Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона разом з сином [PERSON] на правах членів сім`ї з покійним чоловіком [PERSON] на підставі виданого йому ордеру від 03.04.1984 №343 зареєстровані в квартирі [ADDRESS] . Загалом у квартирі зареєстровані 4 особи: позивач та її чоловік [PERSON] з 15.06.1984, син [PERSON] з 06.03.1997 та онука позивача [PERSON] з 27.07.2010. Син не проживає в квартирі з 2006 року, там відсутні його речі, в 2009 році ним набуто громадянство РФ. Витрат на утримання житла він не несе. Вона є пенсіонером та її пенсія складає 3976,93 грн, пільг на житло не має, тому витрати з утримання квартири є для неї значним тягарем. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою. Ухвалою суду від 31.10.2024 попереднім складом суду відкрите загальне позовне провадження у справі. 10.07.2025 ухвалою суду справу прийнято до провадження після заміни складу суду та призначене підготовче засідання. Ухвалою від 16.09.2025 за клопотанням представника позивача адвоката Іванової В.М. витребувані докази відомості про наявність актового запису про смерть [PERSON] . Ухвалою від 16.09.2025 до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору залучено Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради. Ухвалою від 26.11.2025 закрите провадження у справі в частині позовних вимог до [PERSON] через його смерть та закрите підготовче провадження з призначенням справи до розгляду по суті. Представником позивача подана суду заява про підтримання позовних вимог зі згодою на ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом неодноразово в порядку, передбаченому ЦПК України. Будь-яких заяв або клопотань відповідач суду не прямував, про свою позицію у справі не повідомив. Третя особа правом подати письмові пояснення (заперечення) щодо позовних вимог не скористалася, представника для участі в судовому засіданні не спрямувала. В судовому засіданні 12.03.2026 у зв`язку із повторною неявкою відповідача, який повідомлявся належним чином про час та місце судового розгляду, врахувавши відсутність відомостей про його позицію у справі, неподання ними відзиву та згоду сторони позивача на проведення заочного розгляду справи, судом постановлено розглядати дану справу з ухваленням заочного рішення в порядку статей 280-282 ЦПК України. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 03.04.1984 [PERSON] виконкомом Бабушкінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська виданий ордер на право зайняття квартири [ADDRESS] (наразі Дніпрі) родиною з чотирьох осіб, в т.ч. [PERSON] дружина, [PERSON] дочка, [PERSON] син. 04.12.1998 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, а [INFO] [PERSON] помер, про що складено актовий запис №114 від 03.06.2019 відділом РАЦС по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах ГТУЮ у Дніпропетровській області. Станом на 16.04.2024 у вказаній квартирі зареєстроване місце проживання позивача, її чоловіка [PERSON] , сина [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією паспорту № [NUMBER] [PERSON] з є громадянином РФ. Актом від 15.08.2024 ОСББ «Тополина 17» підтверджено, що [PERSON] не проживає в квартирі з 2006 року. Позивач [PERSON] є пенсіонером та розмір її пенсії становить 3976,93 грн на місяць, на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області вона як отримувач субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг не перебуває. Згідно з наданими банківськими квитанціями [PERSON] самостійно несе витрати з утримання квартири та сплати житлово-комунальних послуг. 13.08.2024 вона звернулася до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради із заявою про зняття зареєстрованого місця проживання [PERSON] , але отримала відмову в цьому. Вирішуючи справу, суд виходить з того, що положеннями ст.47 Конституції України та ст.9 ЖК України гарантоване право громадянина на житло, відповідно до якого ніхто не може бути виселеним із займаного житла або обмежений у праві користування жилим приміщенням не інакше, як на підставі і у порядку, передбаченому законом. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За змістом ч.2 ст.109 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Виходячи з вказаних положень закону, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, у випадку, коли вона була відсутня в ньому понад шести місяців без поважних причин, або якщо вона вибула на постійне місце проживання в інше жиле приміщення. Суд вважає доведеним, що відповідач [PERSON] , який є громадянином РФ, в квартирі не мешкає понад строк, визначений статтею 71 ЖК України, що підтверджене відповідним актом. Ураховуючи, що відповідач квартирою не користується, заяву про збереження за ним цього житла понад строки, визначені статтею 71 ЖК України, не подавав, суд вважає, що це свідчить про наявність підстав для його визнання таким, що втратив право користування квартирою. Таким чином, вимоги позивача є законними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню судом. На підставі викладеного та

Outcome: approved