Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача У жовтні 2025 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» ( далі - АТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позов обґрунтовано тим, що 06 серпня 2018 року між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір №2001096054901, відповідно до умов якого відповідачу видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 44 600,00 грн. Окрім того, 26 червня 2019 року між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено ще один кредитний договір №1001343331301, відповідно до умов якого відповідачу видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 50 000,00 грн. Відповідач [PERSON] тривалий час належним чином не виконує свої кредитні зобов`язання . Заборгованість за кредитним договором №2001096054901 від 06 серпня 2018 року станом на 06 жовтня 2024 року складає 69 611,57 грн, з яких: 44 563,31 грн - заборгованість за кредитом; 25 048,26 грн - заборгованість за відсотками, а за кредитним договором №1001343331301 від 26 червня 2019 року складає 71 773,57 грн, з яких: 41 572,28 грн - заборгованість за кредитом; 18,89 грн - заборгованість за відсотками та 30 182,40 грн заборгованість за комісією. Зазначає, що направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив в анкетах на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість не погашена. Враховуюче викладене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 141 385,14 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Відповідач [PERSON] не подав відзив на позов. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 05 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, з ініціативи суду розгляд справи вирішено проводити в судовому засіданні з викликом сторін. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2026 року визнано потрібним, щоб представник АТ «ПУМБ» дав особисті пояснення. Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2026 року задоволено заяву представника АТ «ПУМБ» Шумілової Н.І. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. В судовому засіданні представник позивача Шумілова Н.І. позовні вимоги підтримала повністю з підстав наведених у позові. В доповнення до обставин викладених в позові пояснила, що п.5.7.3 Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Відповідач [PERSON] повторно не з`явився в судове засідання, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився повторно, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст.223,280 ЦПК України. Фактичні обставини справи 06 серпня 2018 року між ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання заяви № №2001096054901 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 14). Згідно вказаної заяви відповідач просив видати кредитку картку з кредитним лімітом в сумі 30 000,00 грн, розрахунковий день - 30 число місяця, платіжна дата - 30 число місяця, загальна річна процентна ставка - 57,89 %. Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №2001096054901 кредитний ліміт неодноразово збільшувався та 11 грудня 2019 року становив 44 600,00 грн ( а.с. 16 ). Факт користування позичальником кредитними коштами підтверджується випискою по особовому рахунку з 06 серпня 2018 року по 06 жовтня 2024 року ( а.с. 24- 28). Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором №2001096054901 від 06 серпня 2018 року загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 06 жовтня 2024 року складала 69 611,57 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту 44 563,31 грн, по відсоткам 25 048,26 грн ( а.с. 20-21). Окрім того, 26 червня 2019 року між ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено ще один кредитний договір шляхом підписання заяви №1001343331301 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 10). Згідно вказаної заяви відповідач просив видати кредит в розмірі 50 000,00 грн, строком на 36 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3,99%, розмір процентної ставки 0,01%. Також в заяві наведено графік внесення платежів за періоди з 26 червня 2019 року по 26 червня 2022 року по 3 384,10 грн щомісяця та 3 384,02 грн останній платіж, з яких 1 995,00 грн щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості, решта сума кредиту за договором. Видача коштів у розмірі 50 000,00 грн підтверджується платіжною інструкцією № TR.35999666.37131.8810 від 26 червня 2019 року, в якій зазначено призначення платежу надання кредитних коштів за договором №1001343331301 від 26 червня 2019 року ( а.с. 17). Факт користування позичальником кредитними коштами підтверджується випискою по особовому рахунку з 26 червня 2019 року по 06 жовтня 2024 року ( а.с. 22- 23). Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором №1001343331301 від 26 червня 2019 року загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 06 жовтня 2024 року складала 71 773,57 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту 41 572,28 грн, по відсоткам 18,89 грн , по комісії 30 182,40 грн( а.с. 18-19). Застосовані норми права та висновки суду за результатами розгляду справи Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч. 1, 2 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку позивач). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Щодо кредитного договору №2001096054901 від 06 серпня 2018 року. Згідно заяви №2001096054901 від 06 серпня 2018 року відповідач просив видати кредитку картку з кредитним лімітом в сумі 30 000,00 грн, загальна річна процентна ставка - 57,89 %. В подальшому позивачем збільшувався кредитний ліміт по договору та становив 44 600,00 грн. Одночасно з договором відповідач підписав власноручним підписом Паспорт споживчого кредиту, де зазначена інформація про контактні дані кредитодавця, про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, про орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача, про порядок повернення кредиту, про додаткову інформацію та про інші важливі правові аспекти. З виписки особового рахунку та розрахунку заборгованості за період з 06 серпня 2018 року по 06 жовтня 2024 року встановлено, що [PERSON] користувався кредитними коштами, розраховувався кредитною карткою за послуги, здійснював покупки, знімав готівку, а також погашав заборгованість. Оскільки у вказаній заяві про приєднанні до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб зазначена відсоткова ставка за кредитом та його ліміт, умови користування кредитним лімітом, а також в матеріалах справи наявні докази про збільшення кредитного ліміту, користування відповідачем кредитними коштами та обґрунтований розрахунок заборгованості, тому суд дійшов висновку, що позивач довів свої вимоги про наявність у відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором №2001096054901 від 06 серпня 2018 року на загальну суму 69 611,57 грн, з яких: 44 563,31 грн - заборгованість за кредитом; 25 048,26 грн - заборгованість за відсотками. Щодо кредитного договору №1001343331301 від 26 червня 2019 року. Згідно заяви №1001343331301 від 26 червня 2019 року відповідач просив видати кредит в розмірі 50 000,00 грн, строком на 36 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3,99%, розмір процентної ставки 0,01%. Також в заяві наведено графік внесення платежів за періоди з 26 червня 2019 року по 26 червня 2022 року. Одночасно з договором відповідач підписав власноручним підписом Паспорт споживчого кредиту, де зазначена інформація про контактні дані кредитодавця, про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, про орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача, про порядок повернення кредиту, про додаткову інформацію та про інші важливі правові аспекти. З виписки особового рахунку та розрахунку заборгованості за період з 26 червня 2019 по 06 жовтня 2024 року встановлено, що [PERSON] користувався кредитними коштами, розраховувався кредитною карткою за послуги, здійснював покупки, знімав готівку, а також погашав заборгованість. Оскільки у вказаній заяві про приєднанні до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб зазначена відсоткова ставка за кредитом та його ліміт, умови користування кредитним лімітом, а також в матеріалах справи наявні докази користування відповідачем кредитними коштами та обґрунтований розрахунок заборгованості, тому суд дійшов висновку, що позивач довів свої вимоги про наявність у відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором №1001343331301 від 26 червня 2019 року на загальну суму 41 591,17 грн, з яких: 41 572,28 грн - заборгованість за кредитом; 18,89 грн - заборгованість за відсотками. Щодо заборгованості по комісії за обслуговування кредитної заборгованості за вказаним кредитним договором, то суд зазначає таке. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Положеннями п. 5.7.3 частини 5 розділу 2 Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб визначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касові операції щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості сплачується щомісячно в термін сплати процентів за користування споживчим кредитом за відповідний розрахунковий період у розмірі, вказаному в заяві на приєднання до договору, від початкової (наданої) суми споживчого кредиту. Однак суд вважає, що оскільки Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не підписана відповідачем, тому не може вважатись частиною договору приєднання з яким відповідач погодився. Окрім того, в заяві №1001343331301 від 26 червня 2019 року про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговування кредитної заборгованості (списання, зарахування кредитної заборгованості, розрахунково-касові операції, надання консультативних та інформаційних послуг) за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення заяви №1001343331301 від 26 червня 2019 року про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Подібний висновок викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21. Отже заборгованість в розмірі 30 182,40 грн заявлена позивачем по комісії за обслуговування кредитної заборгованості за кредитним договором №1001343331301 від 26 червня 2019 року не підлягає стягненню з відповідача. Щодо розподілу судових витрат Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи встановлено, що позовна заява подана через систему «Електронний суд» та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір позивачем сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 414 від 11 грудня 2024 року. Враховуючи часткове задоволення судом позовних вимог на суму 111 202,74 грн , що становить 78,65 % від ціни позову ( 111 202,74 грн х 100% : 141 385,14 грн), тому розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, становить 1 905,22 грн судового збору ( 2 422,40 грн х 78,65 % : 100 %).

Outcome: partial