Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом, у якому просить зобов`язати Управління освіти та науки Бердичівської міської ради: провести їй, вихователю групи продовженого дня, перерахунок заробітної плати за період із 16.10.2006 р. по 10.09.2009 р. із врахуванням 12 тарифного розряду, та виплатити недоплачену заробітну плату; нарахувати та виплатити їй компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати за весь період існування заборгованості з листопада 2006 р. по день фактичної виплати, у порядку, встановленому Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати". Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] з 03.04.1984 р. працювала у Бердичівському педагогічному училищі викладачем педагогіки та психології. Рішенням атестаційної комісії Управлінням освіти Житомирської обласної державної адміністрації від 20.06.2002 р. [PERSON] присвоєно кваліфікаційну категорію "спеціаліст вищої категорії". 27.08.2003 р. [PERSON] звільнено з посади у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років, з 28.08.2003 р. по 15.10.2006 р. вона не працювала у закладах системи освіти. [PERSON] наказом від 16.10.2006 р. № 79-к Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 м. Бердичева призначена на посаду вихователя групи продовженого дня. Рішенням атестаційної комісії Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 м. Бердичева, оформленим протоколом № 3 від 11.04.2007 р., зокрема, встановлено кваліфікаційну категорію "спеціаліст І категорії". Наказом від 11.04.2007 р. № 26 Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 м. Бердичева [PERSON] , зокрема, встановлено кваліфікаційну категорію "спеціаліст І категорії" з виплатою заробітної плати по 11 тарифному розряду. 10.09.2009 р. [PERSON] звільнена з роботи у Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 м. Бердичева у зв`язку з переведенням на роботу у Загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 12 м. Бердичева. Назва Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 м. Бердичева змінювалася 03.02.2017 р. та 30.03.2023 р., з 30.03.2023 р. її назвою є Гімназія № 5 м. Бердичева Житомирської області. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 р. у справі № 240/14473/24, яке залишено в силі постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2025 р., визнано протиправним та скасовано рішенням атестаційної комісії Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 м. Бердичева, оформленим протоколом № 3 від 11.04.2007 р., в частині встановлення [PERSON] кваліфікаційної категорії "спеціаліст І категорії", визнано протиправним та скасовано наказ від 11.04.2007 р. № 26 Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 м. Бердичева, в частині встановлення [PERSON] кваліфікаційної категорії "спеціаліст І категорії" з виплатою заробітної плати по 11 тарифному розряду. За таких обставин [PERSON] , маючи кваліфікацію "спеціаліст вищої категорії", здобуту 20.06.2002 р., та певну перерву у педагогічній діяльності, відновивши роботу за фахом у начальному закладі, мала отримувати заробітну плату як "спеціаліст вищої категорії" за 12 тарифним розрядом протягом не більше року із наступною атестацією на загальних засадах, проте з 16.10.2006 р. отримувала заробітну плату як спеціаліст з повною вищою освітою за 9 тарифним розрядом, а з 01.09.2007 р. як спеціаліст І категорії за 11 тарифним розрядом. На адвокатський запит представника [PERSON] . Управління освіти та науки Бердичівської міської ради фактично відмовило провести нарахування та виплату [PERSON] недоплаченої заробітної плати із врахуванням набутої нею кваліфікаційної категорії "спеціаліст вищої категорії" за 12 тарифним розрядом. Управління освіти та науки Бердичівської міської ради просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що [PERSON] , працевлаштувавшись 16.10.2006 р. у Загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 5 м. Бердичева на посаду вихователя групи продовженого дня, втратила право на збереження вищої кваліфікаційної категорії, так як вона була прийнята на роботу не за фахом, а тому їй було встановлено 9 тарифний розряд (категорія "спеціаліст" для працівників з повною вищою педагогічною освітою), що відповідало чинному законодавству, до проходження чергової атестації, що [PERSON] не заперечувалося на момент прийняття на роботи та неоскаржувалося у 2006 2009 рр. Судовими рішеннями, на які посилається [PERSON] , не було встановлено, що вона мала право на присвоєння кваліфікаційної категорії "спеціаліст першої категорії" або "спеціаліст вищої категорії" і мала право на оплату праці за 12 тарифним розрядом, та не було визнано неправомірним первинне прийняття її на роботу з категорією "спеціаліст" та оплатою за відповідним цій категорії 9 тарифним розрядом. [PERSON] звернулася до суду з позовом, який стосується оплати праці за 2006 2009 рр., лише у 2025 р., однак жодних об`єктивних причини, які б перешкоджали своєчасному зверненню до суду, вона не навела. Гімназія № 5 м. Бердичева Житомирської області просить відмовити у задоволенні позову з цих самих підстав. Судом з`ясовано, що [PERSON] працювала у Загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 5 м. Бердичева на посаді вихователя групи продовженого дня з 16.10.2006 р. по 10.09.2009 р., що підтверджується наказом від 16.10.2006 р. № 79-к Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 м. Бердичева, записами № 12 та № 15 у трудовій книжці [PERSON] (а. с. 22, 16 18). Оплата праці [PERSON] на цій посаді проводилася відповідно до таких тарифних розрядів: з 16.10.2006 р. по 30.09.2007 р. 9 тарифний розряд (спеціаліст з повною вищою освітою); з 01.09.2007 р. по день звільнення у зв`язку з переведенням на роботу у Загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 12 м. Бердичева 11 тарифний розряд (спеціаліст 1 категорії). Ці обставини підтверджуються довідкою від 31.03.2025 р. Управління освіти та науки Бердичівської міської ради (а. с. 58). Проте [PERSON] , маючи більше дев`ятнадцяти років загального безперервного педагогічного стажу і кваліфікацію "спеціаліст вищої категорії", здобуту 20.06.2002 р. у Бердичівському педагогічному училищі, та певну перерву у педагогічній діяльності (звільнення 27.08.2003 р. у зв`язку із виходом на пенсію), відновивши роботу за фахом у навчальному закладі 16.10.2006 р., не підлягала черговій атестації протягом року до 16.10.2007 р., та мала отримувати заробітну плату як "спеціаліст вищої категорії" за 12 тарифним розрядом протягом не більше року із наступною атестацією на загальних підставах. Ці обставини встановлені постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2025 р. у справі № 240/14473/24 за позовом [PERSON] до Гімназії № 11 м. Бердичева Житомирської області, третя особа: Управління освіти та науки Бердичівської міської ради, яка набрала законної сили (а. с. 26 28). Згідно з частиною четвертою статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином обставини про те, що [PERSON] , відновивши роботу за фахом у навчальному закладі (Загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 5 м. Бердичева) 16.10.2006 р., не підлягала черговій атестації протягом року до 16.10.2007 р., та мала отримувати заробітну плату як "спеціаліст вищої категорії" за 12 тарифним розрядом протягом не більше року із наступною атестацією на загальних підставах, не потребують доведення. За таких обставин є безпідставними твердження Управління освіти та науки Бердичівської міської ради про те, що [PERSON] , працевлаштувавшись 16.10.2006 р. у Загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 5 м. Бердичева на посаду вихователя групи продовженого дня, втратила право на збереження вищої кваліфікаційної категорії, судовими рішеннями, на які посилається [PERSON] , не було встановлено, що вона мала право на присвоєння кваліфікаційної категорії "спеціаліст вищої категорії" і мала право на оплату праці за 12 тарифним розрядом, Щодо посилання Управління освіти та науки Бердичівської міської ради на те, що судовими рішеннями, на які посилається [PERSON] , не було визнано неправомірним первинне прийняття її на роботу з категорією "спеціаліст" та оплатою за відповідним цій категорії 9 тарифним розрядом, то воно відповідає дійсності, проте така неправомірність випливає з наведених вище обставин, встановлених постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2025 р. у справі № 240/14473/24, яка набрала законної сили. Разом з тим, з позовом про визнання протиправним та скасування рішення атестаційної комісії Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 м. Бердичева, оформлене протоколом № 3 від 11.04.2007 р., в частині, згідно якої [PERSON] встановлено кваліфікаційну категорію "спеціаліст першої категорії", та визнання протиправним та скасування наказу № 26 по Загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 5 м. Бердичева від 11.04.2007 р. в частині встановлення вихователю групи продовженого дня [PERSON] кваліфікаційної категорії "спеціаліст першої категорії" з виплатою заробітної плати по 11 кваліфікаційному розряду, за результатами розгляду якого були постановлені рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 р. у справі № 240/14473/24, яке залишено в силі постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2025 р., [PERSON] звернулася у 2024 р., що вбачається зі змісту зазначеного рішення. Частинами першою та другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, яка була чинною з 01.09.2005 р. по 15.12.2017 р. включно, передбачалося, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Частинами першою та другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, чинній з 15.12.2017 р., визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. З матеріалів справи випливає, що про рішення атестаційної комісії Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 м. Бердичева, оформлене протоколом № 3 від 11.04.2007 р., в частині, згідно якої [PERSON] встановлено кваліфікаційну категорію "спеціаліст першої категорії", та про наказ № 26 по Загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 5 м. Бердичева від 11.04.2007 р. в частині встановлення вихователю групи продовженого дня [PERSON] кваліфікаційної категорії "спеціаліст першої категорії" з виплатою заробітної плати по 11 кваліфікаційному розряду, [PERSON] дізналася або повинна була дізнатися у 2007 р. Тобто подання у 2024 р. [PERSON] до Житомирського окружного адміністративного суду з позову про визнання протиправними та скасування наведених у попередньому абзаці рішення та наказу було здійснено з значним пропуском строку звернення до адміністративного суду. Однак з Єдиного державного реєстру судових рішень випливає, що Житомирський окружний адміністративний суд питання пропуску [PERSON] строку звернення до адміністративного суду взагалі не досліджував та цей строк як такий, що пропущений з поважних причин, не поновлював. Ні судові рішення у справі № 240/14473/24, наявні у Єдиному державному реєстрі судових рішень, ні матеріали справи, що розглядається, не мітять будь-яких даних, на підставі яких можна було б з`ясувати, з яких причин [PERSON] , яка знала або мала дізнатися у 2007 р. про рішення атестаційної комісії Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 м. Бердичева, оформлене протоколом № 3 від 11.04.2007 р., в частині, згідно якої їй встановлено кваліфікаційну категорію "спеціаліст першої категорії", та про наказ № 26 по Загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 5 м. Бердичева від 11.04.2007 р. в частині встановлення їй, вихователю групи продовженого дня, кваліфікаційної категорії "спеціаліст першої категорії" з виплатою заробітної плати по 11 кваліфікаційному розряду, не зверталася до адміністративного суду з позовом про їх оскарження у межах передбаченого Кодексом адміністративного судочинства України строку, зокрема, чи були ці причини поважними, а звернулася з таким позов лише у 2024 р. При цьому, поза розумним сумнівом, [PERSON] мала реальну можливість звернутися з таким позовом або ж у межах передбаченого Кодексом адміністративного судочинства України строку, або протягом розумного строку, починаючи з 2007 р. Зокрема, [PERSON] , будучи зацікавленою особою, могла та повинна була протягом розумного строку здійснити дії, направлені на з`ясування законності наведених вище рішення та наказу, строку та порядку їх оскарження (наприклад, ознайомитися з відповідним законодавством або звернутися за правовою допомогою, у тому числі у разі нерозуміння законодавства). Проте, як зазначено вище, до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про визнання незаконним та скасування цих рішення та наказу [PERSON] звернулася лише у 2024 р., що вказує на те, що до наведеного часу вона проявляла байдужість або небажання дізнатися про те, що ці рішення та наказ порушують її права. Як неодноразово вказував Верховний Суд у своїх постановах, незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не можуть вважатися об`єктивною причиною, яка перешкоджає захищати свої права у строки, встановлені процесуальним законом (наприклад, постанова Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2025 р. у справі № 990/20/25). З позовом у справі, яка розглядається, [PERSON] звернулася у вересні 2025 р., що підтверджується накладною (квитанцією) на конверті, у якому містилася позовна заява (а. с. 36), тобто орієнтовно через 18 років, коли дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав. Такі дії, а саме звернення [PERSON] до судів після спливу значного часу з дня, коли вона дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав (орієнтовно через 17 18 років), Суд вважає зловживанням правом на звернення до суду. Відповідно до частини третьої статті 16 Цивільного кодексу України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої п`ятої статті 13 цього Кодексу. Згідно з частинами другою та третьою статті 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Враховуючи викладене, Суд відмовляє [PERSON] у задоволенні позову.

Outcome: dismissed