Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Позивач - МКП Миколаївводоканал звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого зазначив, що надає населенню м. Миколаєва послуги з водопостачання та водовідведення, у тому числі відповідачу за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 20, 21 Правил, ст. 22 Закону України Про питну воду та питне водопостачання, ст. 68 ЖК України, на споживачів послуг з водопостачання та водовідведення покладено обов`язок своєчасної щомісячної сплати зазначених послуг. Відповідач не виконував свої обов`язки, передбачені чинним законодавством, у зв`язку з чим за період з 21.01.2004 року по 17.11.2023 року утворилась заборгованість в сумі 5463,11 грн. Відповідачу повідомлялось про наявну заборгованість та наслідки невиконання зобов`язань щодо оплати наданих послуг, однак він у добровільному порядку заборгованість не погасив, через що позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 24.11.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі і її розгляд був призначений за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 09.06.2025 року відповідач [PERSON] , через свого представника - адвоката Головченка О.А., надав відзив, у якому заперечував проти задоволення позову. Відзив вмотивовано тим, що листом від 05.05.2025 року № 941/36 МКП Миколаївводоканал повідомлено про те, що, зокрема, 12.11.2022 року, 28.11.2022 року, 20.01.2023 року відбувалось перекриття водопостачання, у зв`язку з аварійними роботами, проте відповідне зменшення суми за споживання послуг позивачем не здійснене. Окремо звернув увагу на відсутність надання якісних послуг, особливо після припинення постачання питної води з річки Дніпро в 2022 році, адже за ст. 9 Правил виконавець мав забезпечити постачання питної води у відповідній кількості та якості послуги, що відповідає нормативам. Окрім того, зазначив, що на період, коли була відсутня питна вода, здійснювалося нарахування абонентської плати, що не відповідає вимогам законодавства та умовам Типового договору. Відповідач вказав, що є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою № 4821-7001196412 від 16.05.2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. У зв`язку з цим, вважає, що з 16.05.2022 року позивач не може просити про стягнення за послуги, які він фактично не отримував, оскільки не проживав за місцем надання послуг. Відповідач вказав, що до позову додано повідомлення про заборгованість, які йому адресовані, проте доказів, що повідомлення відповідач отримав, не надано. Крім того, просив врахувати, що є інвалідом ІІ групи, тому звільнений від сплати судового збору. З огляду на викладене [PERSON] вважає, що позивач не довів наявність заборгованості, яка ним заявлена, а відтак відсутні підстави для задоволення позову. Крім того, відповідач заявив про застосування позовної давності. 25.11.2020 року позивач надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що перебіг позовної давності було подовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин з 12.03.2020 року на час дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби та з 24.02.2022 року на час дії воєнного стану. Просив врахувати зазначені положення при ухваленні рішення у справі. 20.06.2025 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначив, що позивач не заперечив доводи відповідача про безпідставність нарахувань в періоди, коли водопостачання було відсутнім; неналежну якість води; безпідставність нарахування заборгованості в період непроживання відповідача та відсутності доказів щодо направлення й отримання вимог про сплату боргу. Причин про поважність пропуску строку позовної давності позивачем не наведено, клопотання про його поновлення позивач не заявляв. Надані розрахунки не відповідають фактичним обставинам справи. 29.10.2025 року від позивача до суду надійшли додаткові пояснення у справі. Позивач зазначив про обов`язок саме споживача послуг надавати інформацію щодо осіб, які споживають послуги, однак відповідач не інформував підприємство про свою відсутність за адресою надання послуг. Надана до суду довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи дійсно підтверджує, що відповідач став внутрішньо переміщеною особою з 16.05.2022 року, однак відповідач до суду не надав доказу, який підтвердив що й до листопада 2023 року він залишався в статусі внутрішньо переміщеної особи. Позивач зазначив, що відповідач не підтвердив, що в період з 16.05.2022 року по 31.10.2023 року не споживав послуг централізованого водопостачання та водовідведення. У судове засідання сторони по справі не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу без її участі. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані сторонами письмові докази, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 3 ст. 12 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 1 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" житлово - комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 5 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ст. 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Приписами п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 68 ЖК України передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 11 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з дій осіб, які породжують цивільні права та обов`язки. Обов`язок сплатити вартість спожитих послуг випливає з самого факту користування послугою. Судовим розглядом встановлено, що МКП "Миколаївводоканал" надає населенню м. Миколаєва послуги з водопостачання та водовідведення, в тому числі за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою було оформлено особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідач свій обов`язок щодо своєчасної і в повному обсязі сплати за послуги з водопостачання та водовідведення виконував не належним чином, у зв`язку з чим виникла заборгованість за період з 21.01.2004 року по 31.10.2023 року у розмірі 5463,11 грн., що підтверджено наданими позивачем розрахунками заборгованості. Зазначена заборгованість складається з наданих послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у сумі 4663,43 грн. та абонентської плати у сумі 799,68грн. Нарахування за надані послуги відбувалося відповідно до норм, затверджених рішеннями Миколаївської міської ради № 385 від 26.06.1998 року за нормою 4,2/4,00 куб.м. та № 592 від 14.07.2017 року за нормою 1,8/1,65 куб.м. та № 661 від 28.07.2021 року за нормою 1,8/1,67 куб.м. на одну людину на місяць. Згідно витягу з реєстру територіальної громади міста Миколаєва про зареєстрованих осіб в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] з 15.11.1994 року зареєстрований відповідач [PERSON] . Щодо посилань відповідача про його перебування у статусі внутрішньо переміщеної особи та надання послуг неналежної якості, як на підставу для звільнення від сплати заборгованості за цей період, суд зазначає наступне. Так, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Згідно п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Також, згідно ст. 27 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. У разі проведення перевірки якості наданих послуг з централізованого водопостачання, постачання гарячої води або постачання природного газу споживач має право здійснити забір проб. Інформація про забір проб включається до акта-претензії. Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем). Судом встановлено, що відповідно до пункту 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року відповідачем не надавалось до позивача заяв та підтверджувальних документів з питання тимчасової відсутності або заяв на опломбування запірних вентилів у квартирі, не надходило заяв щодо припинення користування послугами, скарг чи претензій також від відповідача для здійснення перерахунку вартості послуг за період її неподання, надання невідповідної якості не надходило. Належних доказів на підтвердження факту непроживання за адресою: [ADDRESS] , та відповідно неспоживання послуг з водопостачання та водовідведення, в період утворення заборгованості відповідачем суду не надано. Довідка № 4821-7001196412 від 16.05.2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не підтверджує періоду перебування [PERSON] в такому статусі. Щодо посилань відповідача про те, що в період перекриття водопостачання у зв`язку з аварійними роботами 12.11.2022 року, 28.11.2022 року, 20.01.2023 року позивач не здійснив відповідне зменшення нарахувань, суд зазначає. Відповідно до пункту 7 Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості (затв. Постановою КМУ від 17.02.2010 року № 151) за відсутності квартирних засобів обліку за наявності перерв у цілодобовому централізованому постачанні холодної води тривалістю понад 6 годин на добу більше ніж два рази на місяць здійснюється перерахунок за надання таких послуг. Оскільки тимчасове припинення водопостачання у зв`язку з необхідністю ліквідації аварії на водопроводі в зазначені позивачем дні не підпадало під дію Порядку проведення перерахунків, відповідно перерахунок позивачем не проводився. Натомість припинення водопостачання в період з 12.04.2022 року по 07.05.2022 року стало підставою для ненарахування вартості послуг, що підтверджується наданим до суду розрахунком заборгованості. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язань і одностороння зміна умов договору не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Враховуючи, що відповідач є споживачем послуг з водопостачання та водовідведення, заборгованість за спожиті послуги в добровільному порядку не відшкодовано, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними. Доказів, які б спростовували вищевикладені висновки суду, відповідач суду не представив. Щодо заяви [PERSON] про застосування позовної давності, з цього приводу суд зазначає наступне. За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Вказаний висновок щодо строку позовної давності наведено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 457/462/16-ц, провадження №61-21807св19. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів, то строк позовної давності обчислюється щодо кожної окремої частини або періодичного платежу. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 09.11.2016 р. у справі № 6-2170цс16 та у постанові Верховного Суду України від 23.12.2020 у справі № 127/23910/14-ц. Пунктом 18 Правил визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Виходячи із такого, позовна давність за вимогами про стягнення плати за послуги повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилась за період з січня 2004 року по жовтень 2023 року. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як вбачається із розрахунку заборгованості та інформації про стан розрахунків за послуги з січня 2004 року відповідачем не проведено жодної оплати за послуги з водопостачання та водовідведення, у грудні 2011 року проведено оплату послуг у розмірі 13,03 грн., що свідчить про визнання ним свого боргу та переривання позовної давності. Вподальшому відповідачем частково здійснювалась оплата послуг та останній платіж проведено у березні 2017 року. Із позовом про стягнення заборгованості позивач МКП "Миколаївводоканал" звернувся 20.11.2023 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України від 30.03.2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Крім того, відповідно до п. 19 перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. З огляду на викладене, заборгованість відповідача згідно наданого позивачем розрахунку має вираховуватися за період з січня 2012 року (з урахуванням переривання перебігу строку позовної давності вчиненням відповідачем часткових оплат за послуги) по листопад 2023 року та складає 4650,99 грн. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про застосування строків позовної давності та часткове задоволення позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (85,14 %), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2285,16 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: partial