Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Плотицю В.В. подано до суду заяву про продовження обмежувального припису. Просить Продовжити на 6 (шість) місяців обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , яким визначити наступні заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонити наближатися ближче ніж на 10 м до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , [INFO] , яка проживає на [ADDRESS] , та працює вчителем в Липовецькому ліцеї №2 Липовецької міської ради Вінницької області. В обґрунтування заяви посилалася на те, що рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 22.09.2025 по справі №136/1796/25 було задоволено заяву [PERSON] . Видано обмежувальний припис відносно [PERSON] [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , встановлено наступний захід тимчасового обмеження прав громадянина відносно [PERSON] , а саме: заборонити наближатися ближче ніж на 10 м до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , [INFO] . Постановою Вінницького апеляційного суду від 24 грудня 2025 року Апеляційну скаргу [PERSON] було залишено без задоволення. Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 22.09.2025 у даній справі залишено без змін. Вважає, що обмежувальний припис має бути продовжений на строк 6 місяців з огляду на наступне: 23 вересня 2025 року о 11:02 [PERSON] , всупереч судовому рішенню про встановлення обмежувального припису, прибув за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У той момент [PERSON] перебувала на кухні. Почувши, що в будинку хтось є, вона, виконуючи рекомендації гарячої лінії з питань протидії домашньому насильству, увімкнула відеозапис на своєму телефоні. Коли вона відчинила двері кухні, то побачила, як зі сторони її спальні вийшов [PERSON] . Він знімав її на телефон, після чого грюкнув дверима та вийшов на подвір`я, зачинивши двері на ключ. Надалі [PERSON] ходив подвір`ям, заходив до сараю, відкрив ворота та заїхав автомобілем на територію подвір`я. Зупинивши автомобіль навпроти гаража, він завантажив у нього газовий балон та інші речі, після чого зайшов до гаража, взяв звідти речі та виїхав із подвір`я. Зі слів [PERSON] , [PERSON] знав, що вона перебуватиме вдома у цей час, оскільки раніше вже вчиняв подібні конфліктні візити. Його дії були спрямовані на демонстрацію того, що він не збирається виконувати обмежувальний припис, а також на психологічний тиск і залякування заявниці. Пізніше того ж дня [PERSON] вдруге прибув до місця проживання заявниці у її відсутність. Повернувшись додому, [PERSON] виявила відсутність газової плити BEKO CSG 62110 DW та інших речей. На місці цієї плити була встановлена стара плита, яка раніше знаходилася у літній кухні. Заявниця викликала поліцію. Також вона повідомила працівників поліції, що раніше [PERSON] погрожував спалити її разом із будинком та вже вчиняв дії, пов`язані зі створенням витоку газу. За порадою працівників поліції вона викликала аварійну газову службу (заявка №418). Працівники служби виявили витік газу біля приєднання шлангу до плити, склали акт та здійснили фотофіксацію. Заявниця вважає, що ці дії були вчинені [PERSON] умисно, що створювало реальну загрозу життю та здоров`ю її та їхньої доньки. Ще раніше, 02 вересня 2025 року, за фактом погроз її життю та здоров`ю було відкрито кримінальне провадження №12025025060000102 за ч.1 ст.129 КК України, у якому [PERSON] визнано потерпілою. 06 жовтня 2025 року до поліції надійшла ухвала Липовецького районного суду щодо внесення відомостей до ЄРДР за фактом порушення [PERSON] обмежувального припису від 22.09.2025. 07 жовтня 2025 року відомості були внесені до ЄРДР за №12025025060000111 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України. 8 жовтня 2025 року близько 11:40 [PERSON] , перебуваючи у своїй спальні, почула, що в будинку хтось є. Вона увімкнула відеозапис та вийшла у коридор. У цей момент із кухні до коридору зайшов [PERSON] . Побачивши заявницю, він пройшов повз неї до зали, зачинив двері та показав їй образливий жест. Після цього він продовжував пересуватись будинком, а згодом вийшов на подвір`я. Там стояв його автомобіль марки Audi, номер [NUMBER] . [PERSON] виносив із сараю речі, які були спільно нажитими. [PERSON] викликала поліцію. Побачивши її, [PERSON] почав знімати відео на телефон та стверджував, що це вона підходить до нього, а не він до неї. Після прибуття працівників поліції він заявляв, що заявниця є сторонньою особою, яка проживає у його будинку. У рамках кримінального провадження була проведена судова психологічна експертиза, згідно з висновком якої встановлено, що внаслідок систематичних дій [PERSON] . [PERSON] зазнала моральних страждань та психотравмуючого впливу. Крім того, 24 жовтня 2025 року [PERSON] подав заяву про припинення газопостачання до будинку, посилаючись на нібито неплатоспроможність. Проте працівники газової служби підтвердили, що заборгованість відсутня, а всі платежі здійснювала [PERSON] . Заявниця вважає такі дії проявом економічного насильства, оскільки вони спрямовані на позбавлення її та доньки можливості користуватися життєво необхідними умовами проживання. Так, описані вище дії [PERSON] вчиняються систематично, то і на цей раз, вчиняючи економічне насильство: привселюдно виганяючи [PERSON] з будинку, здійснюючи різноманітні дії по припиненню газопостачання до будинку, в якому [PERSON] проживає, [PERSON] завдав шкоди психічному здоров`ю Заявниці. В свою чергу діючий обмежувальний припис, та наслідки у вигляді відкриття кримінального провадження, дозволяють [PERSON] відчувати себе в безпеці, та мають стримуючий характер відносно [PERSON] , протиправна поведінка якого у порівнянні з часом до видачі судом обмежувального припису скоротилася в рази. Підсумовуючи вищевикладене, вважаємо, з метою попередження можливих ризиків, враховуючи умисну винну поведінку [PERSON] саме обмеження прав громадянина [PERSON] , а саме: заборонити наближатися ближче ніж на 10 м до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , [INFO] є достатнім та необхідним заходом, що ж стосується строку, строк продовження обмежувального припису як шість місяців є необхідним, у тому числі для запобігання подальшого розвитку конфлікту, захисту здоров`я постраждалих осіб. У судовому засіданні заявниця та її представник підтримала свою заяву, з наведених вище обставин. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо продовження обмежувального припису, вказуючи, що це лише для того робиться, щоб виселити його з будинку. В подальшому змінив позицію, вказуючи що не заперечує проти дії припису, однак просить виключити з нього житловий будинок. Вів себе суперечливо, нестримано, місцями агресивно, намагаючись навіть в судовому засіданні принизити заявницю. Представник заінтересованої особи висловив думку, щодо зменшення строку дії продовження діїі припису з 6 місяців до 2-3. Суд, вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у них докази та надавши їм оцінку, дійшов наступних висновків. Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 22.09.2025 по справі №136/1796/25 було задоволено заяву [PERSON] . Видано обмежувальний припис відносно [PERSON] [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , встановлено наступний захід тимчасового обмеження прав громадянина відносно [PERSON] , а саме: заборонити наближатися ближче ніж на 10 м до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , [INFO] . Постановою Вінницького апеляційного суду від 24 грудня 2025 року Апеляційну скаргу [PERSON] було залишено без задоволення. Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 22.09.2025 у даній справі залишено без змін. Факт невиконання обмежувального припису та продовження психологічного насильства був зафіксований вже після його останнього продовження, що свідчить про ігнорування кривдником законних вимог. 02 вересня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за № 12025025060000102 від 02.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України. 06 жовтня 2025 року через секретаря за вх. № 94015-2025 від 06.10.2025 до чергової частини ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області надійшла Ухвала Липовецького районного суду Вінницької області від 02 жовтня 2025 року про внесення відомостей до ЄРДР за скаргою [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] про те, що [PERSON] , 23.09.2025 порушив обмежувальний припис виданий Липовецьким районним судом від 22.09.2025, щодо заборони наближення ближче ніж 10 метрів до місця перебування, проживання [PERSON] . Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених ЗУ ''Про запобігання та протидію домашньому насильству''. Відповідно до п. п. 3, 7 ч. 1ст. 1 Закону України ''Про запобігання та протидію домашньому насильству'', домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення ЗУ ''Про запобігання та протидію домашньому насильству'', обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Згідно ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні; у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених ЗУ ''Про запобігання та протидію домашньому насильству'' на строк від одного до шести місяців. Відповідно до ст. 26 Закону України ''Про запобігання та протидію домашньому насильству'', обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. У разі порушення кримінального провадження у зв`язку з вчиненням домашнього насильства перелік заходів щодо тимчасового обмеження прав або покладення обов`язків на особу, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, або визнана винною у його вчиненні, а також порядок застосування таких заходів визначаються Кримінальним кодексом України та Кримінальним процесуальним кодексом України. Згідно із ч. 3 ст. 26 Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Відповідно до ст. 350-7 ЦПК України - за заявою осіб, визначених ст. 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою ст. 350-6 цього Кодексу. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 листопада 2018 року (касаційне провадження № 61-19328св18) в результаті перегляду справи № 756/2072/18. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд усвідомлює, що достатньою підставою для задоволення такої заяви є існування обґрунтованого побоювання вчинення такого насильства зі сторони заінтересованої особи у майбутньому, що у цій справи доведено. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». У постанові Верховного Суду від 28.04.2020 року у справі за N 754/11171/19 зазначено, що при вирішенні питання щодо застосування обмежувального припису суд на підставі встановлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Дослідивши надані заявницею докази, суд вважає, що факт вчинення [PERSON] дій, пов`язаних із домашнім насильством, стосовно [PERSON] після винесення судом рішення про встановлення обмежувального припису на строк шість місяців, знайшов своє підтвердження, а викладені заявницею у заяві про продовження обмежувального припису обставини такими, що не спростовані належними та допустимими доказами, а відтак - урахувавши характер вчинених заінтересованою особою дій, існування високого рівня вірогідності продовження чи повторного вчинення ним домашнього насильства щодо заявниці, враховуючи навіть його поведінку в судовому засіданні, суд приходить до висновку щодо необхідності продовження обмежувального припису стосовно кривдника на строк шість місяців. Зазначений строк продовження обмежувального припису, з огляду на обставини цієї справи, є достатнім та обґрунтованим. Відповідно до приписів пункту 10 частини першої статті 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду.

Outcome: approved