Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання права власності за набувальною давністю та просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними будівлями й господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що вказаним житловим будинком вона користується останні 25 років, а саме: з серпня 1999 по теперішній час. Весь цей час вона доглядала за вказаним будинком, управляла та розпоряджалась ним, а також земельною ділянкою, на якій він розташований, тобто, вказаний будинок та надвірні будівлі були у повному її віданні та розпорядженні. Ніхто, крім неї, за всі ці роки не мав ніякого відношення до будинку, ніколи ним не користувався. Власник домоволодіння відсутній. Право власності на вказаний житловий будинок не зареєстровано. За даними Русавського старостинського округу він рахується за покійним [PERSON] . Позивач [PERSON] та її представник адвокат Снітко В.А., в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача Ямпільської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився. Суду надано заяву за підписом міського голови, вх.№716 від 05.02.2026, про розгляд справи без участі їх представника за наявними матеріалами справи. Позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин: Допитана у якості свідка [PERSON] повідомила, що вона є сусідкою заявниці. Їй відомо, що колись в даному будинку жив [PERSON] , який помер в Росії, родичів у нього не було. За будинком дивилася мати заявниці, а коли та померла, то сусідка [PERSON] почала доглядати за будинком, вона садила город, платила податок за землю. Близько 25 років [PERSON] добросовісно користувалася вказаним будинком. Допитаний у якості свідка [PERSON] повідомив, що [PERSON] є його сусідкою, яка протягом 20 років використовує будинок, що розташований по [ADDRESS] . Раніше у вказаному будинку проживав її двоюрідний брат [PERSON] , який помер. Ніяких спорів щодо вказаного будинку не було. Допитана у якості свідка [PERSON] повідомила, що [PERSON] є її сусідкою. [PERSON] більше 25 років користується будинком, що знаходиться по [ADDRESS] , в якому колись проживав її двоюрідний брат [PERSON] . Ніяких спорів щодо вказаного будинку не було. [PERSON] дивиться за будинком, прибирає, ремонтує. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість у результаті розгляду справи відсутні, їх пояснення об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно до копії виписки з погосподарської книги Русавського старостинського округу, наданої Управлінням «Центр надання адміністративних послуг» Ямпільської міської ради, вих.№03-07.14/96 від 22.01.2026, встановлено, що за покійним [PERSON] , [INFO] , рахується житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] ). Зареєстрованих осіб в даному будинку немає. За даним житловим будинком рахується земельна ділянка для будівництва та обслуговування будівлі, площею 0,25 га (а.с.7). Як вбачається із копії акта обстеження №66 від 28.01.2026 складеного комісією у складі старости Русавського старостинського округу N? 14 [PERSON] , за участю сусідів [PERSON] та [PERSON] , було проведено обстеження житлового будинку, господарських будівель та споруд в будинку [ADDRESS] . В ході обстеження було встановлено, що дійсно вказаний житловий будинок та господарські споруди рахуються за гр. [PERSON] [INFO] , який помер в березні 1999 року. Разом з тим, учасниками огляду було встановлено, що гр. [PERSON] [INFO] , починаючи з 1999 року по теперішній час, добросовісно, безперешкодно та відкрито користується житловим будинком, надвірними будівлями та господарськими спорудами по [ADDRESS] і на даний час продовжує відкрито, безперешкодно та безперервно користуватись, володіти та розпоряджатись вказаним житловим будинком на протязі такого тривалого часу. З початку володіння та по теперішній час у [PERSON] не було будь-яких спорів з приводу користування вказаною нерухомістю (а.с.8). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №462519358 від 02.02.2026, встановлено, що право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , не зареєстровано (а.с.10). Як вбачається із повідомлення КП «Ямпільське бюро технічної інвентаризації» №41 від 10.02.2026, інвентаризація житлового будинку за адресою: [ADDRESS] не проведена, відомості щодо реєстрації права власності на вказаний житловий будинок відсутні (а.с.20). Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Горбоконь О.Г., вих.№16/01-16 від 18.02.2026, спадкова справа до майна померлого [PERSON] , [INFO] , нею не заведена (а.с.21). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи питання про наявність підстав для визнання права власності на спірне нерухоме майно за набувальною давністю, суд враховує таке. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.321, 328 ЦК України право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить на праві власності іншій особі. Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій ст. 334 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Згідно п.9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. В постанові Великої Палати ВС від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 зазначено, що правовий інститут набувальної давності опосередковує один з первинних способів виникнення права власності. Це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ. Воно грунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] починаючи з 1999 року добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується нерухомим майном, що є предметом позову. Наявність інших осіб, які б претендували на це майно, судом під час судового розгляду справи встановлено не було. Позивач не має жодного юридичного титулу щодо нерухомого майна. Отже, фактичне володіння позивачем нерухомими майном є безтитульним, оскільки не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. З огляду на встановлені у справі обставини, зокрема те, що позивач [PERSON] понад 10 років добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується житловим будинком з надвірними будівлями й господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] , право власності на який ні за ким не зареєстроване, відсутня норма закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною даністю, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі та визнання права власності за набувальною давністю за позивачем. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved