Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», в особі адвоката Усенка М.І., звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив суд стягнути заборгованість за кредитним договором №4446035 від 05.03.2024 року у розмірі 160 310,24 гривень, вирішити питання судових витрат. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 05.03.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4446035 (кредитний договір), за умовами якого останній надано кредитні кошти в розмірі 22 500,00 гривень в безготівковій формі шляхом їх перерахування на картковий рахунок позичальника. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов?язання за Кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. У зв?язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором. 14.11.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», укладено Договір факторингу №14/11/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором №4446035 від 05.03.2024 року, укладеному з відповідачем [PERSON] . Станом на дату подання позову заборгованість відповідача становить 160 310,24 гривень, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 22 499,99 гривень; заборгованість за процентами за користування кредитом 126 560,25 гривень; заборгованість за штрафом 11 250,00 гривень. Відповідачу направлено письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості, яка останньою проігнорована. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 10 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 25 листопада 2025 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 26 січня 2026 року у АТ «ПУМБ» витребувано докази, які містять банківську таємницю. На виконанння ухвали суду АТ «ПУМБ» надало до суду відповідь щодо [PERSON] , на ім?я якої в банку було випущено банківську платіжну картку № [NUMBER] до рахунку № [NUMBER] у гривні. Операція на сумму 22 500,00 гривень проведена 05.03.2024 року о 16:16:19 з використанням сервісу переказу коштів через АТ «ПУМБ». Ідентифікація/верифікація особи Матухно Л.В. проводилася 16.11.2021 року при оформленні картки. Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» адвокат Усенко М.І. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Відповідно до вимог ст.190, ст. 272 ЦПК України відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався, про причини неявки суду не повідомив. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних доказів без участі відповідача та за відсутності заперечень позивача, ухвалив заочне рішення у справі. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 05.03.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем [PERSON] укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4446035 (кредитний договір), за умовами якого останній надано кредитні кошти в розмірі 22 500,00 гривень, на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно з п. 9.7 кредитного договору Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Вказаний договір укладено в електронній формі та підписано відповідачем [PERSON] електронним підписом. На підтвердження укладення кредитного договору позивачем надано копію Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4446035 від 05.03.2024 року та копію Додатка №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4446035 від 05.03.2024 року. За умовами Договору, строк кредитування 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 2,50 відсотків за кожен користуванням кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 Договору. Денна процентна ставка за Договором при застосуванні Стандартної процентної ставки становить 2,5 %. Знижена процентна ставка становить 0,75 %за кожен користуванням кредитом та застосовується на умовах, зазначених у Договорі. Відповідно до п. 3.1 кредитного договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Згідно з п. 1.4, 1.4.1 кредитного договору нарахування процентів здійснюється за стандартною або зниженою процентною ставкою. Відповідно до положень Договору, якщо Клієнт до визначеної у кредитному договорі дати, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Відповідно до п.2.1 Договору, товариство надає кредит в безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Факт здійснення переказу грошових коштів відповідачу [PERSON] підтверджується листом ТОВ «Пейтек» Вих.№20241114-616 від 14.11.2024 року про перерахування кредитних коштів від ТОВ «Лінеура Україна» 05.03.2024 року 16:16:19 на платіжну карту [PERSON] № [NUMBER] на суму 22 500,00 гривень, а також доказами витребуваними у АТ «ПУМБ». ТОВ «Лінеура Україна» виконало свої зобов?язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме надало відповідачу [PERSON] грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. У зв`язку з частковим виконанням відповідачем [PERSON] п. 1.4.2 кредитного договору та частковим погашенням кредитного договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було застосовано індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку та перераховано Графік платежів за зниженою процентною ставкою. Проте відповідач [PERSON] свої кредитні зобов?язання належним чином не виконувала, в результаті чого утворилася заборгованість. 14.11.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу №14/11/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором №4446035 від 05.03.2024 року, укладеному з відповідачем [PERSON] . Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №14/11/2024 від 14.11.2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] (1020) за кредитним договором №4446035 від 05.03.2024 року у загальному розмірі 160 310,24 гривень, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 22 499,99 гривень; заборгованість за процентами за користування кредитом 126 560,25 гривень; заборгованість за штрафом 11 250,00 гривень. Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором [PERSON] у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим позивачем направлена Досудова вимога про погашення кредитної заборгованості Вих.№23994661 від 18.04.2025 року, яка відповідачем проігнорована. Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений документ сформований в системі іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах,що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні,новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набув право належного кредитора до відповідача [PERSON] за договором №4446035 від 05.03.2024 року. Згідно з положеннями частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №4446035 від 05.03.2024 року, шляхом обміну електронними повідомленням, а саме прийняття позичальником пропозиції кредитора про укладення кредитного договору (оферти). Кредитний договір складається з таких електронних документів, які містять всі його істотні умови: - пропозиція про укладення кредитного договору (оферти), розміщена на сайті кредитора; - заявка сформована на сайті кредитора після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитором; - відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитора, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаного при його ідентифікації на сайті. Відповідач [PERSON] підтвердила, що ознайомлена і приймає умови кредитного договору (оферти), а також підтверджує, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору, з якою вона попередньо уважно ознайомилася. Акцептовані нею умови кредитного договору містяться у вказаних заявці та оферті. Крім того, відповідач [PERSON] розуміла, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором (код смс-повідомлення). Для підписання і укладення цього правочину був введений код з смс-повідомлення, яке було направлено на номер телефону відповідача. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII. Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Верховний Суд, зокрема, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 зазначає, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що кредитний договір №4446035 від 05.03.2024 року підписано відповідачем [PERSON] відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тим самим вона акцептувала пропозицію кредитодавця та уклала кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора «26259» на сайті кредитодавця, який отримала на свій мобільний телефон, що підтверджується довідкою про ідентифікацію [PERSON] . Отже, між сторонами було укладено письмовий правочин за допомогою електронного засобу зв`язку; договір підписаний його сторонами з використанням одноразового ідентифікатора, який став законною підставою на вчинення передбачених цими документами дій. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля виникнення, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків. Доказів визнання кредитного договору недійсними до матеріалів справи не надано, як і не надано доказів на спростування факту їх підписання відповідачем. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із частиною 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. За розрахунком заборгованості наданої позивачем загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором №4446035 від 05.03.2024 року становить 160 310,24 гривень, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 22 499,99 гривень; заборгованість за процентами за користування кредитом 126 560,25 гривень; заборгованість за штрафом 11 250,00 гривень. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зазначає, що надані позивачем докази перерахування грошових коштів, разом з доказами отриманими від АТ «ПУМБ» є належними, допустимим та достатніми доказами, що підтверджують факт перерахування позикодавцем грошових коштів відповідачу [PERSON] , оскільки правовідносини виникли, в тому числі, з урахуванням вищезазначених норм законодавства, зокрема, і з використанням платіжних інструментів. Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку, що факт набуття позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором №4446035 від 05.03.2024 року підтверджений матеріалами справи, факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором доведений, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 160 310,24 гривень, вказана заборгованість відповідачем не спростована, власних розрахунків останньою не подано, тому позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На час розгляду справи відповідачем не надано доказів сплати боргу та не спростовано зазначених позивачем обставин. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 7 000,00 гривень, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу надано копію договору про надання правової (правничої) допомоги №0103 від 01.03.2024 року; витяг з замовлення №36 до вищезазначеного Договору; копію детального опису наданих послуг від 24.03.2025 року; рахунок на оплату №45 від 26.03.2025 року, копію ордеру серія ВС №1266140 від 01.03.2024 року. Розмір здійснених позивачем витрат на правничу допомогу підтверджується належними доказами. Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх неспівмірності від відповідача не надійшло. Суд вважає, що фактично наданий обсяг юридичної допомоги, є співмірним з заявленою сумою судових витрат, а тому з відповідача підлягають стягненню судові витрати, пов`язанні з отриманням професійної правничої допомоги в сумі 7 000,00 гривень. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2 422,40 гривень.

Outcome: approved