Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №102336389 від 02.12.2022. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.12.2022 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №102336389, відповідно до умов якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 15 000,00 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість у загальному розмірі 45 599,15 грн., з яких: 5 598,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 38 501,15 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1500,00 грн. заборгованість за комісією. Всього просить стягнути заборгованість за договором, у загальному розмірі: 45 599,15 грн., а також понесені судові витрати. Крім того, позивач зазначає, що первинний кредитор ТОВ «МІЛОАН» відступив право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу №29012024 від 29.01.2024, у зв`язку з чим позивач набув право вимоги до відповідача як новий кредитор. Відповідач подав відзив на позовну заяву та заперечення. В зазначених документах представник відповідача заперечує щодо нарахування відсотків після закінчення строку кредитування. За умовами договору позики Товариство надало відповідачу кредит в розмірі 15 000,00 грн. на строк 105 днів, тобто з 02 грудня 2022 року по 17 березня 2023 року. Отже, позикодавець ТОВ «Мілоан» за надання позики не мала права нараховувати відсотки у розмірі 25 325,73 грн. нарахованих після строку закінчення кредитування після 17 березня 2023 року враховуючи правову позицію висловлену у постанові Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Тому, при стягненні заявленої позивачем заборгованості, необхідно було керуватися чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами щодо його строку тривалістю в 105 днів та не включати туди нараховані відсотки після 17 березня 2023 року. За період 105 днів, а саме з 02 грудня 2022 року по 17 березня 2023 року ТОВ «Мілоан» було нараховано 27 111,42 грн. Відповідачем за період із 02 грудня 2022 року по 30 грудня 2025 року було сплачено загалом 13 936 грн. Тобто сума до стягнення відсотків мала би становити 13 175,42 грн. Також представник відповідача заперечує щодо нарахування комісій по договору кредиту. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач та представник відповідача будучи належним чином повідомленими на судове засідання не з`явилися. Жодних документів щодо відкладення судового засідання або причин неявку до суду не подали. Отже, неявка відповідача є повторною та без поважних причин. З урахуванням необхідності дотримання строків розгляду справи та недопущення безпідставного затягування судового процесу, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та ухваленням рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у ній докази, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 02 грудня 2022 року між ТОВ «Мілоан» (далі - Первісний кредитор) та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №102336389 (далі Договір кредиту), підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону, про що свідчить п. 10 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.п. 1.1. Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений в Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. 1.2. Сума (загальний розмір) кредиту становить 15000.00 гривень. 1.3. Кредит надається загальним строком на 105 днів з 02.12.2022р. (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. 1.3.1. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 17.12.2022 (рекомендована дата платежу). 1.3.2. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 17.03.2023 р. (дата остаточного погашення заборгованості). Згідно з умовами договору відповідач зобов`язалася своєчасно та у повному обсязі повернути отримані кредитні кошти, сплачувати проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені договором. Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. Натомість відповідач свої договірні зобов`язання належним чином не виконала, у встановлені договором строки кредит та нараховані платежі не сплатила, унаслідок чого утворилася заборгованість. Наявність заборгованості підтверджується довідкою-розрахунком, наданою позивачем, яка відповідачем не спростована, доказів погашення заборгованості або заперечень щодо її розміру суду не подано. 29.01.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №29012024 від 29.01.2024, відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит №102336389 від 02.12.2022. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №29012024 від 29.01.2024 заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором становить 45 599,15 грн., з яких: 5 598,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 38 501,15 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1500,00 грн. заборгованість за комісією. Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи, свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи та розпорядженням №691 від 23.03.2017 року підтверджується, що ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, та має право на здійснення господарської діяльності з надання фінансових послуг, у тому числі на набуття права вимоги за договорами факторингу. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 ч.1 п.3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 3 - 5 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в статті 530 ЦК вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 525 ЦК забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З наведеного вбачається, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. За умовами договору позики Товариство надало відповідачу кредит в розмірі 15 000,00 грн. на строк 105 днів, тобто з 02 грудня 2022 року по 17 березня 2023 року. Отже, позикодавець ТОВ «Мілоан» за надання позики не мала права нараховувати відсотки у розмірі 25 325,73 грн. нарахованих після строку закінчення кредитування після 17 березня 2023 року, враховуючи правову позицію висловлену у постанові Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Тому, при стягненні заявленої позивачем заборгованості, необхідно було керуватися чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами щодо його строку тривалістю в 105 днів та не включати туди нараховані відсотки після 17 березня 2023 року. За період 105 днів, а саме з 02 грудня 2022 року по 17 березня 2023 року ТОВ «Мілоан» було нараховано 27 111, 42 грн. Відповідачем за період із 02 грудня 2022 року по 30 грудня 2025 року було сплачено загалом 13 936 грн. Отже сума відсотків до стягнення становить - 13 175, 42 грн. В порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовилась від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми повернув частково. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Крім того, виходячи із змісту статей 1077,1078 ЦК договір факторингу за своєю правовою природою є різновидом відступки вимоги з особливим суб`єктивним складом, а предметом такого договору може бути і право на одержання коштів, у зв`язку із чим позивач в законному порядку набув право вимоги до відповідача. Відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. За умовами п. 1.5.1 кредитного договору Комісія за надання кредиту: 1500.00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Комісія за управління та обслуговування кредиту винагорода, що сплачується Позичальником у випадку пролонгації строку кредитування за ініціативою Позичальника відповідно до п.2.3 Договору, та пов`язана з необхідністю управління та обслуговування кредиту Кредитодавцем (білінг, сервісні повідомлення, актуалізація інформації в особистому кабінеті Позичальника, тощо) протягом додаткового періоду (строку пролонгації) та понад строк, з якого виходив Кредитодавець при укладенні цього договору. За умовами 2.3.1. кредитного договору Позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені цим п.2.3 Договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (якщо передбачено). Суд відхиляє заперечення відповідача щодо незаконності нарахування комісій за договором кредиту №102336389 від 02.12.2022 та зазначає, що вони нараховані у відповідності до умов договору. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості в частині стягнення 20 273, 42 грн., з яких: 5 598, 00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 13 175, 42 грн. сума заборгованості за відсотками; 1500, 00 грн. заборгованість за комісією, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст.141 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1-6 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послузі виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до правової позиції, яку сформував Верховний суд в постанові від 23.01.2025 у справі №240/32993/23, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, оскільки зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії. При цьому допустимим є обґрунтоване зазначення в акті виконаних адвокатом робіт лише вартості всього обсягу виконаної ним роботи, без прив`язки такої роботи до її погодинної або фіксованої вартості. Відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено 2 422, 40 грн. судового збору. Предметом позову є стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором, яка у загальному розмірі складає 45599,15 грн. Разом з тим, суд дійшов висновку про обґрунтованість стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, у загальному розмірі - 20 273, 42 грн. За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума, у розмірі 1 077,00 грн. (2 422,40 грн. * 20 273, 42 / 45 599,15). Відповідачем заявлено вимогу про стягнення із позивача витрат на правову допомогу в розмірі 8 000 грн., в підтвердження чого надано договір про надання правничої допомоги №07/2024 від 22.04.2024, додатковий правочин до договору про надання правничої допомоги №07/2024 від 22.04.2024 року, розрахункову квитанцію № 07/2024, акт приймання-передачі виконаних робіт від 01.01.2026. Враховуючи принцип обґрунтованості та пропорційності, характер та час витрачений на виконання адвокатом роботи, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення пропорційно задоволених вимог з позивача на користь відповідача, суми у відшкодування судових витрат, в розмірі 3557,00 грн. (8 000,00 грн. * 20 273, 42 / 45 599,15). На підставі наведеного,

Outcome: approved