Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

у червні 2024 року позивач [PERSON] , через свого представника - адвоката Івахненка О.О., звернулася до суду із позовом до ПП «Агрофірма «Борисфен» про розірвання договору оренди земельної ділянки, зобов`язання повернути земельну ділянку позивачу, стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що позивачка є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,0000 гектарів, кадастровий номер 1225482500:02:071:0035, яка розташована на території Вищетарасівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ДП № 026368. Зазначена земельна ділянка знаходиться в оренді ПП «Агрофірма «Борисфен» строком на 49 років згідно з Договором оренди від 09.10.2012 року, термін закінчення дії договору 08.10.2061 року (далі Договір), державна реєстрація 22.08.2016 року, номер запису про інше речове право: 16057788, що підтверджується самим Договором та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, номер інформаційної довідки: 382910688 від 14.06.2024 року. На підставі п. 11 умов Договору відповідач зобов`язався сплачувати щорічно не пізніше 01 грудня поточного року орендну плату. Згідно пункту 9 Орендна плата вноситься орендарем (відповідачем) щорічно у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки: 628,62 грн. Фактично пункт 9 Договору має декларативний характер і не породжує взаємних прав та обов`язків сторін та зазначений в договорі на виконання вимог Указу Президента України № 92/2002 від 02.02.2002 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)», де визначено: «Визнати одним із пріоритетних завдань пореформеного розвитку аграрного сектора економіки забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення, зокрема шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря». Згідно пункту 9.3. Договору розмір орендної плати складає: виплата у грошовій формі становить: 534,33 грн.; у натуральній формі становить: пшениця фуражна (кг) - 350 кг, соняшник (кг) - 20 кг; відробіткова плата: оранка земельної ділянки особистого селянського господарства до 0,25 га. Згідно пункту 12 Договору передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Зазначені умови Договору, за згодою сторін, викладені таким чином, що поєднують грошову, натуральну та відробіткову форми орендної плати та відповідають положенням частини 3 статті 6 ЦК України. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлені за згодою сторін у Договорі. Відповідачем за 2021, 2022, 2023 роки орендна плата, згідно умов Договору, позивачу не виплачена. Пунктом 31 Договору передбачено, що орендар зобов`язаний своєчасно, якісно та в повному обсязі вносити орендну плату. Відповідно з боку відповідача (Орендаря) має місце систематична несплата орендної плати. Оскільки відповідач не у повному розмірі сплачував орендну плату, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню, та є підставою для розірвання договору оренди. Відповідно у нього з ПП «Агрофірма «Борисфен» виник спір щодо сплати орендної плати по Договору, який шляхом переговорів не вирішується і тому, згідно положень статті 35 ЗУ «Про оренду землі», пункту 38 Договору, вона змушена звернутися до суду. Загальна заборгованість за три роки: пшениці фуражної становить 1050,00 кг., що складає вартість 7350,00 грн.; соняшника становить 60 кг., що складає вартість 1110,00 грн.; в грошовій формі оплати становить 1602,99 грн., відповідно загальна сума становить 10062,99 грн. Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 24.06.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Так, 11.09.2024 року представником відповідача - адвокатом Папугою О.В. подано відзив на позовну заяву [PERSON] , відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Приватного підприємства «Агрофірма «Борисфен» про розірвання договору оренди земельної ділянки, у зв`язку з відсутністю законних підстав для його задоволення. Дійсно 09.10.2012 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер: 1225482500:02:071:0035, що розташована на території Вищетарасівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, строком на 49 років. Також, в договорі було встановлено орендну плату у розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Згідно п. 5 договору нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 20954,0 грн. Відповідно 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки становить 628,62 грн. Однак, в зв`язку з тим, що згідно п. 9.1 договору, орендар зобов`язаний з нарахованої суми орендної плати, утримати податок з доходу фізичних осіб, тому за вказаним договором сума орендної плати яка фактично виплачувалась орендодавцю становила 534,33 грн. У жовтні 2012 року при укладенні договору, позивач звернувся до відповідача з проханням сплатити йому орендну плату за користування земельною ділянкою у грошовій формі, достроково, у зв`язку зі складним матеріальним становищем. На виконання вказаного прохання, відповідачем, сплачено в рахунок орендної плати по договору за майбутні періоди, а позивачем відповідно отримано 15230,00 грн. готівкою, згідно видаткових касових ордерів: видатковий касовий ордер від 06.10.2012 року на суму 2137,32 грн.; видатковий касовий ордер від 09.10.2012 року на суму 10000 грн.; видатковий касовий ордер від 11.10.2012 року на суму 3092,68 грн. Станом на теперішній час ПП «Агрофірма «Борисфен» не має заборгованості з виплати орендної плати позивачу за періоди 2021-2023. Тому твердження позивача, що з боку відповідача має місце систематична несплата орендної плати не відповідає дійсності. Також, згідно п. 9 договору встановлено орендну плату у розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, яка дорівнює 628,62 грн., та з урахуванням утримання податку з доходу фізичних осіб складає 534,33 грн. Твердження позивача, що п. 9 договору має декларативний характер та не породжує взаємних прав та обов`язків є безпідставним та таким, що суперечить нормам діючого законодавства, так як ст. 15 Закону України «Про оренду землі», орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є істотною умовою договору. Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20.09.2024 року підготовче провадження у даній справі закрито. Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 10.10.2024 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу. Ухвалою суду від 25.11.2024 року провадження по цивільній справі поновлено. Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20.03.2025 року провадження у справі зупинено у зв`язку з призначенням судової почеркознавчої експертизи. 28.05.2025 року ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області провадження у справі поновлено. Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 29.05.2025 року провадження у справі зупинено у зв`язку з проведенням судової почеркознавчої експертизи. 04 листопада 2025 року ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області провадження у справі поновлено. В судовому засіданні 10.10.2024 року позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та пояснила, що в 2012 році уклала із відповідачем договір оренди. Однак, гроші не отримувала та касові ордери не підписувала. В судовому засіданні 10.10.2024 року представник відповідача позов не визнав та пояснив, що відповідачкою було отримано грошові кошти в розмірі 15230 грн. 00 коп, що підтверджується видатковим касовим ордером від 06.10.2012 року на суму 2137,32 грн. підстава орендна плата за 2012-2016 роки; видатковим касовим ордером від 09.10.2012 року на суму 10000 грн. підстава орендна плата згідно договору за 2013-2010 роки; видатковим касовим ордером від 11.10.2012 року на суму 3092,68 грн. підстава орендна плата за 2017-2016 роки. Оплата за оренду землі була здійснена відповідачем «наперед», що не заборонено діючим законодавством. В судове засідання 05.03.2026 року представник позивача адвокат Івахненко О.О. не з`явився, надав суду заяву, в якій просить проводи розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а саме: розірвати договір оренди землі від 09.10.2012 року, зобов`язати ПП «Агрофірма «Борисфен» повернути належну [PERSON] земельну ділянку у придатному для використання стані, стягнути з відповідача користь позивача заборгованість по несплаченій орендній платі в натуральній формі, за зазначеним Договором оренди землі: 1400,00 (кг) пшениці фуражної; 80,00 (кг) соняшника за період часу з 2020 2023 роки. В судовому засіданні 05.03.2026 року представник відповідача також позовні вимоги не визнав та пояснив, що відповідно до висновку почеркознавчої експертизи підписи в касових ордерах належать позивачці. Крім того, орендна плата за землю відповідачем була сплачена достроково, тобто «наперед», починаючи з 2012 року по цей час від позивачки не надходило жодних заяв про виплату орендної плати в натуральному вигляді. Адвокат Папуга О. просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, заслухав думку позивача, його представника, думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Частиною 1, 3 ст.89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Як вбачається з ч. 5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Частиною 1 ст. 2 ЗУ «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно ст. 1 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до вимог ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» та ст. 93 ЗК України договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Форма, спосіб і строки розрахунку по орендній платі є однією із істотних умов договору оренди землі, на які погодилися сторони за обоюдною, добровільною згодою та яка не суперечить інтересам держави, суспільства та інших фізичних осіб. Згідно ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Статтею 206 ЗК України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. За змістом ст.ст. 21, 22 ЗУ «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Частиною 2 ст. 23 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Відповідно до вимог ст. 24 ЗУ «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст. 206 ЗК України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що частинами першою і другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Пунктом «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати. Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Такі правові висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 та у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 527/570/17-ц та від 14 листопада 2018 року у справі № 484/301/18. У відповідності до ч.1-3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Отже, аналіз змісту статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» та пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підставу для розірвання договору оренди. При цьому факт несплати орендної плати стосується випадків як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо). Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду по справі № 484/4238/20 від 29 червня 2022 року. Судом встановлено, що громадянка [PERSON] - є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,0000 га, кадастровий номер 1225482500:02:071:0035, яка розташована на території Вищетарасівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ДП № 026368, який долучено до матеріалів даної справи (а.с. 9). Зазначена земельна ділянка знаходиться в оренді ПП «Агрофірма «Борисфен» строком на 49 років згідно з Договором оренди землі від 09.10.2012 року (а.с. 10-12). Право оренди ПП «Агрофірма «Борисфен» зареєстровано 22.08.2018 року, номер запису про інше речове право: 16057788, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №382910688 від 14.06.2024 року (а.с. 14). Відповідно до п. 5 договору оренди землі від 09.10.2012 року, нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 20954 грн. Згідно пункту 9 вказаного вище договору, орендна плата вноситься орендарем щорічно у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки: 628,62 грн. Згідно п.п. 9.1, п.п. 9.2 Орендар зобов`язаний з нарахованої суми орендної плати утримати податок з доходу фізичних осіб, згідно діючого на даний момент законодавства. Орендна плата виплачується орендодавцю за мінусом утриманого податку з доходу фізичних осіб. Згідно п.п. 9.3 договору оренди землі від 09.10.2012 року погоджено, що розмір орендної плати складає: грошова форма оплати: 534,33 грн; натуральна форма: фуражне зерно - 350 кг., соняшник - 20 кг., оранка земельної ділянки особистого селянського господарства - до 0.25 га. Суд звертає увагу, що у пункті 9.3 перелічені складові орендної плати: грошова форма, натуральна форма, відробіткова плата. Між складовими орендної плати у п. 9.3. сполучник або не зазначений; складові орендної плати перелічені як однорідні члени речення. З урахуванням викладеного, наявний висновок, що грошова форма, натуральна форма, відробіткова плата у сукупності складають орендну плату за цим договором. Відповідно до пункту 11 договору оренди землі від 09.10.2012 року, орендна плата вноситься у такі строки не пізніше 01 грудня поточного року. Зазначені умови Договору, за згодою сторін, викладені таким чином, що поєднують грошову, натуральну та відробіткову форми орендної плати та відповідають положенням частини 3 статті 6 ЦК України. Згідно вимог п. 12 Договору передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Згідно видаткових касових ордерів, наданих суду ПП «Агрофірма «Борисфен», було виплачено орендну плату [PERSON] , а саме: видатковий касовий ордер від 06.10.2012 року на суму 2137,32 грн. підстава орендна плата за 2012-2016 роки; видатковий касовий ордер від 09.10.2012 року на суму 10000 грн. підстава орендна плата згідно договору за 2013-2010 роки; видатковий касовий ордер від 11.10.2012 року на суму 3092,68 грн. підстава орендна плата за 2017-2016 роки (а.с. 47-49). Однак, суд вважає, що видатковий касовий ордер від 06.10.2012 року на суму 2137,32 грн. підстава орендна плата за 2012-2016 роки є неналежним доказом та не бере до уваги при ухваленні рішення, оскільки цей доказ не підтверджує та не спростовує обставини, що входять до предмета доказування, тобто, не має відношення до спору. Даний доказ датований до часу укладання договору оренди землі. Згідно висновку експерта №1588-25 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 14.10.2025 року на дослідження були надані експерту видаткові касові ордери від 06.10.2012 р. про одержання 2137 грн.32 коп., виконаний на бланку типової форми №КО-2, від 09.10.2012 р., про одержання 10 000 грн., виконаний на бланку типової форми №КО-2, від 11.10.2012 р. про одержання 3092 грн.68 коп., виконаний на бланку типової форми №КО-2. За результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у даній цивільній справі експертом встановлено, що підписи від імені [PERSON] у графі «Підпис одержувача» та рукописний запис «дві тисячі сто тридцять сім» від імені [PERSON] у графі «Одержав» у видатковому касовому ордері без номера від 06.10.2012 року на суму дві тисячі сто тридцять сім гривень 32 коп., виконані самою [PERSON] . Підпис від імені [PERSON] у графі «Підпис одержувача» та рукописний запис «три тисячі дев`яносто два» від імені [PERSON] у графі «Одержав» у видатковому касовому ордері без номера від 11.10.2012 на суму три тисячі дев`яносто дві гривні 68 коп., виконані самою [PERSON] . Підпис від імені [PERSON] у графі «Підпис одержувача» та рукописний запис «десять тисяч гривень» від імені [PERSON] у графі «Одержав» у видатковому касовому ордері без номера, без дати на суму десять тисяч гривень, виконані самою [PERSON] . Отже, 09.10.2012 року та 11.10.2012 року відповідачем було сплачено позивачеві орендну плату в загальному розмірі 13092 грн. 68 коп. Оскільки позивач звернувся до суду у 2024 році, тобто на час звернення до суду договір діяв 11 років і орендна плата за цей період складала 5877, 63 грн, що є значно меншою ніж отриманий [PERSON] згідно видаткових касових ордерів платіж на загальну суму 13092 грн. 68 коп, суд вважає, що дійсно мав місце факт сплати орендної плати за майбутні періоди користування земельною ділянкою. Згідно зі статтею 531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Чинне законодавство про оренду землі не містить заборони сплати орендної плати за майбутні періоди користування земельною ділянкою. Умови договору оренди землі про сплату орендної плати за майбутні періоди можуть бути погоджені сторонами договору оренди у формі, передбаченій статтею 14 Закону України Про оренду землі. Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.10.2019 року у справі № 321/329/17 (провадження № 61-16545св18). Договором оренди землі від 09.10.2012 року не встановлена така заборона, тому сплата орендної плати наперед узгоджується з нормами права та змістом договору оренди. Крім того, суд не може погодитися із думкою представника відповідача відносно того, що позивачка із заявами про отримання натуроплати до відповідача не зверталася, оскільки умовами договору не передбачено звернення орендодавця до орендаря із заявами, т.я. кожен із сторін договору взяли на себе певні обов`язки і їх виконання є обов`язковим. Так, п.29 Договору не містить вимогу про необхідність звернення орендодавця із заявою до орендаря про необхідність виконати обов`язок відносно сплати натуроплати. Однак, п.31 Договору містить вимогу про обов`язок орендаря своєчасно, якісно та в повному обсязі вносити орендну плату. Отже, завдання суду є прийняття такого рішення, яке має відповідати принципу справедливості. Так, у процесі набуття суб`єктивних прав встановлення переваг для одного із учасників зобов`язальних відносин буде справедливим за умови, що цим не порушуються права і свободи інших осіб. Здійснення цивільних прав вважатиметься справедливим, якщо воно сприятиме максимальному задоволенню інтересів всіх учасників зобов`язальних відносин. На етапі захисту прав змістовне навантаження принципу справедливості виявлятиметься у недопустимості безпідставного збагачення під час визначення розміру та задоволення майнових вимог заявника. Суд вважає, що справедливим рішенням буде рішення, яке прийнято на основі верховенства права та про обовязковий захист порушених прав. В даному випадку це рішення про задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди землі, що буде відповідатиме завданням цивільного судочинства. Суд вважає, що відповідач безпідставно не визнає, що орендна плата за кожен рік складається із сукупності трьох форм оплати: грошової, натуральної та відробіткової. Хибне тлумачення відповідачем пункту 9.3 договору оренди суперечить змісту зазначеної норми. Суд звертає увагу, що у пункті 9.3 перелічені складові орендної плати: грошова форма, натуральна форма, відробіткова плата. Між складовими орендної плати у п. 9.3. сполучник або не зазначений; складові орендної плати перелічені як однорідні члени речення. З урахуванням викладеного, наявний висновок, що грошова форма, натуральна форма, відробіткова плата у сукупності складають щорічну орендну плату за цим договором. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши факти системного неналежного виконання відповідачем умов договору оренди 09.10.2012 року, а саме несплату позивачці за 2021, 2022, 2023 роки орендної плати в частині натуральної оплати, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ПП «Агрофірма «Борисфен» на користь [PERSON] заборгованості по орендній платі за вказаним договором за період 2021, 2022, 2023 років, а саме: фуражне зерно - 1050,00 кг. (350,00 кг. х 3 роки), насіння соняшника - 60,00 кг. (20,00 кг х 3 роки). Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, у пункті 153 постанови від 20.11.2024 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що продовження договірних відносин з орендарем, який систематично не виконує договірні умови щодо сплати орендної плати, - є недоцільним. Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що відповідачем не спростовані доводи позивачки про невиплату орендної плати за 2021, 2022 та 2023 роки у натуральній формі, враховуючи, що передбачена у п.9.3 вказаного договору натуральна оплата є значною у порівнянні з виплаченою позивачці частиною орендної плати (у грошовій формі), - суд дійшов висновку про наявність систематичного часткового невиконання відповідачем умов договору оренди, що полягає у несплаті за 2021, 2022, 2023 роки значної частини орендної плати (в частині натуральної оплати). З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди землі від 09.10.2012 року щодо земельної ділянки площею 1,0000 га з кадастровим номером 1225482500:02:071:0035 та зобов`язати відповідача повернути [PERSON] вказану земельну ділянку у придатному для використання стані, стягнути заборгованість по несплаченій орендній платі в натуральній формі за період часу 2021-2023 роках, а саме: 1050 кг пшениці фуражної, 60 кг соняшника. Що стосується вимог позивача за 2020 рік суд вважає за необхідне відмовити в цій частині, оскільки на час пред`явлення позову та на час закриття підготовчого провадження позивач не пред`являв вимог за 2020 рік, і предметом розгляду в судовому засіданні був період часу тільки за 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік.

Outcome: partial