Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач звернувся до суду з позовом до Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в обґрунтування якого вказав, що [INFO] померла [PERSON] , яка залишила на його ім`я заповіт та після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої входить квартира за адресою: [ADDRESS] . 03.03.2025 позивач звернувся до нотаріуса для оформлення спадкового майна, проте листом від 10.03.2025 йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини та було рекомендовано звернутися до суду. Вважав, що маючи на руках заповіт померлої, він відповідно до ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину фактично. Позивач додатково зазначає, що він вже є власником частки спірної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 01.03.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Одинцовою С. О., реєстр 277 та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 23.08.2017 державним нотаріусом Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Новікової Л. В., реєстр 1-1056. Відтак, позивач вважає, що пропустив строк для прийняття спадщини у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, веденням бойових дій у країни та перебуванням зі спадкодавцем в різних містах. Відповідачем наданий відзив на позовну заяву, де зазначено, що Дніпровська міська рада розглянувши позовну заяву вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом зазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Крім того, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Як вбачається, [PERSON] померла [INFO] . Позивач звернувся до суду з позовом 18.03.2025. Таким чином вважають, що позивач мав можливість своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак цього не зробив. При цьому, зазначив причину своєчасного неподання заяви до нотаріуса це те, що вважав, що прийняв спадщину фактично. Відтак, вважаємо, що позивач не довів, що був позбавлений можливості звернутися з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Сторони та третя особа до судового засідання не з`явилися, представник позивача Лампіка О. В. надав заяву з проханням розглянути справу без участі сторони позивача. За клопотанням представника позивача [PERSON] у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Якуба О. А. витребувана спадкова справа. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 01.04.2025 позовну заяву залишено без руху для виправлення недоліків. На підставі ухвали судді від 14.04.2025 відкрито провадження у даній справі, яка розглядається у загальному позовному провадженні, призначене підготовче засідання на 28.05.2025. Ухвалою суду від 28.05.2025 витребувано від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Якуба О. А. належним чином засвідчену копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі ухвали суду від 09.12.2025 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті суддею одноособово на 09.03.2026. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин [INFO] померла [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Христинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському р-ні Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 14.01.2025. Згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Одинцовою С. О., [PERSON] заповідає позивачу все її майно, де б воно не було та з чого не складалося, і взагалі все те, на що матиме право за законом і що буде належати їй на момент смерті. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Якуба О. А. листом від 10.03.2025 повідомила позивачу про пропуск строку на подання заяви для прийняття спадщини. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.03.2017, позивач є власником частки квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] . Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.08.2017, позивач є власником частки квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] . V. Оцінка суду. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно з положеннями статей 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно п. 24 Постанови Пленуму ВС України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку визначаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року по справі № 565/1145/17, у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, які повинні бути пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Вказана позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 20 січня 2021 року по справі № 752/11156/18-ц (провадження № 61-14082св20). Важливим під час вирішення питання про надання особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини також є факт прийняття спадщини іншими спадкоємцями за законом, оскільки в такому разі може відбутися втручання у право власності інших осіб, порушення принципу правової визначеності стосовно особи, яка добросовісно реалізувала власні цивільні права. Наведене зумовлює потребу в дотриманні принципу «пропорційності» втручання у права спадкоємців, які прийняли спадщину. Принцип пропорційності тісно пов`язаний з принципом правовладдя (верховенства права): принцип правовладдя є фундаментом, на якому базується принцип пропорційності, натомість принцип пропорційності є умовою реалізації принципу правовладдя і водночас його неодмінним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип пропорційності як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу пропорційності передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде порушенням статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, потрібно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж потрібно для реалізації поставленої мети. При цьому суд бере до уваги висновки, викладені у п.п. 73-75 постанови ВП ВС від 26.06.2024, справа № 686/5757/23. Суд звертає увагу, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи, що спадкоємці, крім позивача після смерті [PERSON] , відсутні, пасивну поведінку відповідача, яка була зобов`язана на підставі абз. 1 ч. 1 ст. 1277 ЦК України, подати заяву про визнання спадщини відумерлою, але на протязі 3-х з половиною років цього не зробила, велику відстань між постійним місцем проживання позивача в Києві та місцезнаходженням спадкового майна у Дніпрі, а також те, що позивачу належали частки спірної квартири ще до смерті [PERSON] , в якій вона проживала та у нього був заповіт померлої, строк звернення до нотаріуса пропущено з поважних причин. На підставі ст.ст. 1220, 1222, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved