Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Представник позивача адвокат Коваленко О.Л. звернулася до Казанківського районного суду Миколаївської області з вказаним позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. 20.01.2026 року проведено автоматизований розподіл згаданої вище справи та справу передано судді Іщенко Х.В. для розгляду. Ухвалою суду справа призначена до судового розгляду з викликом сторін по справі. В позові позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним (позивачем) та відповідачем ( [PERSON] ), зареєстрований 04.10.1997 року Новоданилівською сільською радою Казанківського району Миколаївської області, актовий запис №24, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, що призвело до припинення шлюбних відносин з квітня 2025 року і з того часу вони мешкають окремо. Після припинення шлюбних відносин згоди щодо продовження подружнього життя не досягли, примирення між ними не відбулося. Їх родина фактично розпалася і вони проживають окремо. Від даного шлюбу мають малолітню дитину, доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачем . Ухвалою суду клопотання відповідача [PERSON] про надання строку на примирення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було задоволено частково. Надано сторонам термін для примирення строком на один місяць.Провадження по справі зупинено до закінчення строку для примирення. Після закінчення строку для примирення відновлено провадження по справі та призначено справу до судового розгляду на 16 березня 2026 року на 13 годину 10 хвилин. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися , про час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином , представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за їх з позивачем відсутності та задоволення позовних вимог з підстав зазначених в позові, оскільки примирення між стронами по справі не відбулося, тому позивач наполягає на розірванні шлюбу , оскільки подальше сумісне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідач у судове засідання не з`явилася , про час та місце слухання справи повідомлялася судом належним чином, доказів поважності причин неявки в судове засідання суду не надала. Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] 04.10.1997 року зареєстрували шлюб в Новоданилівській сільській раді Казанківського району Миколаївської області, актовий запис №24 . Від даного шлюбу мають малолітню дитину, доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачем. Письмові доводи позивача, що видно з тексту позовної заяви, вказують на те, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть , спільне життя з відповідачем не склалося, що привело до припинення шлюбних відносин у квітні 2025 року і з того часу вони мешкають окремо. Після припинення шлюбних відносин згоди щодо продовження подружнього життя не досягли, примирення між ними не відбулося. Їх родина фактично розпалася і вони проживають окремо, тому наполягання позивача на розірванні шлюбу базується на неможливості подальшого збереження сім`ї. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не надала до суду заперечень щодо її незгоди з розірванням шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 СК України , особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При ухваленні рішення суд бере до уваги те, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 04.10.1997 року. Від даного шлюбу мають малолітню дитину, доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачем . Шлюбні відносини у них припинилися у квітні 2025 року і з того часу вони мешкають окремо. Чоловік і жінка після припинення шлюбних відносин згоди щодо продовження подружнього життя не досягли, примирення між ними не відбулося. Їх родина фактично розпалася і вони проживають окремо, тому наполягання позивача на розірванні шлюбу базується на неможливості подальшого збереження сім`ї. Розірвання шлюбу не порушує інтересів сторін по справі. Відмова в розірванні шлюбу може порушити їх право на створення нової сім`ї. Сукупність досліджених судом доказів, їх оцінка свідчать проте, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Після розірвання шлюбу залишити дружині прізвище, - [PERSON] . У відповідності з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач є учасником бойових дій , тому звільнений від сплати судового збору , у зв`язку з чим суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави витрати зі сплати судового збору в розмірі 1331,20 грн.

Outcome: approved