Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

У лютому 2026р. представник позивача [PERSON] - адвокат Копитіна Я.С., звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила суд: - винести додаткове рішення, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 27500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу у вказаній цивільній справі. До судового засідання на адресу суду надійшли письмові заперечення відповідача на подану заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій сторона відповідача частково заперечувала щодо задоволення цієї заяви, оскільки вважає, що обгрунтованою є сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8700,00грн, враховуючи часткове задоволення позову судом, предмет та підстави позову, її складність, кількості процесуальних документів, поданих адвокатом, в інтересах позивачки. В судовому засіданні відповідач заперечував щодо задоволення заяви, з підстав, викладених у письмових запереченнях. В судове засідання інші учасники процесу не з`явилися про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, сторона заявника (позивача) клопотала перед судом про розгляд справи у відсутність відповідної сторони. В силу положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України неявка сторін не перешкоджає розгляду вказаного питання. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що подана заява про стягнення судових витрат підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2026р. позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі; стягнення додаткових витрат на дитину- задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини: [PERSON] , в розмірі 4500,00 грн. щомісячно, стягнуто додаткові витрати на цю дитину в розмірі 10000,00грн. щомісячно; здійснено розподіл судових витрат. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При вирішенні питання в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд враховує, що відповідно до ст. 133 ЦПК України це один з видів судових витрат. Судом встановлено, що 18 квітня 2025р. між позивачкою та адвокатом Копитіною Я.С.. було укладено Договір №20250418 про надання правничої допомоги. Того ж дня, між позивачкою та адвокатом Копитіною Я.С. було укладено додаткову угоду №1-1 до Договору №220250418 про надання правничої допомоги, згідно п.1 якого «Сторони погодили попередній перелік правничої (правової) допомоги згідно Договору» 23 травня 2025р. позивачкою та адвокатом Копитіною Я.С. було підписано Акт наданих послуг №1 згідно якого, вартість наданих послуг становить 10500,00 грн. 09 грудня 2025 року позивачкою та адвокатом Копитіною Я.С. було підписано Акт наданих послуг №2 згідно якого, вартість наданих послуг становить 17000,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою фактично було сплачено кошти за надані послуги з правничої допомоги, про що свідчать копії квитанцій прибуткового касового ордера №1, №2 від 23 травня 2025 року та від 09 грудня 2025 року. Відповідно до ч.ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У пункті 154 рішення ЄСПЛ у справі «Lavents v. Latvia» (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі ст. 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20 травня 2019р. у справі № 916/2102/17, від 25 червня 2019р. у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019р. у справі № 922/928/18, від 30 липня 2019р. у справі № 911/739/15 та від 01 серпня 2019р. у справі № 915/237/18). Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 та у справі №922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial