Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 27.01.2026 року представник позивача звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 19.03.2023 року між сторонами укладено кредитний договір № 19.03.2023-100000936 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною договору. Відповідно до умов договору ТОВ «Споживчий центр» було надано кредит позичальнику [PERSON] шляхом перерахування суми кредиту на його банківську картку 5363-54XX XXXX-4484, у розмірі 6000 грн, строком на 28 днів за процентною ставкою «Економ» у розмірі 1,2 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом першого чергового періоду та процентною ставкою "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім періоду застосування процентної ставки "Економ". Комісія за надання кредиту 900 грн. Дата повернення кредиту 15.04.2023 року. Черговий період становить 14 днів. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 27.01.2026 року утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 7708,02 грн, з яких: 5548 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1260,02 грн - заборгованість за процентами та 900 грн по комісії за надання кредиту. За указаних обставин позивач, звернувшись в суд із даним позовом, просив стягнути з позивача на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 7 708,02 грн та судові витрати. ІІ. Стислий виклад позиції учасників справи. Представник позивача у позовній заяві просив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, без її участі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідачу [PERSON] була надіслана ухвала про відкриття провадження у справі, днем вручення якої відповідно до п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України є 13.02.2026 року. Правом на подання відзиву не скористався. ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 30.01.2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 19.03.2023 року [PERSON] ознайомився із пропозицією про кладення кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» та підписав її одноразовим ідентифікатором Р123 та електронним підписом (а.с.17-20). В подальшому 19.03.2023 року відповідач підписав заявку, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення договору 19.03.2023-100000936, згідно якого кредитодавець надає позичальнику кредит у сумі 6 000 грн строком на 28 днів, дата повернення кредиту 15.04.2023 року, процентна ставка фіксована «Економ» у розмірі 1,2 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом першого чергового періоду та процентною ставкою "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім періоду застосування процентної ставки "Економ" (а.с.25зв-27). Пункт 5 договору передбачає період користування кредитом - 14 днів. Комісія за надання кредиту встановлена п. 10 договору 15 % від суми кредиту та дорівнює 900 грн (п.10 договору). Пунктом 14 договору передбачена неустойка: 60 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Розмір процентів відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України становить 438 % річних (пункт 15 договору). Договір підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором Р123 який був надісланий на відповідний номер телефону та електронним підписом відповідача (а.с.20зв-22). До матеріалів справи також долучено паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені: інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача (сума кредиту 6000 грн, строку кредитування 28 днів, можливі види забезпечення кредиту неустойка), інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, (тип процентної ставки фіксована, процентна ставка 438% річних, загальні витрати за кредитом 2520,80 грн, комісія, пов`язана із наданням кредиту 900 грн), порядок повернення кредиту (процентна ставка «Економ» фіксована незмінна у розмірі 1,2 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом першого чергового періоду та процентною ставкою "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім періоду застосування процентної ставки "Економ"), додаткова інформація (проценти відповідно до ст. 625 ЦК України 438% річних, неустойка 60 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання), який підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором електронним підписом Р123 та електронним підписом мишею відповідача (а.с.13-14). Відповідно до квитанції платіжного сервісу АТ КБ «Приватбанк» системою LIQPAY від 19.03.2023 року №2253284037, по договору № 19.03.2023-100000936 від 19.03.2023 року були перераховані 6000 грн на банківський рахунок [NUMBER] (а.с. 23). Із розрахунку заборгованості за кредитним договором року № 19.03.2023-100000936 від 19.03.2023 за період з 19.03.2023 року по 19.01.2026 року слідує, що загальний залишок заборгованості становить 7708,01 грн, з яких 5548 грн заборгованість за основним боргом, 1260,01 заборгованість за процентами, 900 грн залишок заборгованості по комісії. При цьому, як зазначає представник позивача у позовній заяві відповідач [PERSON] здійснив часткове погашення заборгованості за кредитом, зокрема на суму 260 грн. від 05.04.2023 року, на суму 1200 грн від 01.07.2023 року. Нарахування відсотків здійснювалось з 19.03.2023 по 15.04.2023 року, зокрема, у перший черговий період (14 днів) здійснювалось позивачем за ставкою 1,2% в день від суми кредиту, що становить 72 грн, та у другий черговий період (14 днів) за Стандартною процентною ставкою 1,5 % в день, що становить 90 грн (а.с.32-43). V. Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України). Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Закон України від 03.09.2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 цього Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. В п. 1 ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В п. 1 ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 1048, 1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обов`язку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. У відповідності із ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Щодо одноразової комісії за надання кредиту. Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження 14-53цс21) зазначила про таке. Закон № 1734-VIII (ЗУ Про споживче кредитування) у редакції, чинній до 19 жовтня 2019 року (дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав споживачів фінансових послуг» від 20 вересня 2019 року), до загальних витрат за споживчим кредитом відносив витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту (пункт 4 частини першої статті 1). Цей же пункт з 19 жовтня 2019 року визначив, що до загальних витрат за споживчим кредитом належать витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. В цьому висновку Велика Палата Верховного Суду зауважує, що згідно п. 8 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав споживачів фінансових послуг» від 20 вересня 2019 року, що набрав чинності 19 жовтня 2019 року і положення якого зберігають свою чинність на день перегляду рішення суду першої інстанції), пункт 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» виклали в такій редакції, згідно якої до загальних витрат за споживчим кредитом відносять витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту (пункт 4 частини першої статті 1). Цими ж змінами починаючи з 19 жовтня 2019 року визначено у частині другій статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», що до загальних витрат за споживчим кредитом належать витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Матеріалами справи підтверджено, що 19.03.2023 року у встановленому вказаними заявкою та пропозицією порядку, а також у відповідності до Закону «Про електронну комерцію», ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] строком на 28 календарних дні уклали кредитний договір за заявкою в електронній формі № 19.03.2023-100000936 на суму 6 000 грн за процентною ставкою «Економ» у розмірі 1,2 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом першого чергового періоду (14 днів) та процентною ставкою "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім періоду застосування процентної ставки "Економ". Відповідач підтвердив, що ознайомлений і приймає умови кредитного договору (оферти), а також підтверджує, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 19.03.2023-100000936 від 19.03.2023 року, з якими він попередньо ознайомився. Акцептовані ним умови кредитного договору містяться у вказаних заявці та оферті. Крім того, відповідач розумів, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором Р123, який був надісланий на відповідний номер телефону . Вказана сума позики була перерахована відповідачу на платіжну картку, що підтверджується квитанцією про електронний переказ коштів від 19.03.2023 року, сформований платіжним сервісом «Приват Банк», системою LiqPay. Приписи ЦК України, ЗУ «Про споживче кредитування» не вказують на недійсність умови кредитного договору про встановлення комісії за надання кредиту, які передбачає кредитний договір 19.03.2023-100000936 від 19.03.2023 року. Умови кредитного договору, якими визначено права споживача, є зрозумілими та не дають підстав для висновку, що одноразова комісія за надання кредиту може передбачати плату за інші послуги, які банк зобов`язаний надати безкоштовно, а отже і для висновку про нікчемність такої умови. Таким чином сума комісії 900 грн підлягає стягненню з відповідача.При цьому суд враховує, що відповідач здійснив часткове погашення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 1460 грн, як це зазначено у позовній заяві. Відтак, суд здійснивши розрахунок заборгованості встановив, що сума заборгованості за кредитом в загальному розмірі становить 7 708 грн (заборгованість за тілом кредиту 6 000 грн, заборгованість за відсотками 1 260 грн ((6 000*1,2%*14 днів (перший черговий період) + (6 000 грн*1,5%*14 днів)) 1 460 грн (часткове погашення), заборгованість за комісією за надання кредиту 900 грн). При цьому, відповідач не надав суду відзиву, заперечень щодо факту отримання кредиту, жодних належних та допустимих доказів на спростування обставин та доказів наданих позивачем. Отже, фактично отримані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «Споживчий центр» в повному обсязі повернуті не були, позивачем правомірно нараховано заборгованість за відсотками, що підлягають стягненню на користь позивача. З урахуванням вищевикладеного, оскільки позивач просить стягнути з відповідача 7708,02 грн, однак судом розрахована заборгованість в розмірі 7708 грн, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. VІІ. Судові витрати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2662,39 грн. На підставі ст.ст.549, 551, 625, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial