Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Позивач в позові зазначає, що в листопаді 2023 року до нього звернувся [PERSON] щодо можливості придбати сільськогосподарський семикорпусний плуг RАВЕ № 98473 вартістю 8 500,00 Доларів США. Так як в нього з [PERSON] склалися відносини стосовно продажу йому сільськогосподарської техніки, тому вирішено було укласти Договір купівлі-продажу товару з відстроченням оплати за товар. Тому 01 грудня 2023 року за домовленістю сторін в м. Біла Церква Київської області склали в письмовій формі Договір купівлі-продажу згідно до якого продавець вже передав у власність покупцю сільськогосподарський семикорпусний плуг RАВЕ №98473 та отримав предоплату в розмірі 500,00 доларів США, вартість даного плуга було погоджено сторонами в розмірі 8 500, 00 Доларів США. Решту коштів покупець зобов`язується виплатити до 01 грудня 2024 року (тобто надається один рік на оплату товару). На підтвердження виконання даного Договору [PERSON] 05.10.2024 року було сплачено ще 1 000,00 Доларів США. В подальшому [PERSON] обіцяв розрахуватися в повному обсязі, але на сьогоднішній день заборгованість за придбаний товар складає 7 000, 00 Доларів США. Так як розрахунки в Україні здійснюються в національній валюті та в Договорі зазначено, що проплата по борговому зобов`язанню може бути оплачена в національній валюті на момент виплати згідно до курсу НБУ, тому 7 000, 00 доларів США на момент подання до суду, згідно до даних НБУ становить 1 долар США 41,3780 грн., тому 7000,00 х 41,3780 = 289646,00 грн. Фактично між сторонами була досягнута домовленість, визначений предмет і ціна договору, права та обов язки сторін. Умови договору викладені у письмовій формі, документ підписаний сторонами. З свого боку позивач зобов`язання виконав у повному обсязі - передав плуг RАВЕ № 98473 семикорпусний відповідачеві, тоді як відповідачем умови договору не виконані. В повному обсязі у строк визначений домовленістю відповідач кошти не сплатив, а тому повинен виконати обов`язок щодо сплати залишку заборгованості за товар. Тому вимушений звертатися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Кричевський В.В. вимоги позову підтримали у повному обсязі, просили задовольнити, пояснивши про те, що відповідач [PERSON] фактично визнає ту обставину, що Договір купівлі-продажу семикорпусного плугу від 01.12.2023 був укладений між позивачем та [PERSON] , сільськогосподарський семикорпусний плуг RАВЕ №98473 отриманий ним у користування, а грошові кошти за нього до сьогоднішнього часу у повному обсязі не сплачені. Відповідач в судовому засіданні, не заперечуючи факту укладення між ним та позивачем 01.12.2023 Договору купівлі-продажу сільськогосподарського семикорпусного плугу RАВЕ №98473 та здійснення ним часткової оплати за плуг в сумі 1500 доларів США, позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що до Договору купівлі-продажу мала бути видаткова накладна, яка відсутня, позивач є власником даного плугу, а тому він готовий його повернути позивачу. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, прийшов до наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 01.12.2023 між Продавцем [PERSON] , та [PERSON] , як Покупцем, укладено Договір купівлі-продажу сільськогосподарського семикорпусного плугу RАВЕ №98473, який підписаний сторонами Договору (далі - Договір купівлі-продажу). Згідно Договору купівлі-продажу Продавець продає (надає) Покупцю сільськогосподарський плуг вартістю вісім тисяч п`ятсот доларів США в кількості 1 штука. Покупець надає Продавцю предоплату в сумі п`ятсот доларів США при отриманні сільськогосподарського плуга в кількості 1 шт. Залишкову суму боргового зобов`язання в сумі вісім тисяч п`ятсот доларів США зобов`язується виплатити до 01 грудня 2024 року. Проплата по борговому зобов`язанню може бути проплачена в національній валюті на момент виплати згідно курсу НБУ. 01.12.2023 [PERSON] товар отримав: плуг RАВЕ №98473 семикорпусний, про що свідчить його підпис під Договором купівлі-продажу. Відповідачем факт укладення Договору купівлі-продажу плугу RАВЕ №98473 семикорпусного, його отримання, та відсутність повного розрахунку за Договором купівлі-продажу в судовому засіданні не заперечувався. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 525 ЦК України). У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 655 за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною першою статті 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Відповідно до статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Згідно ст. 694 ЦК України України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу. Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати. Статтею 14.1.245 Податкового кодексу встановлено, що товарний кредит - товари (роботи, послуги), що передаються резидентом або нерезидентом у власність юридичних чи фізичних осіб на умовах договору, що передбачає відстрочення остаточних розрахунків на визначений строк та під процент. Товарний кредит передбачає передачу права власності на товари (роботи, послуги) покупцеві (замовникові) у момент підписання договору або в момент фізичного отримання товарів (робіт, послуг) таким покупцем (замовником), незалежно від часу погашення заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі- продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. ВП ВС (справа №910/1238/17, постанова від 23.05.2018 р.) визначилася з тим, що плату за прострочення виконання зобов`язання врегульовано законодавством, а саме охоплено диспозицією ч. 2 ст. 625 ЦК України. Тобто ця норма конкретизує визначений у ст. 536 ЦК України обов`язок боржника сплачувати проценти за незаконне користування чужими грошовими коштами. Після закінчення строку повернення коштів плата за користування ними трансформується у своєрідну компенсацію, гарантію належного виконання зобов`язання та охоплюється ст. 625 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України - Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, окрім основної суми заборгованості, позивач має право вимагати сплати відповідачем 3% річних. Суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Перевіркою зроблених позивачем розрахунків 3% річних підтверджено їх правильність. Контррозрахунку відповідач не надав. Відповідно за прострочення виконання зобов`язання по повному розрахунку за отриманий товар нараховується три відсотки річних - становить 7 068,59 грн. ( формула нарахування 3% = сума боргу * 3% (кількість днів за рік) 100 * дні прострочення по оплаті) (289646 грн * 3%/365/100 *297 = 7068,59 грн (02.12.2024 24.09.2025) (з наступного дня після завершення кінцевого строку для оплати товару по дату звернення до суду). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судові витрати. Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення статті 141 ЦПК України та керується нею. Згідно пунктів 1, 2, 6 вказаної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач [PERSON] є інвалідом 2 групи і від сплати судового збору звільнений на підстві п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (а.с.8). Відповідно до пункту 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (постанова від 17 жовтня 2014 року№10), вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат. Тому із відповідача [PERSON] слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 2967,15 грн.

Outcome: approved