Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якому просить суд стягнути на його користь з відповідача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 50708,42 гривень. В обґрунтування позову зазначено, що 29 червня 2024 року о 09-30 годині в м.Запоріжжя, по вул.Володимира Українця, буд.57, відбулась дорожньо-транспортна пригода, а саме водій [PERSON] , керував транспортним засобом «Renault Logan», державний номерний знак [NUMBER] , і рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Toyota Camry», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який стояв позаду, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Renault», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 219677802. Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.08.2024 року у справі №333/6089/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 130 КУпАП. Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулась потерпіла особа і надала всі необхідні документи. На підставі даної заяви було складено страховий акт №206031/1/2024 від 27.09.2024 року. ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 50708,42 грн. Згідно зі статтею 38.1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. За такого відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу у розмірі 50708,42 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, в позовній заяві просив суд про розгляд справи у відсутність представника позивача, наполягав на позовних вимогах, просив суд задовольнити їх в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач, будучи повідомленим судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, відзиву чи будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надав. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, доходить таких висновків. Судом встановлено, що 29 червня 2024 року о 09-30 годині в м.Запоріжжя, по вул.Володимира Українця, буд.57, водій [PERSON] , керував транспортним засобом «Renault Logan», державний номерний знак [NUMBER] , і рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Toyota Camry», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який стояв позаду. Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, травмованих не має (а.с.10-11). За наслідком вказаної дорожньо-транспортної пригоди, водія [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності і згідно з постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.08.2024 року у справі №333/6089/24 визнано винним вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 130 України (а.с.10-11). Вказаною постановою встановлено, що 29 червня 2024 року, о 09-30 годині, в м.Запоріжжя, по вул.Володимира Українця, буд.57, водій [PERSON] керував транспортним засобом «Renault Logan», державний номерний знак [NUMBER] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки зі згоди водія в установленому законодавством порядку за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810, результат позитивний та складає 1,71 проміле, тест №2831. З результатом згоден. Від керування транспортним засобом відсторонений, шляхом залишення транспортного засобу без порушень ПДР України. Відповідно до полісу № 219677802 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, застрахована відповідальність власника транспортного засобу «Renault Logan», державний номерний знак [NUMBER] , строк дії договору з 00:00 годин 05.04.2024 року по 04.04.2025 року включно, страховик ПрАТ «СК «Євроінс Україна» (а.с.35). Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулась потерпіла особа [PERSON] і надав всі необхідні документи (а.с.12). Згідно зі страховим актом №206031/1/2024 від 27.09.2024 рокурозраховано та проведено виплату страхового відшкодування потерпілому [PERSON] в сумі 50708,42 гривень (а.с.33). Відповідно до платіжної інструкції №18775 від 27.09.2024 року на розрахунковий рахунок [PERSON] здійснено виплату страхового відшкодування згідно з страховим актом №206031/1/2024 від 27.09.2024 рокуу сумі 50708,42 гривень (а.с.34). На підставі ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, наявність вини в діях [PERSON] у скоєні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29 червня 2024 року, додатковому доказуванню не підлягає. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі №48553/99 за заявою «Совтрансавто-Холдинг проти України», а також відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі №28342/95 за заявою «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 року по справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина, судового розгляду. Таким чином вказана ДТП сталася з вини [PERSON] , який керував автомобілем «Renault Logan», державний номерний знак [NUMBER] . У результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно із частинами першою та другою статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування» з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Таким чином, відносини між сторонами у справі регулюються правилами статтями 1191 ЦК України та 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивач (який є страховиком відповідача) виконав свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. Відносини між відповідачем та його страховиком регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Приймаючи до уваги ст.1191 ЦК України, ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, а тому у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача. За таких обставин, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено вимогу до відповідача з приводу відшкодування матеріальної шкоди в сумі 50708,42 грн., що є сумою страхового відшкодування, сплаченою страховою кампанією на користь потерпілої особи за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, та яка підлягає стягненню у порядку регресу з відповідача, як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що відповідає правовій позиції, сформованій Верховним Судом у постанові від 03 вересня 2018 року Справа № 464/1937/16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір сплачений останнім в сумі 2422,40 гривень.

Outcome: approved