Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

19 лютого 2026 року [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що вона з 16 травня 2013 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, актовий запис № 5. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказуючи, що подружні відносини між ними фактично припинені протягом останніх шістнадцяти місяців, проживають окремо, їхній шлюб існує лише формально, просила позов задовольнити та шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена (а. с. 18), 23 березня 2026 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує із викладених у ньому підстав та просить справу розглядати за її відсутності (а. с. 19). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи в контексті положень частини одинадцятої статті 128 ЦПК України був належним чином повідомлений (а. с. 16, 17), про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подавав. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 23 березня 2026 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною першою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом частин третьої та четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони з 16 травня 2013 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, актовий запис № 5 (а. с. 4). Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 5, 6). Позивачка та відповідач подружніх відносин не підтримують протягом останніх шістнадцяти місяців, спільного господарства не ведуть та їхній шлюб існує лише формально. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального права, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1331 гривень 20 копійок. На підставі викладеного, статей 24, 55, 56, 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved