Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача. 29.07.2025 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області звернулось Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. № 4) із позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості у розмірі 106 269,76 грн. та судових витрат по справі. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 09.09.2019 між «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви №2013011440001 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якого відповідач отримав кредит на картковий рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 3 000,00 грн, який було збільшено до 34 588,62 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої зобов`язання згідно з договором у повному обсязі. Зобов`язання щодо повернення кредитних коштів позичальник належним чином не виконував,у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість станом на 09.04.2025, яка складає - 71 199, 73 грн, з яких: 33 125,92 грн. - заборгованість за кредитом; 38 073,80 грн. - заборгованість за відсотками, 00,00 грн. - заборгованість за комісією. Крім того, 24.02.2023 між «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 26 777,81 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів позичальник належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі - 35 070,03 грн., яка складається із: заборгованість за кредитом 26 033,13 грн.; заборгованість за процентами 3,27 грн.; заборгованість за комісією 9 033,63 грн. Банком позичальнику направлено письмову вимогу про сплату заборгованості, однак у добровільному порядку позичальник відмовляється від погашення боргу, тому позивач звернувся до суду. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплати процентів та заборгованості за комісією за вказаними договорами становить у розмірі 106 269,76 грн. 2.Процесуальні дії у справі, клопотання сторін Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Журавського В.В. від 01.08.2025, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд за підсудністю до Богуславського районного суду Київської області (а.с. 126-127). 03.09.2025 цивільна справа надійшла до Богуславського районного суду Київської області (а.с.131). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 03.09.2025 головуючою суддею визначено суддю Буравову К.І. (а.с. 132). 04.09.2025 у відповідності до ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суддя звернулася до відділу надання адміністративних послуг Медвинської сільської ради щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] (а.с.133). Станом на 28.11.2025 відповідь на запит до суду не надійшла. Суддею здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру та отримано інформація щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача. Згідно з відповіді № 2063029 від 28.11.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 135). Встановивши невідповідність заяви вимогам ЦПК України, 07.12.2025 суддя постановила ухвалу про залишення позову без руху з наданням строку для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали (а.с.137-139). 15.12.2025 через підсистему «Електронний суд» представник позивача Донцова Є.О. подала до суду заяву про усунення недоліків, до якої було долучено докази надсилання відповідачу документів, а саме: опис вкладення від 15.12.2025 з поіменним переліком документів, надісланих Козакевичу В.М. та квитанцію №1858883 від 15.12.2025 ТОВ «Поштова служба «Е-Пост» про сплату рахунку за послуги друку та доставки (а.с.142). Ухвалою судді від 07.01.2026 позовну заяву АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором повторно залишено без руху, у зв`язку з тим, що представник позивача не усунув недоліки позовної заяви у спосіб, визначений судом, подавши неналежні докази надсилання відповідачу копії позовної заяви з доданими до неї документами (а.с.151-153. З довідки про доставку електронного листа вбачається, що копію ухвали суду від 07.01.2026 про залишення позовної заяви без руху було доставлено 09.01.2026 о 07:24:34 до електронного кабінету одержувача - АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (а.с.154). З огляду на правила обчислення процесуальних строків, передбачених ЦПК України, позивач мав усунути недоліки позовної заяви до 19.01.2026 включно. 14.01.2026 через підсистему «Електронний суд» представник позивача Донцова Є.О. подала до суду заяву про усунення недоліків. (а.с.156) Таким чином, на виконання ухвали від 07.01.2026 позивач усунув недоліки у встановлений законом строк. Ухвалою судді від 15.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 12 лютого 2026 року о 11 год. 11 хв., яке в подальшому було викладено на 09 березня 2026 року о 15 год. 30 хв. (а.с. 164-166). У судове засідання, призначене на 12.02.2026, 09.03.2026, представник позивача не з`явився, позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У прохальній частині позовної заяви представник позивача просив розгляд справи проводити за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання, призначене на 12.02.2026, 09.03.2026, не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв, клопотань, чи повідомлень про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Крім того, відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18, від 30 листопада 2022 року у справі №759/14068/19 та від 30 листопада 2022 року у справі № 725/486/22, суд, який здійснює комунікацію з учасником справи через повідомлені ним засоби зв`язку, діє правомірно та добросовісно, а тому застосовується презумпція обізнаності особи про направлені їй судові повідомлення. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, однак своїм процесуальним правом на участь у судовому розгляді не скористався. Згідно з частиною другою статті 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової конституційного принципу верховенства права, це зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову та вживати заходів для реалізації свого права на захист. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права та фактичне самоусунення від участі у справі. Суд бере до уваги, що учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах судового розгляду, що стосуються безпосередньо його прав та обов`язків, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі надані внутрішнім законодавством засоби для прискорення процедури слухання. Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, викладеною, зокрема, у рішенні у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховний Суд від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22), відповідно до якої пасивна поведінка сторони у процесі, зокрема відсутність зацікавленості у перебігу справи, не може розцінюватися як підстава для покладення на суд обов`язку відкладати розгляд справи або створювати умови для штучного затягування судового процесу. Отже, відповідач зобов`язаний добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а їх невиконання не може перешкоджати суду у здійсненні правосуддя та забезпеченні розгляду справи у розумний строк. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2022 року у справі № 175/4075/18 (провадження № 61-5401св22), якщо належним чином повідомлені сторони чи їх представники не з`явилися у судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він має право, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. При цьому відкладення розгляду справи є правом суду, а не його обов`язком, і застосовується лише у разі неможливості вирішення спору у відповідному судовому засіданні без участі сторін за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідач не з`явився на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи у його відсутності не надав, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалою від 09.03.2026 вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів, перейшовши на стадію ухвалення рішення, яке буде проголошене 13.03.2026 року о 15 год. 00 хв. (а.с.176). 3.Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 09.09.2019 [PERSON] звернувся до «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» із метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №2013011440001 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На підставі вказаної Анкети-Заяви відповідачу видано платіжну картку, як засіб доступу до банківського рахунку, відкрито рахунок та надано кредит у вигляді кредитної лінії на платіжну картку у розмірі 3 000, 00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 47,88% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті, Тарифами Банку складає між ним і банком кредитний договір. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, однак зобов`язання за кредитним договором не виконав. Згідно з умовами договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором. Згідно паспорту споживчого кредиту відповідачу надається споживчий кредит в сумі 3 000,00 грн. строком на 12 місяців. Зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на такий самий строк уразі відсутності заперечень будь-якої із сторін, зі сплатою фіксованої ставки: 47, 88 % річних. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит. Відповідач умови договору не виконав, тому у зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором №2013011440001 від 09.09.2019, відповідач згідно наданого позивачем розрахунку має станом на 09.04.2025 заборгованість у розмірі 71 199, 73 грн. з яких: 33 125,92 грн. заборгованість за кредитом; 38 073,80 грн. заборгованість за відсотками, 00,00 грн. заборгованість за комісією. Крім цього, [PERSON] звернувся до АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» із метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №1011306604 від 24.02.2023, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На підставі вказаної Анкети-Заяви відповідачу видано платіжну картку, як засіб доступу до банківського рахунку, відкрито рахунок та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміт на у розмірі 26 777,81 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, та розміром комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,4 %. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті, Тарифами Банку складає між ним і банком кредитний договір. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, однак зобов`язання за кредитним договором не виконав. Згідно з умовами договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит. Відповідач умови договору не виконав, тому у зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором №1011306604 від 24.02.2023, відповідач згідно наданого позивачем розрахунку має станом на 09.04.2025 заборгованість у розмірі 35 070,03 грн., яка складається із: заборгованість за кредитом 26 033,13 грн.; заборгованість за процентами 3,27 грн.; заборгованість за комісією 9 033,63 грн. Таким чином, підписавши вказані заяви, відповідач підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «Перший Український Міжнародний Банк»:pumb.ua, у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть йому бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодилася з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, у тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку). Згідно паспорту споживчого кредиту відповідачу надається споживчий кредит в сумі 26777,81 грн. строком на 36 місяців, зі сплатою фіксованої ставки: 00, 01 % річних. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в кредит. Факт отримання та користування кредитними коштами підтверджується випискою по особовому рахунку [PERSON] , відкритому на його ім`я за період з 09.09.2019 по 09.04.2025, де вбачається рух коштів по рахунку відповідача та платіжною інструкцією №TR/62998834/68952/25578 від 24.02.2023 (а.с. 67-105, 52). У добровільному порядку вказана заборгованість відповідачем не погашена. Як вбачається з матеріалів справи, 10.04.2025 на адресу відповідача було направлено письмову вимогу (повідомлення) про добровільну сплату заборгованості, яка залишилась без виконання (а.с. 47). На підтвердження позовних вимог позивачем також до матеріалів позовної заяви долучено копії: паспорту та картки платника податків [PERSON] ; публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з додатками; виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань щодо АТ «ПУМБ та статут АТ «ПУМБ». Позивач, просив стягнути загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за договорами а заборгованості за комісією 106 269, 76 грн. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідача суду не надав, крім того не надав на спростування користування ним наданими йому кредитними коштами, а також не подав будь-яких доказів на спростування наданого розрахунку заборгованості. 4. Застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до статті 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Законом України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення договорів в мережі, процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до вимог статей 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Разом з тис, в силу вимог статей 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 5.Мотиви та висновки суду Таким чином, судом встановлено, що сторони узгодили розмір кредитів, грошову одиницю, в якій надано кредити, строки та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення вказаних Договорів. Судом встановлено, що відповідач з умовами договорів був ознайомлений, підписав заяви і отримав кредитні кошти, однак умови договорів порушив. Суд враховує, що матеріали справи не містять відомостей про те, що у даній справі зазначені договори у встановленому законом порядку оспорювався чи визнавалися недійсними. Водночас, суд зазначає, що відповідач доводів позивача про визначений ним розмір заборгованості не спростував, контррозрахунку заборгованості не зробив, доказів сплати заборгованості за кредитними договорами до суду не подав. Матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем умов кредитних договорів щодо повернення кредитних коштів (тіла кредиту) та сплати відсотків, а тому позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за основною сумою боргу (тіло кредиту) в розмірі 59 159, 05 (33 125,92 +26 033,13) грн. та відсотків в сумі 38 077, 08 (38 073,81+3,27) грн. підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення комісії в сумі 9 033,63 грн., суд звертає увагу на наступне. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено у наступній редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набранням чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено комісію за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. У цій справі суд встановив, що позивач та відповідач уклали договір про споживчий кредит №1011306604 від 24.02.2023, згідно з якою банк надав відповідачу кредит на споживчі потребу розмірі 26 777,81 грн. строком на 36 місяців зі сплатою фіксованої ставки: 0, 01 % річних. Відповідно до пункту 5 Договору, встановлено сплату щомісячної комісійної винагороди за обслуговування кредиту в сумі 1,4 % від суми кредиту. Згідно з заявою про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорту споживчого кредиту, які містять графіки платежів та підписані відповідачем вбачається, що банком при укладенні кредитного договору з відповідачем не деталізовано за що саме нараховується комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Таким чином, позивачем не надано доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх із споживачем безпосередньо при укладенні кредитного договору №1011306604 від 24.02.2023. При цьому, ставка щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості (комісії) у розмірі 1,4 % значно перевищує загальний розмір процентів за користування кредитом 0,01 %. А тому, вказані розміри плати за обслуговування кредиту, на думку суду, у порівнянні з розмірами процентів можна визнати не справедливими. Крім того, зміст наведених пунктів договору свідчить про те, що банком, як кредитором, не конкретизований зміст та перелік послуг, за надання яких встановлюється можливість нарахування комісії. Отже, банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору №1011306604 від 24.02.2023. Суд наголошує, що умови угод, їх укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Як наголошено у висновках Верховного Суду України в постановах від 16 листопада 2016 року (справа № 6-1746цс16), від 06 вересня 2017 року (справа № 6-2071цс16) і підкреслено у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року (справа № 666/4957/15-ц), з посиланням на пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зміст якого кореспондується до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що до змісту складової частини кредитного договору №1011306604 від 24.02.2023 було закладено умови зі сплати позичальником комісії, зокрема за обслуговування кредитної заборгованості, як за дії, вчинювані на власну користь Банком, що є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.11, ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Із поданого позивачем детального розрахунку заборгованості за кредитним договором №1011306604 від 24.02.2023 станом на 09.04.2025 (а.с. 55) судом встановлено, що відповідачу період з 24.03.2023 по 27.03.2025 нараховано комісію на загальну суму 9 408, 52 грн, яка не передбачена умовами кредитного договору. Крім того, відповідачем сплачені кошти у розмірі 374, 89 грн, які були зараховані у рахунок погашення зазначеної плати, та підлягають перезарахуванню в рахунок погашення заборгованості за відсотками. За таких обставин суд вважає, що оскільки, згідно з наданими банком випискою по рахунку та розрахунку заборгованості, у рахунок погашення боргу за нікчемною умовою кредитного договору (сплата комісій) відповідач сплатила 374,89 грн., тому на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором, виходячи з такого розрахунку: 59 159, 05 грн. (заборгованість за тілом); 37 702,19 грн. (заборгованість за відсотками). Таким чином, з урахуванням виключення неправомірно нарахованих сум комісії та перезарахування здійснених платежів, заборгованість відповідача за кредитним договором складає - 96 861,24 грн. 6. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати у виді судового збору за подання цієї позовної заяви в розмірі 2 422,40 грн. (а.с.15). Відповідно до правил частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог на суму 96 861 грн 24 коп., що становить 91, 15 % від загального розміру заявлених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 208 грн 01 коп (2 422,40/100*91,15%), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial