Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

03 листопада 2025 року до Піщанського районного суду Вінницької області через підсистему "Електронний суд" надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій позивач просить суд стягнути з [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ», ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ: 43541163 заборгованість за Кредитним договором № 00-10022655 від 19.10.2024 у розмірі 13 684,90 грн., та стягнути з [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ», ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ: 43541163 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 19.10.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-10022655 на суму 6 600,00 грн. Відповідач зареєструвався на сайті кредитодавця, отримав доступ до особистого кабінету, пройшов процедури ідентифікації та верифікації, ознайомився з Правилами надання коштів у позику, заповнив персональні дані та вказав суму кредиту. Відмова від проходження верифікації або ненадання необхідної інформації тягне відмову кредитодавця від встановлення ділових відносин та укладення кредитного договору. Під час укладення договору первісним кредитором здійснено ідентифікацію та верифікацію відповідача відповідно до вимог постанови НБУ «Про затвердження Положення про здійснення установами фінансового моніторингу», що передбачено умовами кредитного договору. До укладення договору відповідачу в особистому кабінеті було надано для ознайомлення Паспорт споживчого кредиту. Погодившись із його умовами шляхом підписання одноразовим ідентифікатором, відповідач прийняв оферту кредитодавця щодо укладення кредитного договору та підтвердив отримання інформації, передбаченої ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», а також ознайомлення і згоду з Правилами надання коштів у позику. У кредитному договорі сторони погодили всі істотні умови, зокрема суму та строк кредиту, порядок сплати відсотків, розмір і тип процентної ставки. Відповідач приєднався до умов договору шляхом введення одноразового ідентифікатора 73304, що відповідно до законодавства є належним способом підтвердження волевиявлення на укладення правочину. Після акцепту позичальника кредитодавцем на договір накладено кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи з кваліфікованою електронною позначкою часу. На виконання умов договору 19.10.2024 первісний кредитор ініціював переказ коштів шляхом безготівкового зарахування через ТОВ «ПРОФІТГІД» на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджує прийняття відповідачем пропозиції кредитодавця. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання коштів у повному обсязі, що підтверджується повідомленням ТОВ «ПРОФІТГІД». Вказує, що 14.05.2025 між первісним кредитором та позивачем укладено договір факторингу № 14052025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Згідно з умовами договору факторингу, право вимоги включає всі права кредитора до боржника щодо стягнення заборгованості, а його передача підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників та відповідним реєстром. Відповідно до Реєстру боржників від 14.05.2025 та акта приймання-передачі до позивача перейшло право вимоги до відповідача. Позивач не здійснював додаткових нарахувань за кредитним договором, а станом на день подання позову на його рахунки не надходило жодних платежів від відповідача на погашення заборгованості. Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язувався своєчасно повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним, однак своїх зобов`язань не виконав. Станом на момент подання позовної заяви загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 15 884,90 грн., з яких: 6 340,80 грн. заборгованість за тілом кредиту; 7 344,10 грн. заборгованість за відсотками; 2 200,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 листопада 2025 року дану позовну заяву було передано для розгляду судді Гринишиній А.А. В подальшому судом, на підставі ч.8 ст. 187 ЦПК України, отримано відповідь № 1969828, відповідно до якої відомостей про особу [PERSON] в Єдиному державному демографічному реєстрі не знайдено. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, судом 04 листопада 2025 року було направлено запит до Піщанської селищної ради Вінницької області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] 17 листопада 2025 року на адресу суду від Піщанської селищної ради Вінницької області надійшла відповідь за вих. № 2106 від 06 листопада 2025 року, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] . Ухвалою суду від 18 листопада 2025 року постановлено відкрити провадження у даній цивільній справі, призначити справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначити судове засідання а 15 годину 00 хвилин 17 грудня 2025 року, встановити сторонам процесуальні строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень, а також відмовити у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів. 17 грудня 2025 року судове засідання, за клопотанням відповідача, було відкладено до 13 год. 00 хв. 22 січня 2026 року. 22 січня 2026 року у зв`язку з відпусткою головуючого у справі судді розгляд справи було знято та відкладено на 10 год. 00 хв. 03 березня 2026 року. У подальшому, у зв`язку з неявкою відповідача, судове засідання було відкладено на 14 год. 30 хв. 16 березня 2026 року. Позивач, свого уповноваженого представника в судове засідання не направив, в позовній заяві, директор ТОВ «Юніт Капітал» Хлопкова М.С. просить суд розглянути справу без участі позивача, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення в справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання, в тому числі 16 березня 2026 року, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву та будь-яких заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки два рази, відзив на позовну заяву не подав, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ч. 1 ст. 280, ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі досліджених судом письмових доказів встановлено, що 19.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-10022655, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 6 600,00 грн. Кредитний договір укладено в електронній формі відповідно до вимог статей 205, 207, 638, 1055 Цивільного кодексу України та положень Закону України «Про електронну комерцію». Для отримання кредиту відповідач зареєструвався на веб-сайті кредитодавця та отримав доступ до особистого кабінету, під час реєстрації пройшов процедури ідентифікації та верифікації, після чого ознайомився з Правилами надання коштів у позику та заповнив персональні ідентифікаційні дані. До укладення кредитного договору відповідачу було надано для ознайомлення паспорт споживчого кредиту, з умовами якого він погодився шляхом підписання одноразовим ідентифікатором. Надалі відповідач акцептував пропозицію кредитодавця щодо укладення кредитного договору шляхом введення одноразового ідентифікатора 73304, що відповідно до вимог законодавства є належним способом підтвердження волевиявлення на укладення правочину. Після вчинення акцепту на кредитний договір кредитодавцем накладено кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи з кваліфікованою електронною позначкою часу. Під час укладення кредитного договору первісним кредитором здійснено ідентифікацію та верифікацію відповідача відповідно до вимог постанови Національного банку України «Про затвердження Положення про здійснення установами фінансового моніторингу». На виконання умов кредитного договору 19.10.2024 первісний кредитор ініціював переказ грошових коштів у сумі 6 600,00 грн шляхом безготівкового зарахування через ТОВ «ПРОФІТГІД» на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується відповідним повідомленням. Таким чином первісний кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання кредитних коштів у повному обсязі. Судом також встановлено, що 14.05.2025 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та позивачем укладено договір факторингу № 14052025-МК/ЮнітКапітал. Відповідно до умов договору факторингу сторони погодили, що «Права вимоги» означають усі права вимоги клієнта до боржників за укладеними кредитними договорами згідно з реєстром боржників на дату відступлення права вимоги, включаючи всі права та способи захисту прав кредитора щодо стягнення заборгованості. Пунктом 2.1 договору факторингу передбачено, що фактор зобов`язується передати клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно з реєстром боржників. Згідно з пунктом 2.2 договору факторингу перехід прав вимоги від клієнта до фактора відбувається з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі реєстру боржників, після чого фактор набуває статусу кредитора щодо відповідних боржників. Пунктом 2.4 договору факторингу встановлено, що з дати відступлення прав вимоги клієнт перестає бути стороною за відповідними кредитними договорами, а фактор стає єдиним та виключним кредитором за такими договорами. Відповідно до реєстру боржників від 14.05.2025 та акта приймання-передачі реєстру боржників право вимоги за кредитним договором № 00-10022655 перейшло до позивача. Позивач не здійснював додаткових нарахувань за кредитним договором, а станом на дату звернення до суду платежі на погашення заборгованості від відповідача на рахунок позивача не надходили. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов`язувався своєчасно повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами, однак своїх зобов`язань належним чином не виконав. Станом на момент звернення до суду загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 15 884,90 грн, з яких: 6 340,80 грн заборгованість за тілом кредиту; 7 344,10 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2 200,00 грн заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному цим Договором. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Юніт Капітал», ні на рахунки Первісного кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Правовідносини які склалися між сторонами регулюються ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В статті 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). В частинах 1 та 2 ст. 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно положень ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. В частині 1 статті 549 ЦК передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому мається на увазі, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В частині 2 статті 615 ЦК України вказано, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. З положень статті 628 ЦК України слідує, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Норми статті 629 вказують, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Суд також керується ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частина 1 ст. 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. Положення ч.1 ст. 1049 ЦК України вказують, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Частиною 1 статті 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальників процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідач не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором та таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а тому заборгованість, що виникла, слід стягнути з нього в примусовому порядку. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором, а позивач як правонаступник первісного кредитора обґрунтовано заявив вимоги про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 00-10022655 від 19.10.2024 року. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує, що відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також слід стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень. Крім того ТОВ ТОВ «Юніт Капітал» понесло витрати в сумі 7 000,00 грн. на професійну правничу допомогу АБ «Соломко та Партнери» на підставі Договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025 року, що підтверджується витягом з акту про приймання-передачі наданої правничої допомоги до Договору про надання правничої допомоги а.с. 43-48.

Outcome: approved