Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

15 вересня 2025 року [PERSON] подав засобами поштового зв`язку до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області заяву про визнання недієздатною матері його дружини (своєї тещі) [PERSON] , яка є особою з інвалідністю 2 групи та страждає на психічне захворювання (G40.30), про встановлення опіки над [PERSON] та про призначення його опікуном над [PERSON] . Ухвалою судді від 15 вересня 2025 року (а.с. 57) відкрито провадження в цивільній справі за заявою [PERSON] , призначено судово-психіатричну експертизу, яку було доручено виконати експертам Вінницької філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», провадження у справі було зупинено. 11 лютого 2026 року до Мурованокуриловецького районного суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта № 970 від 18 грудня 2025 року (а.с. 67-68). Ухвалою суду від 12 лютого 2026 року провадження у справі поновлено, справу призначено до розгляду по суті (а.с. 72-73). У судовому засіданні 02 березня 2026 року заявник [PERSON] заяву підтримав та просив задовольнити її повністю. Зокрема, заявник суду пояснив, що його теща [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи, вона не здатна до самообслуговування, самостійного пересування, вона не орієнтується в обстановці, обмежена в здатності до спілкування та контролю своєї поведінки, тощо. Останнім часом у неї почастішали приступи епілепсії. Враховуючи, що наразі інших повнолітніх родичів, які б могли опікуватися нею нема, просив саме його призначити опікуном хворої [PERSON] . На запитання головуючої заявник ствердив, що і на момент подачі заяви до органу опіки та піклування, і на момент звернення з цією заявою до суду, і на момент розгляду справи по суті він був мобілізований та є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] Національної гвардії України. Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області Солоненко Леся Миколаївна (повноваження на а.с. 100) в судових засіданнях 02 та 18 березня 2026 року наполягала на позиції опікунської ради про призначення саме [PERSON] опікуном над хворою [PERSON] , оскільки інші члени сім`ї не в змозі виконувати обов`язки за станом здоров`я (дочка) або через окреме проживання (онук та старша внучка). Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні 02 березня 2026 року пояснила, що за станом здоров`я вона не має можливості здійснювати догляд за своєю матір`ю [PERSON] , та у разі визнання тої недієздатною не заперечує щодо призначення її опікуном свого чоловіка [PERSON] . Особа, щодо якої вирішується питання [PERSON] в судовому засіданні 02 березня 2026 року суду назвала свої прізвище, ім`я та по батькові, однак не змогла сказати, скільки їй років. На інші запитання суду відповіді не надавала. Представник особи щодо якої вирішується питання адвокат Совгира В.Д. (повноваження на а.с. 86, 89) підтримала заяву [PERSON] , зокрема, зауважила, що медичними документами і висновком судово-психіатричного експерта беззаперечно доведено стан [PERSON] як недієздатної особи: вона страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді деменції, обумовленої епілепсією, а тому позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В інтересах [PERSON] буде визнати її недієздатною, а [PERSON] призначити опікуном над нею. Ухвалою суду від 02 березня 2026 року (а.с. 104-105) до участі у справі з ініціативи суду було залучено як заінтересовану особу військову частину [NUMBER] Національної гвардії України, в якій проходить службу військовослужбовець [PERSON] . Копія цієї ухвали, судової повістки та заяви з додатками були доставлені в/ч [NUMBER] НГУ до електронного кабінету (а.с. 108-109). У судове засідання представник військової частини не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, будь-яких заяв по суті не подавав. З урахуванням думок учасників справи та положень ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК на місці постановлено ухвалу про розгляд справи без участі залученої судом заінтересованої особи. Розглянувши справу по суті, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заяви про визнання особи недієздатною та про необхідність часткового задоволення інших вимог заявника, виходячи з наступного: Судом установлено, що заявник [PERSON] є зятем (чоловіком доньки) [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , дата видачі 22 листопада 2003 року (а.с. 19), копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , дата видачі 02 липня 1985 року (а.с. 20), копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , дата видачі 09 лютого 2023 року (а.с. 29). [PERSON] , [INFO] , має 2 групу інвалідності, яка встановлена безстроково, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ № 310076, яка видана 22 листопада 2012 року (а.с. 30). Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 970 від 18 грудня 2025 року [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді деменції, обумовленої епілепсією, тому позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 67-68). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Враховуючи вищевказаний висновок експерта, суд дійшов висновку про необхідність визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатною. Частиною 1 ст. 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Рішенням виконавчого комітету Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області № 145 від 26 серпня 2025 року, як органом опіки та піклування, затверджено висновок про доцільність, у разі визнання недієздатною [PERSON] , призначення її опікуном, саме [PERSON] (а.с. 47-48). Статтею 58 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Встановлено, що [PERSON] страждає психічним розладом у формі деменції, обумовленої епілепсією (F 02.8), і за своїм психічним станом позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, вона потребує встановлення опіки. За таких обставин, суд переконаний у необхідності встановлення опіки над [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Аналіз змісту ч. 1 ст. 60 ЦК України та ч. 1 ст. 300 ЦПК України дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18). 27 лютого 2026 року через підсистему «Електронний суд» Мурованокуриловецька селищна рада як орган опіки та піклування подала до суду подання (а.с. 95-96) про доцільність призначення над хворою [PERSON] опікуном саме [PERSON] . Відповідно до ст. 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Положеннями ст. 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Відповідно до ч. 1 ст. 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88. Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється судом за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20). Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками сімейних відносин для уникнення виконання встановлених законом обов`язків. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що особа використовувала право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб, держави (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов: настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин). Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 754/5841/17, від 27 лютого 2025 року у справі № 344/2344/24. Судом встановлено, хвора [PERSON] зареєстрована та проживає в житловому будинку своєї доньки (а.с. 17) разом із [PERSON] , [PERSON] (зять), [PERSON] (повнолітній онук), [PERSON] (повнолітня внучка) та [PERSON] (малолітня внучка) (а.с. 16). На ствердження обставини, що внук не може здійснювати повноваження опікуна, до суду було подано довідку про його працевлаштування (а.с. 38). Однак у судовому засіданні 18 березня 2026 року заявник суду заявив, що його син виїхав за кордон. Таке твердження заявника не підтверджено необхідними доказами. На ствердження обставини, що повнолітня внучка не може здійснювати повноваження опікуна, до суду було подано довідку про її навчання (а.с. 43). На ствердження обставини, що дочка за станом здоров`я не може здійснювати повноваження опікуна, до суду було подано довідку № 844 Мурованокуриловецької ЛКК (а.с. 18). В той же час, відповідно до анамнезу життя хворої [PERSON] , викладеного у висновку експерта (а.с. 68), слідує, що вона не є прикутою до ліжка особою, зокрема, «по домогосподарству під наглядом та при спонуканні може виконувати просту роботу». Також судом із пояснень заявника в судових засіданнях встановлено, що він з 2023 року призваний за мобілізацією та проходить військову службу у військової частини [NUMBER] Національної гвардії України. За таких обставин на момент звернення до органу опіки та піклування із заявою про призначення його опікуном у серпні 2025 року [PERSON] не здійснював догляд за хворою [PERSON] . У судовому засіданні представник органу опіки та піклування Солоненко Л.М. підтвердила цю обставину і заявила, що фактично догляд за матір`ю здійснювала [PERSON] , але, з огляду на медичні показання, в подальшому вона не зможе здійснювати належний догляд. З урахуванням вищевикладеного, суд ставить під сумнів обґрунтованість подання органу опіки та піклування. На даний час заявник [PERSON] продовжує проходити військову службу, а тому не зможе забезпечити [PERSON] догляд, що унеможливлює фактичне виконання ним обов`язків опікуна хворої особи. Таким чином, суд, застосовуючи ч. 4 ст. 63 ЦК України, яка приписує ураховувати можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника, дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви [PERSON] про призначення його опікуном недієздатної [PERSON] . Аналогічний висновок зроблено у постановах Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 742/887/23 (провадження № 61-3316св24), від 04 грудня 2024 року у справі № 634/1126/23 (провадження № 61-9837св24), від 24 грудня 2024 року у справі № 716/662/24 (провадження № 61-13107св24), від 27 лютого 2025 року у справі № 344/2344/24. Суд звертає увагу, що заявник не позбавлений права у подальшому бути призначеним опікуном над недієздатною [PERSON] , якщо перестануть існувати обставини, які наразі перешкоджають йому у повному обсязі виконувати обов`язки опікуна. У свою чергу до встановлення опіки і призначення опікуна над недієздатною [PERSON] , орган опіки та піклування Мурованокуриловецької селищної ради, відповідно до ст. 67 ЦК України, зобов`язаний дбати про підопічну, про створення їй необхідних побутових умов, забезпечення її доглядом та лікуванням; зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічної. Під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати (п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, належать витрати пов`язані із проведенням експертизи. Експертом при проведенні судово-психіатричної експертизи № 970 від 18 грудня 2025 року було витрачено 8 експертогодин на суму 9229 гривень 28 копійок (а.с. 69-70). Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial