Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.02.2026 року у цивільній справі № 202/13348/24 відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про витребування безпідставно отриманих грошових коштів та стягнення моральної шкоди. 16.03.2026 року до Павлоградського міськрайонного суду надійшла заява представника відповідача адвоката Козаренко Наталі Юріївни про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу. Згідно штемпеля Укрпошти, дана заява відправлена представником відповідача 03.03.2026 року. 18.03.2026 року заява передана судді Юдіній С.Г. 19.03.2026 року заява та додані документи завантажені до підсистеми Електронний суд. 23.03.2026 року позивачем [PERSON] подані заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. Зазначила, що до закінчення дебатів ні відповідач, ні її представник не заявляли про намір подати докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, отже ними не виконано вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Крім того, представником відповідача не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували понесені відповідачем витрати. Вважає, що витрати на правничу допомогу у розмір 15 000 грн. є неспівмірними зі складністю справи. Нормами ст. 270 ЦПК України не передбачено обов`язкове повідомлення учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали заяви, заперечення на заяву, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, виходячи з наступного. Відповідно до п. 3 ч. 1, 2 ст. 270, ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Частиною 1 статті 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представник відповідача у відзиві на позов повідомила суд, що судові витрати пов`язані з розглядом справи у вигляді витрат на професійну правничу допомогу адвоката становлять 15 000 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача надано: копію Договору № 14102024 про надання правової допомоги від 14.10.2024 укладеного між адвокатом Козаренко Н.Ю. та [PERSON] ; копію додаткової угоди № 1 від 31.12.2024 до Договору № 14102024; акт наданих послуг з правової допомоги згідно Договору № 14102024 від 25.02.2026 року на суму 15 000 грн.; прибутковий касовий ордер № 25022026 від 25.02.2026 року про отримання від [PERSON] грошових коштів в розмірі 15 000 грн. на підставі Договору № 14102024; квитанція до прибуткового касового ордера № 25022026 від 25.02.2026 про прийняття від Паночкіної О.К. 15 000 грн. При розв`язанні вищенаведеного питання, суд враховує позицію ЄСПЛ, висловлену, зокрема, у рішеннях: від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), де зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Застосовуючи критерій співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених як у частині четвертій статті 137 ЦПК України так і у частинах третій - п`ятій статті 141 ЦПК України. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Аналізуючи норми статей 137, 141 ЦПК України, суд дійшов висновку, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами,

Outcome: approved