Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] через свого представника, адвоката Маслякову Т.О. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 19 червня 2018 року Бериславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 31. Від даного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] є спільна малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що на даний час спільна дитина проживає разом із нею та перебуває на повному її забезпеченні, що підтверджується довідками ВПО позивача та дитини. Між позивачем та відповідачем на момент подання даної заяви не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання неповнолітньої дитини. Відповідач не приймає фінансової участі у житті дитини. Основний тягар забезпечення потреб дитини (харчування, одяг, лікування, навчання, розвивальні гуртки та інше) покладається на позивача. Відповідач фактично знаходиться у Харківській області, де несе службу, тому вихованням та добробутом спільного сина займається лише позивачка. У зв`язку з цим вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в законодавчо встановленому розмірі. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Таким чином, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень позивач не може забезпечити спільній дитині, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, відповідач проходить службу в ЗСУ, проте розмір свого щомісячного грошового забезпечення не повідомляє. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви і до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 17.02.2026 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду на подачу відзиву на позовну заяву. 04.03.2026 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] про стягнення аліментів, в якому відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні заявлених вимог та стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/10 частини усіх видів заробітку (доходів), аргументуючи тим, що позивачка ніколи не працювала та мала безперешкодний доступ до всіх готівкових заощаджень відповідача. [PERSON] зазначає, що на момент подання даної позовної заяви в користуванні [PERSON] перебуває його особиста банківська картка (Ощадбанк, More (UAH) № [NUMBER] ), на яку відповідач стабільно перераховує кошти. Зокрема, лише за останні три місяця відповідачем було перераховано суму в розмірі 69000 грн. Крім того, на карту постійно зараховуються кошти на покриття комунальних послуг місця проживання позивачки та дитини на суму більш ніж 8000 грн., що підтверджується банківськими квитанціями про зарахування коштів. Також відповідач зазначає, що має на утриманні матір [PERSON] , яка є інвалідом 2 групи і має діагноз цукровий діабет інсулінозалежний 1 типу, важкий перебіг, енцефолополінейропатія ІІ ст., сукупного генезу, обмінний поліартрит (довідка ЛКК 3 від 11.07.2019 року, висновок ЛКК, протокол №6/8 від 01.03.2023 року), потребує стороннього догляду. Крім того, відповідач мав інвалідність другої групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК, серія 10 ААА, №998623 від 17.01.2014 року, має захворювання пов`язанні з військовою службою: хронічний пієлонефрит стадія ремісії, остеохондроз, спондильоз хребта, грижі між хребцевих дисків, хронічна дискогенна попереково-крижова радикулопатія (довідка ВЛК №342 від 11 січня 2023 року). Відповідач повністю визнає свій обов`язок щодо утримання дитини. Незважаючи на перешкоди у спілкуванні, які створює позивачка, [PERSON] вживає юридичних заходів для відновлення своєї участі у вихованні дитини. Таким чино, стан матеріального становища відповідача та наведених вище обставин дає відповідачу можливість сплачувати аліменти на сина в розмірі 1/10 частини усіх видів заробітку (доходів). 06.03.2026 року через «Електронний суд» від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просили задовольнити в повному обсязі. 16.03.2026 року через «Електронний суд» від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив. [PERSON] , ознайомившись із відзивом відповідача на позовну заяву про стягнення аліментів, вважає подані ним заперечення такими, що є необґрунтованими, суперечливими та не підтверджені належними і допустимими доказами, а відтак такими, що не спростовують заявлені позовні вимоги. Запропонований відповідачем розмір аліментів 1/10 частини доходу не забезпечує належного рівня утримання дитини та не відповідає усталеній судовій практиці. Натомість 1/4 частина доходу на одну дитину є типовою та обґрунтованою часткою, що забезпечує мінімально необхідні витрати на її утримання. Позивач повідомляє суду, що вона та спільна дитина перебували на утриманні відповідача, оскільки позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Крім того, позивачка зазначає, до виходу у декретну відпустку позивач працювала, однак у період карантинних обмежень її робота була неофіційною. Останні п`ять місяців відповідач чинив на позивача моральний тиск, змушуючи її працевлаштуватися. Позивач намагалася знайти роботу, однак це було ускладнено обставинами воєнного стану. Під час повітряних тривог дитячий садок не працює, що фактично позбавляє позивача можливості залишити дитину. Крім того, у зимовий період дитина часто хворіла, що також ускладнювало можливість працевлаштування. На даний час позивач намагається підробляти, а також отримує фінансову допомогу від друзів та родичів. Разом із дитиною вона змушена орендувати житло, що потребує значних витрат. Попри складні обставини, дитина забезпечена необхідними умовами для життя та розвитку. З огляду на викладене, позиція відповідача щодо визначення розміру аліментів у частці 1/10 доходу є необґрунтованою, такою, що не відповідає інтересам дитини та фактичним обставинам справи. Розмір аліментів у частці 1/4 від усіх видів доходу відповідача є обґрунтованим, справедливим та таким, що відповідає інтересам дитини. Дослідивши надані позивачем письмові докази, наданий відповідачем відзив на позовну заяву та відповідь на відзив позивача, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що 19 червня 2018 року Бериславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 31. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідок від 04.07.2022 року №7122-7001317586 та №7122-7001317708 про взяття на облік ВПО вбачається, що фактичне місце проживання [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON] є [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України). Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України- за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст.182 СК України, судом при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити рішення в частині стягнення аліментів - до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Разом з тим, суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та враховувати матеріальне становище сторін. При цьому, суд має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності та повноті, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Матеріалами справи підтверджується, що малолітній [PERSON] - є спільною дитиною [PERSON] та [PERSON] . Наразі дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] , і перебуває на її утриманні. Оскільки дитина потребує стабільної та достатньої матеріальної допомоги і з боку батька, є всі підстави для стягнення аліментів з відповідача. Суд враховує доводи відповідача зазначені у відзиві на позовну заяву, зокрема те, що він має на утриманні матір [PERSON] , яка є інвалідом 2 групи і має діагноз цукровий діабет інсулінозалежний 1 типу, важкий перебіг, енцефолополінейропатія ІІ ст., сукупного генезу, обмінний поліартрит (довідка ЛКК 3 від 11.07.2019 року, висновок ЛКК, протокол №6/8 від 01.03.2023 року). Крім того, відповідач мав інвалідність другої групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК, серія 10 ААА, №998623 від 17.01.2014 року, має захворювання пов`язанні з військовою службою: хронічний пієлонефрит стадія ремісії, остеохондроз, спондильоз хребта, грижі між хребцевих дисків, хронічна дискогенна попереково-крижова радикулопатія (довідка ВЛК №342 від 11 січня 2023 року), а також відповідач повністю визнає свій обов`язок щодо утримання дитини,тому доцільно на думку суду позовні вимоги задовольнити частково, а саме в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.02.2026 року і до досягнення сином повноліття. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial