Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

У січні 2026 позивач, в інтересах якого діє представник, звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після смерті батька залишилась спадщина - грошовий внесок в банку та житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На частку спадщини грошовий внесок 24.11.2000 позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, а на будинок отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Спірний будинок належав батьку [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.04.1965 та у вказаному договорі, внаслідок неуважності працівника Билбасівської селищної ради, який оформлював договір, не зазначено номер будинку. Крім того, відомості про реєстрацію права власності відсутні в КП «БТІ» та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивач є єдиною спадкоємицею після смерті батька. Паво власності на будинок у [PERSON] виникло на підставі ЦК УРСР в редакції 1963 та наявність державної реєстрації в КП «БТІ» на той час не було передумовою виникнення права на нерухоме майно. Зазначає, що внести виправлення в договір неможливо, оскільки установа, в якій оформлювався договір - Билбасівська селищна рада ліквідована. У зв`язку з викладеним, просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] після померлого батька [PERSON] . Позивач та її представник до судового засідання не з`явилися, представник надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягав на задоволені позову. Представник Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, рішення просив винести на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. [PERSON] доводилась донькою [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 13.10.1961, свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 26.01.1979. На підставі договору купівлі-продажу від 21.04.1965 [PERSON] належав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Договір посвідчено секретарем Билбасівської селищної ради Донецької області квітнем місяцем1965 року за реєстром № 14. [PERSON] помер [INFO] , що видно з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.05.1997. Право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] не зареєстроване, що підтверджується довідкою, виданою 28.07.2025 № 04-01-1825 відділом зберігання інвентаризаційних справ об`єктів нерухомого майна Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області. Також, згідно інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 14.01.2026 № 460195523, відсутні відомості щодо права власності на вказаний житловий будинок. З домової книги будинку [ADDRESS] , яка розпочата 10.06.1972, видно, що у будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] своєчасно звернулася до нотаріуса та прийняла спадщину після померлого [PERSON] . Другою слов`янською державною нотаріальною конторою Донецької області була заведена спадкова справа № 523/2000 та 24.11.2000 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошовий внесок [PERSON] , що підтверджується відповідними матеріалами спадкової справи та копією свідоцтва про право на спадщину. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.11.2025, державним нотаріусом Другої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з некоректною адресою розташування та відсутністю реєстрації права власності на спірний житловий будинок. Таким чином, [PERSON] своєчасно прийняла спадщину після померлого батька [PERSON] , проте, своє право власності на спірний житловий будинок не оформила. Інших спадкоємців до майна померлого [PERSON] з матеріалів спадкової справи судом не встановлено. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера А-1, загальною площею 39,2 кв.м.; житловою площею 28,1 кв.м.; сарай літера Б, огорожа літера №1, колодязь літера № 2. З матеріалів архівної інвентаризаційно-реєстраційної справи вбачаєтеся, що до дати укладення договору купівлі продажу, будинок [ADDRESS] , належав [PERSON] . З матеріалів архівної справи видно, що після 21.04.1965 власником житлового будинку [ADDRESS] , зазначається [PERSON] . За приписами п.4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 30.05.2008 №7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.13 закону України «Про власність», який втратив чинність у зв`язку з прийняттям ЦК 2004 року, об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Громадянин набував право власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом (ч.2 ст.12 цього закону). Крім того, за положеннями ст.128 ЦК УРСР, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передання речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Переданням визнається вручення речей набувачеві. З огляду на зазначене, приймаючи до уваги встановлені судом факти, враховуючи, що батько позивача набув право власності на спірний житловий будинок у спосіб та на підставі діючих на час укладання договору купівлі продажу законів, позивач прийняла спадщину, частково оформила право власності, відкрито користується будинком, але з причин, що не залежать від її волі, не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому, позов підлягає задоволенню. Позивач не наполягає на відшкодуванні судових витрат.

Outcome: approved