіжного засобу споживача споживача 4149-50хх-хххх-0439 (маска картки) співпадає із реквізитами номера картки - споживача [NUMBER] , вказаними у квитанції від 19.03.2023. Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором № 19.03.2023-100000182 від 19.03.2023 (а.с. 29), суд встановив таке. Матеріали справи не містять доказів про належне виконання відповідачем умов договору, внаслідок чого у відповідача наявна заборгованість по тілу кредиту в розмірі 4 000,00 грн. тому в цій частині позовні вимоги підлягають щодоволенню. Вимоги позивача про стягнення із відповідача на користь позивача процентів за користування кредитними коштами в сумі 4 000,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступні правові норми. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст 1050 ЦК України. Тобто, після припинення строку кредитного договору, проценти не нараховуються. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та від 31.10. 2018 у справі № 202/4494/16-ц. Як встановлено судом, сторони у кредитному договорі № 19.03.2023-100000182 узгодили строк кредитування 36 днів, із 19.03.2023 по 23.04.2023. Тому позивач мав право нараховувати проценти за користування кредитом відповідачем протягом указаного строку. Із розрахунку заборгованості (а.с. 29) вбачається, що позивач не перевищував нарахування встановленої кредитним договором ставки по відсоткам за наданим кредитом та строк їх нарахування. За таких обставин суд дійшов висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією № СЦ00065149 від 26.12.2025 позивачем при поданні цієї позовної заяви до суду сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (а.с. 7). У зв`язку із задоволенням позовних вимог із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір. Покликаючись на положення статей 259, 263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: approved