Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

21.01.2026 представник Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Ляр Д.Ю. звернувся до Богуславського районного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.09.2011 в розмірі 35932,25 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача на обґрунтування позову зазначив, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Анкету-заяву №б/н від 01.09.2011 та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг саме у тій редакції, яка діяла на момент підписання та розміщена на сайті банку. Таким чином, з моменту підписання відповідачем заяви між позивачем та [PERSON] було укладено договір у порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання відповідача до запропонованого банком договору. Відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшився до 32000,00 грн. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримав кредитну картку № [NUMBER] , строк дії 09/17. Після отримання картки відповідач здійснив дії щодо її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Після спливу строку дії першої картки, відповідач отримав наступні картки: № [NUMBER] , строк дії до 06/18, тип універсальна; №4149-4391-0246-2631, строк дії до 09/21, тип універсальна. Далі у процесі користування рахунком 20.09.2022 відповідач підписав Заву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Підпис відповідачем здійснено власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». При цьому, на момент підписання заяви, заборгованість становила 31979,28 грн. З 20.09.2022 відсотки за договором нараховувалися відповідно до підписаної заяви у розмірі 42,0 % Також у зв`язку зі змінами у законодавстві 30.03.2024 відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, в якому також є інформація про відсоткові ставки кредитування. Таким чином, позивач свої зобов`язання за договором виконав, відповідач у порушення умов договору та в процесу користування кредитними коштами не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору та Графіку кредиту, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою за рахунком. Таким чином, у порушення умов Договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором відповідно до Графіку кредиту не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, у зв`язку з чим станом на 22.12.2025 у відповідача виникла заборгованість у розмірі 35932,25 грн, що складається з: 28831,73 грн - заборгованість за тілом кредиту; 7100,52 грн - заборгованість за простроченими відсотками, які позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку. Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 02.02.2026 відкрито провадження в справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін та задоволено клопотання представника позивача про дослідження доказів. Відповідач правом на подачу відзиву не скористався. Оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Судом встановлено, що 01.09.2011 відповідач [PERSON] підписав Анкету-заяву №б/н та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг. Відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшився до 32000,00 грн. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримав кредитну картку № [NUMBER] , строк дії 09/17. Після отримання картки відповідач здійснив дії щодо її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Після спливу строку дії першої картки, відповідач отримав наступні картки: № [NUMBER] , строк дії до 06/18, тип універсальна; №4149-4391-0246-2631, строк дії до 09/21, тип універсальна. Далі, у процесі користування рахунком, 20.09.2022 відповідач підписав Заву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Підпис відповідачем здійснено власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». При цьому, на момент підписання заяви, заборгованість становила 31979,28 грн. З 20.09.2022 відсотки за договором нараховувалися відповідно до підписаної заяви у розмірі 42,0 %. Також у зв`язку зі змінами у законодавстві 30.03.2024 відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, в якому також є інформація про відсоткові ставки кредитування (а.с. 42-60). [PERSON] не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору та графіку кредиту, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № б/н від 01.09.2011 та випискою за договором (а.с. 20-41). Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернув належні грошові суми, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підтверджується розрахунками заборгованості. З розрахунку заборгованості вбачається користування відповідачем кредитними коштами та періодичне погашення заборгованості. Про користування відповідачем кредитними коштами свідчить виписка за договором №б/н за період 14.04.2014-08.01.2026, з якої вбачається, що за наданою відповідачу кредитною карткою регулярно здійснювалися грошові операції у межах суми кредитного ліміту (а.с. 35-41). Так, розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 22.12.2025 становить 35932,25 грн, що складається з: 28831,73 грн - заборгованість за тілом кредиту; 7100,52 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Банківською ліцензією та іншими доданими документами підтверджується, що АТ КБ «ПриватБанк» зареєстровано у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій. Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. Таким чином, даючи правову оцінку укладеному між сторонами договору, суд доходить висновку, що між позивачем та відповідачем був укладений договір карткового рахунку, який в розумінні змісту ст.1066 ЦК України, є різновидом договору банківського рахунку, умовами якого було передбачено кредитування відповідача у межах кредитного ліміту (ст.1069 ЦК України). Відповідно до приписів ч.2 ст. 1069 ЦК України права та обов`язки сторін, пов`язанні з кредитуванням рахунка, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит (параграфи 1 та 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно із ч.2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України. Приписом ч.1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, якщо такою є грошові кошти, у тій самій сумі, у строк та в порядку, що встановленні договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов`язковим для виконання (ст.259 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 611, ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, позивач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав можливість відповідачу користуватись кредитними коштами, що підтверджується матеріалами справи, в тому числі наданими позивачем розрахунком та випискою по рахунку. Разом з тим, у порушення умов кредитного договору та вищевказаних положень законодавства, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості. У зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором №б/н від 01.09.2011, [PERSON] станом на 22.12.2025 має заборгованість перед банком у розмірі 35932,25 грн, що складається з: 28831,73 грн - заборгованість за тілом кредиту; 7100,52 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач [PERSON] не подав належних письмових доказів сплати заборгованості та власного розрахунку за кредитним договором, не спростував наявність фактичних та правових підстав звернення позивача з позовом до суду у цій справі. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає докази позивача належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у заявленому розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог банку, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: approved