Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

До Приморського районного суду м.Одеси 18.12.2025 року через систему Електронний суд надійшла позовна заява Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до [PERSON] про стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію у розмірі 113 638,65 грн. В обґрунтування позову зазначено, що КП «Теплопостачання міста Одеси» забезпечує тепловою енергією нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . Станом на 01.08.2025 року по індивідуальному договору про надання послуги №69272 існує заборгованість у сумі 113 638,65 грн. Згідно ст.ст.68, 162 ЖК України та п.5 ст.45 «Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №830, споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором. Проте, свої зобов`язання відповідач не здійснює, в наслідок чого виникла заборгованість в сумі 113 638,65 грн. Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь КП «Теплопостачання міста Одеси» заборгованість за теплову енергію в розмірі 113 638,65 грн. та понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн. Матеріали позову суддя отримала 19.12.2025 року. Відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь №2155191 від 19.12.2025 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 24.11.2021 року за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 25.12.2025 року провадження по даній справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 02.02.2026 року. У судове засідання призначене на 02.02.2026 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 17.03.2026 року У судове засідання призначене на 17.03.2026 року сторони не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, заяв або клопотань щодо розгляду справи суду не було надано. Відповідач [PERSON] відзив та заяв по суті справи суду не надавав. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 23.03.2026 року. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що КП «Теплопостачання міста Одеси» забезпечує тепловою енергією нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 22.12.2025 року (Номер інформаційної довідки: 457834042) [PERSON] є власником нежитлового приміщення загальною площею 56,5 кв.м за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.10.2014 року (а.с.40). Відповідно до Розрахунку заборгованості по індивідуальному договору про надання послуги №69272 з абонентом [PERSON] , заборгованість відповідача за поставлену теплову енергію за адресою: [ADDRESS] станом на 01.08.2025 року складає 113 638,65 грн. (а.с.6). Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до частини третьої статті 13 Конституції України, з якою кореспондується частина четверта статті 319 ЦК України, власність зобов`язує, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» , який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, а також Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яка визначає терміни, які вживаються у цьому Законі, житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо-будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Аналіз змісту цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акту спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово комунальних послуг. Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладання відповідного договору. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі). Індивідуальний договір вважається укладений зі споживачем, якщо протягом 30 днів з дні опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Текст такого договору було розміщено 04.10.2021 року на офіційному сайті КП «Теплопостачання міста Одеси» https://www.teplo.od.ua. Таким чином, станом на 05.11.2021 року типові договори з індивідуальними споживачами про надання послуги з постачання теплової енергії вважаються укладеними з відповідною категорією споживачів, у тому числі із [PERSON] Відповідно до п.1 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі - послуга) індивідуальному споживачу (далі - споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. За приписами ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Пунктом 4 Типового індивідуального договору встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги. Таким чином, факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою; [ADDRESS] , у тому числі до нежитлового приміщення Відповідача, підтверджується відповідними рішеннями Виконавчого комітету Одеської міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів 2021-2025 років, які розміщені в загальному доступі в мережі Інтернет на офіційному веб-сайті Одеської міської ради та відповідно до яких було розпочато і закінчено опалювальний сезон у м. Одеса. При цьому вищевказане нежитлове приміщення, що належить відповідачу, є невід`ємною частиною житлового багатоквартирного будинку. Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Взаємовідносини між постачальниками та споживачами теплової енергії регулюються «Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», затвердженими Постановою КМ України №830 від 21.08.2019 р., Законом України „ Про житлово комунальні послуги, Законом України „Про теплопостачання №2633-IV від 02.06.2005 р., Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Мінрегіону від 22.11.2018 р. №315 (у редакції Наказу Мінрегіону від 28.12.2021 р. № 358) та іншими нормативними актами. Відповідно до ст.ст.68, 162 ЖК України та п.5 ст.45 «Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених Постановою КМ України №830 від 21.08.2019 р., Споживач зобов`язаний оплачувати послугу з постачання теплової енергії та вносити плату за абонентське обслуговування за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства. Відповідно до п.11 типового договору, обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315 (далі Методика розподілу). Згідно з п.32 типового договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Відповідно до п.34 типового договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Проте, [PERSON] вказаних вимог нормативно-правових актів та умов договору не виконав у повному обсязі, що призвело до порушення зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 01.08.2025 року виникла заборгованості за отримані послуги, надані КП «Теплопостачання міста Одеси» у розмірі 113 638,65 грн.. Відповідно до пп.3, 11 п.41 типового договору, споживач зобов`язаний: оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим Договором. Статтею 4 ЖК України встановлено, що до житлового фонду не входять нежитлові приміщення в житлових будинках, які використовуються для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру. Таким чином, тарифікація теплопостачання вказаного приміщення не відноситься до категорій: «населення», «бюджетні установи», «релігійні організації», відповідно, належить до категорії: «інші споживачі». Тому для нежитлового приміщення застосований тариф для потреб «інших споживачів». Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30.11.2020 р. №2258 Про внесення змін до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 14.01.2020р. за №91 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, ії виробництво, транспортування, постачання комунальному підприємству Теплопостачання міста Одеси були запроваджені нові тарифи: з 01.12.2020р. вони склали 1832,016 грн. за 1 Гкал (з ПДВ) для потреб інших споживачів (крім населення). 07.07.2021 р. НКРЕКП прийняв Постанову №1085 «Про затвердження змін до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання», відповідно до якої встановлювати тарифи, для вказаних ліцензіатів мають місцеві органи влади. Згідно цього рішення виконавчим комітетом Одеської міської ради 23 грудня 2021 року було прийнято рішення за №395 про встановлення комунальному підприємству «Теплопостачання міста Одеси» нових тарифів. З 01.01.2022 року новий тариф для категорії «інші споживачі» становив 4 829, 70 грн. за 1 Гкал. без ПДВ, що становить 5 795, 64 грн. за 1 Гкал. з ПДВ. Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради 21.09.2023р. за №333 Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та послугу з постачання теплової енергії комунальному підприємству Теплопостачання міста Одеса для категорії «Інші споживачі» затверджено новий тариф, що складає: 7037,35 грн. за 1 Гкал (з ПДВ). Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради 24.10.2024 р. №922 Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та послугу з постачання теплової енергії комунальному підприємству Теплопостачання міста Одеса для категорії «Інші споживачі» затверджено новий тариф, що складає: 5547,53 грн. за 1 Гкал (з ПДВ). Нові тарифи встановлює та оприлюднює на офіційному вебсайті Виконавчій комітет Одеської міської ради, вони не є предметом узгодження між Теплопостачальною організацією та Споживачем, нарахування з застосуванням нових тарифів проводяться з дати встановлення, зазначеної у відповідному Рішенні про встановлення тарифу. Відповідно до п.11 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за абонентське обслуговування це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги, що включають витрати виконавця, пов`язані з укладанням договору, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності в будівлі споживача), а також за виконанням інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами. Згідно до Постанови КМУ №808 від 21.08.2019 р. «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування», даний платіж має бути не вищим за 33,74 грн. Наказом КП «Теплопостачання міста Одеси» від 26.11.2021 року №226 (копія додається) відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» та від 21.08.2019 року №808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування з розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем про надання комунальних послуг» були затверджені плати за абонентське обслуговування для послуг з постачання теплової енергії, що надаються споживачам міста Одеси за індивідуальними договорами. Пунктом 5 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що виконавець (заявник) зобов`язується надавати споживачу (боржнику) послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої за Законом України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" і складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення (скорочено ЗПО) розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення. Відповідно до п.11 типового договору, обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315. Згідно з п.12 розділу IV Методика розподілу №315, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/ нежитлових приміщень. Згідно до вимог розділу IV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону №315 від 22.11.2018 р. (у редакції наказу Мінрегіону №358 від 28.12.2021 р.)., обсяг теплової енергії, витрачений на ЗПО, визначається, як частка від загального обсягу споживання теплової енергії в розрахунковому місяці. Розмір складової на ЗПО, визначений вищевказаним методом, не залежить від наявності або відсутності опалювальних приладів у місцях загального користування. 3 січня 2022 року, відповідно до вимог частини 6 статті 10 вищевказаного Закону, а також п.24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМУ №830 від 21.08.2019 р., обсяг теплової енергії, витрачений на ЗПО будинку розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площею/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. КП «ТМО» 12.08.2025 р. направляло на адресу відповідача рахункифактури за спірний період з 1.11.2021 року по 01.08.2025 року, заяву-приєднання до договору із супровідним листом, а також претензію з актом звіряння розрахунків (вих.№ 13.02 04-1030 від 28.04.2025 р.) про сплату існуючої заборгованості, що підтверджується копіями поштових квитанцій про відправлення та вручення (а.с.9-24). Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України). Відповідно до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідачем не надано власного розрахунку нарахувань за послугу з постачання теплової енергії та не спростовано правильність таких нарахувань, здійснених позивачем. Матеріали справи також не містять актів-претензій про неналежне надання або ненадання послуг, які б підтверджували твердження відповідача про здійснення розрахунків за ненадані послуги. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача (відповідача) від оплати послуг у повному обсязі. Адже, позивач не може самостійно припинити надавати послуги відповідачу з теплопостачання з тієї причини, що відключення квартири відповідача від системи теплопостачання неможливе без проникнення в саму квартиру. Указана позиція повністю співпадає з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів КГС від 21 квітня 2020 у справі № 910/7968/19. Отже, оскільки відповідач споживав теплову енергію і ним не надано до суду жодного належного та допустимого доказу на спростування позовних вимог позивача в цій частині, але в добровільному порядку, в повному обсязі не сплатив її вартість, позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Положеннями ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір в загальному розмірі 3 028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №1890 від 04.11.2025 року. Відповідно до змісту ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, враховуючи задоволення позовних вимог, та враховуючи, що позивачем було сплачено судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 3 028,00 грн., тому сума сплаченого судового збору в зазначеному розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved