Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

І. Стислий виклад позиції учасників. Позивач обґрунтовує позов тим, що 25.02.2024 на а/д М-06 Київ-Чоп, сталася ДТП за участю автомобіля «Audi», д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля «Ford Kuga», д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Дубенського міськрайонного суду від 21.03.2024 [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування та потерпілий вчасно звернувся до позивача з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість матеріального збитку потерпілому становить 407 165,15 грн. 22.10.2024 МТСБ здійснило потерпілому виплату страхового відшкодування у розмірі 160 000 грн. Загальний розмір витрат МСТБУ з урахуванням витрат на збір документів, складає 161 952 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач як особа, яка винна у настанні ДТП, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлені законом строки не скористався. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 23.07.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу сирок для усунення недоліків. Ухвалою суду від 30.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 08.12.2025 здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «За вказаною адресою адресат відсутній». У відповідності до ст.128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Крім того, про час та місце розгляду справи повідомлений шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. Заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. З постанови Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 21.03.2024 встановлено, що 25.02.2024 на а/д М-06 Київ-Чоп, сталася ДТП за участю автомобіля «Audi», д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля «Ford Kuga», д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Даною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст.124 КУпАП. Постановою Рівненського апеляційного суду від 13.09.2024 вказана постанова залишена без мін (а.с.25-31). Власником автомобіля марки «Ford Kuga», д.н.з [NUMBER] являється [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію т/з [NUMBER] (а.с.7,17). На момент ДТП автомобіль марки «Ford Kuga», д.н.з [NUMBER] був застрахований у ПАТ Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп», страховий поліс ЕР-218077687 був діючим (а.с.8). В матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності у відповідача обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. 26.02.2024 водій автомобіля «Ford Kuga», д.н.з [NUMBER] [PERSON] звернувся до МТСБУ із письмовим повідомленням про ДТП та із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.4-6). Згідно звіту про оцінку автомобіля від 14.03.2024, вартість матеріального збитку, завданого власнику т/з «Ford Kuga», д.н.з [NUMBER] в результаті його пошкодження пр. ДТП становить 407 165,15 грн. До звіту надана також ремонтна калькуляція, протокол огляду т/з та фототаблиці (а.с.9-21). В подальшому МТСБУ було сплачено потерпілому [PERSON] відшкодування на суму 160 000 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №941174 від 22.10.2024 (а.с.23). Також, згідно платіжної інструкції №854065 від 25.10.2024, МСТБУ було сплачено ФОП [PERSON] 1 952 грн. за послуги аваркома (експерта) по справі №101108 згідно рах. №22 від 18.04.2024, т/з [NUMBER] (а.с.24). (а.с.19,21). IV. Норми права, які застосував суд. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Положеннями п. п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. У відповідності до вимог ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача. Згідно статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, встановлює, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Регрес у правовідносинах страхування характеризується тим, що страховик одержує право стягнути суму виплаченого відшкодування не лише з третьої особи, а й із самого страхувальника. Право страховика на пред`явлення регресної вимоги передбачене, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності. Для здійснення відшкодування шкоди, що була отримана внаслідок використання джерел підвищеної небезпеки, насамперед необхідно встановити та підтвердити вину особи, що має відповідати за шкоду, у вчиненні такої дії, отже, цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того, чи є в діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 16 липня 2018 року у справі № 910/20412/16. Крім того, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (постанова Верховного Суду України від 19 серпня 2014 р. у справі №3-51гс14). З огляду на наведене, та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Згідно ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. У п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з пунктом 40.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Тобто, у МТСБУ є всі наявні правові підстави для відшкодування понесених витрат з винуватця, які були пов`язані з розглядом страхового випадку, що підтверджується практикою Верховного Суду, зокрема, Постановою від 10.11.2021 року по справі № 368/1027/21. V. Мотивована оцінка і висновки суду. У справі, що розглядається, спір виник між страховою компанією та водієм не забезпеченого транспортного засобу щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності, а саме щодо застосування до таких правовідносин положень ст. 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Суд враховує, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 25.02.2024 відбулась внаслідок неправомірних дій водія [PERSON] . Між його неправомірними діями та шкодою, завданою потерпілому, є безпосередній причинний зв`язок. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця, відповідача у справі, не була застрахована, при цьому потерпілий, власник т/з «Ford Kuga», д.н.з [NUMBER] мав діючий поліс добровільного страхування цивільно-правової відповідальності. Оскільки відповідач спричинив ДТП та завдав матеріальні збитки, тому зобов`язаний їх відшкодувати. Враховуючи, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування власнику т/з «Ford Kuga», д.н.з [NUMBER] у розмірі 160 000 грн., то відповідач [PERSON] зобов`язаний відшкодувати завдані збитки в порядку регресу. Крім того, з відповідача підлягають стягненню витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 1952 грн. В підсумку суд позовні вимоги задовольняє. Щодо розподілу між сторонами судових витрат, зважаючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved