Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення надміру виплачених коштів, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 11 січня 2023 року до Управлінні праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам звернувся [PERSON] , [INFO] . Відповідач на момент виникнення спірних відносин був внутрішньо переміщеною особою, підтвердженням чого є довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11.01.2023 № 6339-5002499140. Діаковським до заяви від 11.01.2023 додано копію Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 15.06.2020 № 852877, серії 12 ААБ, відповідно до якої [PERSON] має статус особи з інвалідністю з дитинства ІІ групи. Враховуючи вищезазначену обставину відповідно до положень п. 3 Порядку Відповідачу було призначено допомогу на проживання з 01.01.2023 в розмірі 3000 грн. щомісяця, яка в подальшому неодноразово продовжувалась, відповідно до вимог Порядку За результатами здійсненої верифікації особової справи [PERSON] було з`ясовано, що Відповідач під час отримання допомоги перебував за кордоном більш як 30 календарних днів підряд. Разом з тим, Управлінням праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області 15.01.2025 направлено лист за № 01-01-27/02/315 до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про надання відомостей щодо перетину державного кордону України (виїзд/в`їзд на територію України) [PERSON] , 1999 р.н. (РНОКПП [NUMBER] ). 21.01.2025 до Управління надійшла відповідь від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, відповідно до якої [PERSON] 19.06.2023 перетнув державний кордон України (виїхав) та у термін, який дозволяє перебувати за кордоном (до 30-ти календарних днів) та не призводить до негативних наслідків для Відповідача не повернувся. Крім того, інформації щодо в`їзду на територію України після 19.06.2023 Діаковським відсутня. Враховуючи те, що відповідно до Порядку нарахування та виплата допомоги отримувачу припиняються починаючи з місяця, що настає за місяцем повернення до покинутого місця проживання або виїзду за кордон на постійне місце проживання, або з місяця, у якому строк перебування за кордоном перевищив 30 календарних днів підряд або більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги Відповідач втратив право на отримання допомоги на проживання з серпня 2023 року (перетин кордону 19.06.2023). Отже, Відповідач протягом серпня 2023 року - січня 2025 року неправомірно отримував допомогу на проживання внутрішньо переміщеної особи, як особа з інвалідністю з дитинства, в сумі 3000 грн. щомісяця. У зв`язку із вищезазначеним, Управлінням праці та соціального захисту населення міської ради здійснено розрахунок переотриманої допомоги відповідачем. Сума, яка підлягає поверненню Відповідачем до державного бюджету складає 54 000 грн. На підставі вищевикладеного, просить стягнути з відповідача кошти, виплачені надміру у вигляді допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам в сумі 54000 гривень, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 гривень. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, просила розгляд справи проводити за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, судовою повісткою про виклик, причину неявки суду не повідомив. Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, доходить до такого. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування /ч. 1 ст. 77 ЦПК України/. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення /ч. 2 ст. 77 ЦПК України/. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування /ч. 4 ст. 77 ЦПК України/. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи /ч. 1 ст. 79 ЦПК України/. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Судом встановлено, що 11.01.2023 відповідач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. У заяві відповідач зазначив, що усвідомлює, що наведені ним відомості, які вплинули на надання допомоги, будуть перевірені згідно із законодавством, а також те, що вона ознайомлена із умовами надання допомоги. На підставі вказаної заяви відповідача взято на облік як внутрішньо переміщених осіб за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 11.01.2023 № 6339-5002499140 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Рішенням Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області від 12.01.2023 № 1551029404-2023-1 на підставі поданих документів було прийнято рішення про призначення відповідачу допомоги переміщеним особам на проживання у розмірі 3000 грн. 15.01.2025 до Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області надійшла відповідь від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби, згідно з якою встановлено, що відповідач 19.06.2023 перетнув державний кордон України (виїхав) та станом на 20.01.2025 не повернувся. 27.01.2025 Управлінням праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області було направлено відповідачу повідомлення про надміру перераховану/виплачену допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 54000 грн. за період з серпня 2023 року по січень 2025 рік. Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначені гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України« Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону /ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»/. Механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам здійснюється відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332. Згідно п. 2 Порядку №332, допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначені в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми є Підтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204. Відповідно п. 3 Порядку №332, допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 р. включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей 3000 гривень; для інших осіб 2000 гривень. Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням. Внутрішньо переміщені особи несуть відповідальність за достовірність інформації, наданої для отримання допомоги /п. 5 Порядку/. Пунктом першим постанови Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2022 року № 457 «Про підтримку окремих категорій населення, яке постраждало у зв`язку з військовою агресією рф проти України» установлено, що для підтримки окремих категорій населення, яке постраждало у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, надається внутрішньо переміщеним особам, відомості про яких включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, - допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332. Згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №709 «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб» встановлено, що з 1 серпня 2023 р. виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога), які перемістилися з територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (далі - перелік територій), щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації, а також особам, у яких внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, зруйноване або непридатне для проживання житлове приміщення та яким допомогу було призначено відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. № 332 Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (Офіційний вісник України, 2022 р., № 26, ст. 1418), продовжується автоматично на один шестимісячний період. Згідно п. 22 Порядку №332,з метою встановлення права на призначення/продовження виплати допомоги уповноваженій особі/отримувачу Мінсоцполітики передає Мінфіну відповідну інформацію для здійснення верифікації відповідно до Закону України Про верифікацію та моніторинг державних виплат. Верифікація здійснюється шляхом перевірки інформації, наданої уповноваженою особою, з урахуванням даних, що обробляються стосовно них в інформаційно-аналітичній платформі електронної верифікації та моніторингу, на відповідність вимогам, визначеним у цьому Порядку. За результатами верифікації Мінфіну інформації щодо осіб Мінфіном передаються рекомендації Мінсоцполітики для подальшого завантаження до електронних систем Мінсоцполітики. Відповідно до п. 6 Порядку № 332, якщо отримувач або уповноважена особа повернувся до покинутого місця проживання, виїхав на тимчасове чи постійне місце проживання за кордон або перебуває за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, він зобов`язаний повідомити про такі обставини органу соціального захисту населення/уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради/центру надання адміністративних послуг за місцем перебування на обліку або надіслати заяву з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням кваліфікованого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису). За наявності технічної можливості отримувач допомоги за наявності реєстраційного номера облікової картки платника податків подає повідомлення про відмову від допомоги засобами Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія). Нарахування та виплата допомоги отримувачу припиняється починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому стало відомо щодо його повернення до покинутого місця проживання, або з місяця виїзду за кордон на постійне місце проживання, або з місяця, що настає за місяцем, у якому строк перебування за кордоном перевищує 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, або 60 та 90 календарних днів відповідно, в разі прийняття рішення про збільшення зазначеного строку за наявності обґрунтованих причин. Згідно з п.9 Порядку №332, уповноважена особа зобов`язана протягом 14 календарних днів після виникнення змін, які впливають на визначення права на отримання допомоги, поінформувати про це засобами поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису) орган соціального захисту населення, уповноважену особу виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центр надання адміністративних послуг. Відповідно до п. 29 Порядку №332, у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки орган соціального захисту населення вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку. Кошти надміру перерахованої (виплаченої) допомоги повертаються отримувачами на небюджетні рахунки органів соціального захисту населення, відкриті в Казначействі. Повернуті кошти, перерахування (виплату) яких проводило Мінсоцполітики, протягом 15 робочих днів місяця, що настає за місяцем, в якому були повернуті кошти, але не пізніше ніж 26 грудня поточного року, орган соціального захисту населення перераховує на рахунок Мінсоцполітики, відкритий в Казначействі, з розподілом коштів за місяцями та роками, в яких проводилася відповідна виплата. Повернуті кошти Мінсоцполітики використовує з дотриманням бюджетного законодавства. Орган соціального захисту населення інформує щомісяця до 5 числа наступного періоду територіальний орган Нацсоцслужби про повернення надміру виплачених коштів допомоги отримувачами та банками за формою, яка визначена Нацсоцслужбою Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1212ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Таким чином, повернення надмірно виплаченої суми щомісячної допомоги передбачає стягнення зазначеної суми у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини набувача, зокрема внаслідок його недобросовісності, що може бути у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Як установлено судом, відповідач перебував на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області та з серпня 2023 року по січень 2025 року отримав допомогу як внутрішньо переміщеній особі на проживання у розмірі 3 000 грн в місяць. Водночас, відповідач 19.06.2023 перетнув державний кордон України та не повернувся в Україну. Отже, з серпня 2023 року відповідач втратив право на отримання допомоги. Доказів, що відповідач повідомляв про цю обставину позивача матеріали справи не містять. Про перебування відповідача за кордоном понад установлений законом строк позивачу стало відомо лише в січня 2025 року, внаслідок чого відповідачу без належних правових підстав виплачено допомогу на проживання у сумі 54000 грн. за період з серпня 2023 року по січень 2025 року включно. Положеннями пункту 29 Порядку встановлено, у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. У разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки орган соціального захисту населення вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку. Відомостей про те, що відповідач добровільно повернув кошти позивачу, суду надано не було. Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, доходить висновку про задоволення позову, оскільки відповідач знав про обставини, що можуть вплинути на отримання щомісячної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та не повідомив позивача про них, що є зловживанням з його боку, у зв`язку з чим кошти у розмірі 54 000,00 грн. підлягають безумовному поверненню відповідачем позивачу, як набуті без достатньої правової підстави. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений останнім при подачі позову.

Outcome: approved