Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» звернулися в суд з позовною заявою до [PERSON] . Просять стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 60531,20 гривень станом на 06.01.2026, та судовий збір у розмірі 2662,40 гривень. В обґрунтування вказує, що 04.10.2006 року [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг АТ БК «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети-заяви відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, тому йому було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок, який в подальшому збільшився до 50 000грн, зі сплатою процентів на суму залишку заборгованості за кредитом та видано кредитну картку. Відповідно до п.п. 3.2. Умов та Правил, відповідач надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, його зміну або анулювання, за рішенням та ініціативою банку. Вважає, що АТ БК «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. В свою чергу [PERSON] не сплатив своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 06.01.2006 р. у відповідача виникла заборгованість в розмірі 60531,20 грн., з яких: 48210,89 грн. заборгованість за тілом кредиту, 12320,31 грн. заборгованість по простроченим відсотках. Крім того, просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати 2662,40 грн. судового збору. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач надав заяву про визнання позову. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.02.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, представник відповідача не обмежений у праві на подачу заяви про визнання позову. Судом встановлено, що 04.10.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, а саме [PERSON] був підписаний паспорт споживчого кредиту та Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (а.с.102-135). Таким чином відповідач взяв на себе зобов`язання, передбачені п.п.3.8-3.19, п.п.6.1-6.14 договору та має заборгованість перед Банком по вказаному кредитному договору в сумі 60531,20 грн. і складається з наступних сум: 48210,89 грн. заборгованість за тілом кредиту, 12320,31 грн. заборгованості за простроченими відсотками, що підтверджується розрахунком суми заборгованості (а.с.33-81), з яким погоджується суд, адже використання кредитних коштів також підтверджується випискою за договором та довідкою про зміну умов кредитування (а.с .82-100). Згідно з умовами Кредитного договору позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. З огляду на те, що стало підставою для виникнення між сторонами зобов`язальних відносин суд більш детально вивчає підписані відповідачем документи та надає їм правову оцінку виходячи з наступних норм законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 1048 ЦК України, кредитор має право на одержання від позичальника відсотків нарахованих на суму боргу до дня його повернення. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Крім того, частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 612 ч.1 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк. Як вказує позивач в своїх позовних вимогах, в зв`язку з тим, що відповідач, у встановлений кредитним договором строк заборгованість не повернула, тому утворилась заборгованість по сплаті кредиту. Даючи правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд приходить висновку, що в дійсності у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті кредиту, оскільки відповідач не в повному обсязі виконує прийняті на себе відповідно до договору зобов`язання, у зв`язку з чим, суд, вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, вимоги щодо стягнення з відповідача суми судового збору на користь відповідача у розмірі 2662,40 грн. також підлягають задоволенню.

Outcome: approved