Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, зазначивши, що 16.10.2019 року між АТ «Альфа - Банк» та [PERSON] укладено договір про обслуговування кредитної артки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, ліміт кредитної лінії 200000,00 грн., зі сплатою 39,99% річних, обо`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.. Банк виконав умови договору, надавши [PERSON] у розпорядження кредитні кошти. В свою чергу позичальник не виконав умови договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 20.09.2021 року становить 252496,31 грн.. 20.12.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором від 16.10.2029 року. Просить стягнути вказану заборгованість, судовий збір в розмірі 3786,09 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9200,00 грн.. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Представник відповідача - адвокат Каракай О.В. подав відзив на позову заяву в якому просить у задоволенні позову відмовити, оскільки надані до позову документи не підтверджують належними чином факту укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем, акцепт на запропоновані умови кредитування не містить підпису сторін. За змістом Витягу з реєстру договорів, за якими здійснено відступлення права вимоги, вбачається, що нібито передано право вимоги до Відповідача із загальною заборгованістю 252496,31грн., з яких 211667,25 грн. "залишок по тілу кредиту", а 40 829,06 грн. заборгованість зі штрафних санкцій. Відповідно до умов кредитування, що зазначені самим Позивачем у позовній заяві, ліміт відновлювальної кредитної лінії за угодою від 16.10.2019 становить 200000 (двісті тисяч) гривень 00 копійок. Разом із тим Позивач заявляє залишок тіла кредиту у розмірі 211667,25 грн., що перевищує цей ліміт на 11667,25 грн. без будь-якого пояснення. Позивачем не надано розрахунок заборгованості у належній формі, не надано виписку по рахунку яка б підтверджувала рух коштів по рахунку та стан заборгованості, а таким чином не можливо ідентифікувати вид і розмір стягуваної суми. Витрати на правову допомогу у цій справі становить 1000,00 грн., що є співмірним із виконаною роботою. Позивачем відповідь на відзив не подано. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 16.10.2019 року [PERSON] звернувся з заявою до АТ «Альфа-Банк» з метою отримання банківських послуг. 16.10.2019 року [PERSON] підписав оферту № 631275687 на укладення Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, згідно якої отримав кредит типу "Альфа Travel" з максимальною сумою кредиту 200 000, 00 грн., зі сплатою 39,99 % річних, обо`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Підписанням оферти на укладання угоди про надання кредиту № 631275687 Відповідач запропонував Банку укласти Угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для Угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між ним та Банком. 16.10.2019 року шляхом підписання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 631275687 Банк прийняв пропозицію [PERSON] на укладення Угоди про надання споживчого кредиту № 631275687 від 16.10.2019 року, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Таким чином між сторонами 16.10.2019 року було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до якого відповідачу надано кредит типу кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту "Альфа Travel"; тип картки: VISA Platinum; мета кредиту для споживчих цілей; максимальна сума кредиту(кредитної лінії) 200 000,00 грн.; з фіксованою процентною ставкою 39,99% річних на умовах повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5% від суми заборгованості, мінімум 50,00 грн.. Підписанням оферти відповідач підтвердив, що перед укладенням Угоди ознайомлений, в тому числі у письмовій формі: зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання Кредиту; з нормами ЗУ «Про споживче кредитування» та нормативними актами НБУ; з довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб. Також, відносини між відповідачем та Банком та істотні умови надання та користування кредитом, які не врегульовані угодою, пропонував врегулювати договором, діюча редакція якого розміщена за електронною адресою www.alfabank.com.ua. Згідно з наданих позивачем розрахунку щодо заборгованості відповідача перед позивачем за договором від 16.10.2019 року заборгованість становить 252496,25 грн. (а.с.17). З даних виписки по рахунку за договором №631275687 слідує, що за період з 16.10.2019 року по 04.04.2024 року розмір витрат становить 248467,25 грн. (а.с.14-16). Вищенаведене спростовує доводи представника відповідача, так як оферта та акцепт містять підпис відповідача [PERSON] , до позову долучено виписка по рахунку, з якої вбачається в якому розмірі та коли було зняття коштів, збільшення кредитного ліміту, надано розрахунок заборгованості, натомість контррозрахунку представниом відповідача не надано. 20.12.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором від 16.10.2029 року. За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Положенням ч. 1ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч. 2.ст. 639 ЦК України- якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною 2.ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи пропозицію Банку Відповідач підписом у Заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) підтвердив, що між ним та Банком досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів, в тому числі договору банківського рахунку та кредитного договору. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Своїм підписом відповідач підтвердив, що отримав акцепт пропозиції на укладання угоди про надання кредиту від 16.10.2019 року. Таким чином, вказані вище обставини свідчать, що з моменту підписання банком отриманого відповідачем акцепту, угода про надання кредиту № 631275687 від 16.10.2019 року набула чинності, відповідач погодився з визначеними у оферті умовами кредитування, про що свідчить його особистий підпис. Отже, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, в тому числі і ті, що витікають з кредитного договору. Статтею 1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в статті 530 ЦК України вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. В порушення вимог цивільного законодавства, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми передбачені умовами договору не повернув, з огляду на що права позивача є порушеними та наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості. Судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України. Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми в рахунок відшкодування за правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: Договір № 03-07/24 від 03.07.2024 року про надання правничої допомоги, акт №4 приймання-передачі наданих послуг від 02.06.2025, платіжне доручення. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи. Так, з урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи у даній справі (надання консультації, складення частково тотожних за змістом документів, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження), враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу до розміру 5000 грн.. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Outcome: approved