Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони 08.07.2023 зареєстрували шлюб у Тернопільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено актовий запис №1048. У шлюбі мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін практично припинилися шлюбні відносини, вони перестали вести спільне господарство, відтак подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Ураховуючи вказані обставини, позивач просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 08.07.2023 між нею та відповідачем у Тернопільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №1048. Ухвалою судді від 29.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено у справі судове засідання на 24.02.2026. Ухвалою суду від 24.02.2026 розгляд справи відкладено на 12.03.2026. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, у заяві від 24.02.2026 позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити та розгляд справи проводити без її участі, щодо заочного розгляду справи не заперечувала, а також просила судові витрати залишити за нею. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), про причини неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, жодних заяв та клопотань не подавав. На підставі наведеного, ухвалою суду від 12.03.2026 визначено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення у цивільній справі. У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, відповідно частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.07.2023 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Тернопільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено відповідний актовий запис №1048, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.07.2023 (а.с. 4). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.01.2024 (а.с. 5). Згідно зі статтею 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За змістом статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в пункті 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом, сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер, відтак його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам позивача. Таким чином, беручи до уваги, що сім`я повинна будуватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які втрачені сторонами, а також те, що позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, суд, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), дійшов переконання про наявність обгрунтованих підстав для розірвання шлюбу. Такий підхід узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 29.08.2018 у справі № 207/1381/18, від 03.12.2020 у справі 456/848/16-ц. Позов слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, ураховуючи клопотання позивача про залишення судових витрат за нею, суд не вбачає підстав для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved