Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-19 00:00:00

До суду звернулося ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 29 199,73 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 квітня 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (Первісний кредитор) та [PERSON] було укладено Договір № 1530411 про надання споживчого кредиту в електронній формі. Відповідно до умов договору, тип кредиту споживчий кредит; сума кредиту становила 4 000 грн; строк кредитування 359 днів, з 01.04.2024 по 27.03.2025; проценти підлягали сплаті кожні 30 днів. Стандартна процентна ставка становила 2,5 % на день у межах строку кредиту. Договором також передбачалася можливість застосування зниженої процентної ставки 0,01 % на день за умови виконання позичальником визначених договором умов. Кредитні кошти були надані шляхом безготівкового перерахування на платіжну картку № [NUMBER] , реквізити якої були зазначені відповідачем під час укладення договору. Зарахування коштів здійснювалося через платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК» на підставі договору про організацію переказу коштів. За інформацією платіжного провайдера, 4 000 грн були успішно перераховані на зазначену платіжну картку. Позивач зазначає, що кредитний договір укладено в електронній формі через інформаційно-комунікаційну систему товариства із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «H444», що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та положенням Цивільного кодексу України. Відповідач пройшла процедуру реєстрації в особистому кабінеті, ознайомилась із Правилами надання коштів у кредит, надала згоду на обробку персональних даних, підтвердила умови кредитування та здійснила акцепт оферти шляхом введення одноразового ідентифікатора, внаслідок чого договір вважається укладеним у письмовій формі. У період з 01.04.2024 по 27.06.2025 відповідачем було здійснено платежі на загальну суму 9 712 грн, з яких 0,04 грн спрямовано на погашення тіла кредиту, а 9 711,96 грн на сплату процентів за користування кредитом. Позивач вказує, що часткова сплата процентів свідчить про визнання відповідачем укладення договору та наявності зобов`язань за ним. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором, 27 червня 2025 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 27062025, за яким Первісний кредитор відступив Позивачу право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Позивач зазначає, що відповідача було повідомлено про відступлення права вимоги у порядку та спосіб, передбачені законодавством та умовами договору, шляхом направлення повідомлення через особистий кабінет та/або засобами електронного зв`язку. Позивач вважає, що до нього перейшло право вимоги у тому обсязі та на тих умовах, які існували на момент відступлення, та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у заявленому розмірі. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.12.2025 відкрито провадження у даній цивільній справі та ухвалено здійснювати судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте в заяві від просить суд розглядати справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує Відповідно до ч. 3ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі, заява про розгляд справи у її відсутність до суду не надходила. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиву на позов від відповідача не надходило. Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 282-284 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом установлено, що 01 квітня 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір № 1530411 про надання споживчого кредиту в електронній формі. Згідно з умовами договору, відповідачу надано кредит у розмірі 4 000 грн строком на 359 днів з 01.04.2024 по 27.03.2025. Стандартна процентна ставка встановлена у розмірі 2,5 % на день від залишку заборгованості та підлягала застосуванню протягом строку кредитування. Договором передбачалася можливість застосування зниженої процентної ставки 0,01 % на день за умови належного виконання визначених договором умов у встановлений строк. Судом встановлено, що договір укладено в електронній формі через інформаційно-комунікаційну систему кредитодавця. Відповідач здійснила реєстрацію в особистому кабінеті, підтвердила ознайомлення з правилами кредитування, надала згоду на обробку персональних даних, обрала умови кредитування та здійснила акцепт пропозиції шляхом введення одноразового ідентифікатора «H444», що відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» є електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Положення статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають, що електронний договір, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Отже, суд доходить висновку, що спірний кредитний договір укладено з дотриманням вимог закону щодо форми правочину, сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов, а тому між ними виникли цивільні права та обов`язки. Факт надання відповідачу кредитних коштів підтверджується листом платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК», відповідно до якого 01.04.2024 на платіжну картку № [NUMBER] було перераховано 4 000 грн. Надання відповідачем реквізитів платіжної картки та фактичне зарахування коштів свідчить про виконання первісним кредитором свого обов`язку щодо видачі кредиту. Крім того, на виконання ухвали суду від 05.12.2025 АТ УКРСИББАНК надав інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також підтвердив факт зарахування коштів 01.04.2024 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ УКРСИББАНК, у сумі 4000 грн. Згідно з умовами договору проценти за користування кредитом нараховувалися щоденно на залишок заборгованості за методом «факт/факт». Судом встановлено, що у період з 01.04.2024 по 27.06.2025 відповідачем сплачено 9 712 грн, з яких 0,04 грн зараховано в рахунок погашення тіла кредиту, а 9 711,96 грн у рахунок сплати процентів. Часткова сплата заборгованості свідчить про визнання відповідачем існування зобов`язання та його виконання в частині, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду щодо правових наслідків часткового виконання боржником зобов`язання. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Однак у встановлений договором строк відповідач не виконала свій обов`язок щодо повного повернення кредиту та сплати нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. 27 червня 2025 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 27062025, за яким первісний кредитор відступив новому кредитору право грошової вимоги до відповідача за спірним договором. Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою шляхом відступлення права вимоги, при цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу таких прав. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Матеріалами справи підтверджується, що відповідача повідомлено про відступлення права вимоги у спосіб, передбачений договором та законодавством. Таким чином, суд встановив, що: кредитний договір між сторонами укладений належним чином в електронній формі; кредитні кошти у сумі 4 000 грн відповідач отримала; проценти нараховувалися відповідно до умов договору в межах строку кредитування; відповідач частково виконала зобов`язання, однак повністю їх не погасила; право вимоги за договором правомірно перейшло до позивача на підставі договору факторингу. Оцінивши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд перевіряє його відповідність умовам договору та вимогам Закону України «Про споживче кредитування», зокрема щодо дотримання встановлених законом обмежень загального розміру відповідальності споживача. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані суду письмові докази, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» виконало свої обов`язки за електронним договором про надання споживчого кредиту № 1530411 від 01.04.2024, та надало відповідачу кредит в сумі 4000 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Будь-яких доказів на спростування того, що договір був укладений в електронному вигляді, відповідачем не надано. ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача, на підставі до Договору факторингу № 27062025, враховуючи, що відповідач свої зобов`язання не виконав, позивач має підстави для захисту свого права в суді. До ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 27062025 від 27.06.2025, у загальному розмірі 29199,73 грн. (двадцять дев`ять тисяч сто дев`яносто дев`ять гривень 73 копійки), з якої заборгованість з тіла кредиту 3999,96 грн., заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором 23399,77 грн. та штрафні санкції 1800,00 грн. Рішенням № 251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Отже, з огляду на встановлені судом обставини, позивач правомірно набув право грошової вимоги до [PERSON] за Договором № 1530411 від 01.04.2024. Нарахування процентів за користування кредитними коштами виданими в рамках кредитного договору, здійснювалось в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору. При цьому суд враховує, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався і доказів погашення кредитної заборгованості відповідачем суду не подано. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позичальник [PERSON] належним чином виконував кредитні зобов`язання як щодо первісного кредитора, так і стосовно нового кредитора. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позичальник взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачені в договорами строки кошти (суму позики) та нараховані відсотки не повернув, відтак, вимоги щодо стягнення заборгованості по кредиту № 1530411 від 01.04.2024, у загальному розмірі 29199,73 грн. (двадцять дев`ять тисяч сто дев`яносто дев`ять гривень 73 копійки), з якої заборгованість з тіла кредиту 3999,96 грн., заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором 23399,77 грн. та штрафні санкції 1800,00 грн., підлягають до задоволення. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, на підтвердження яких позивачем були надані: договір про надання професійної правової допомоги від 10.12.2024, Акт №10/02-2024 від 10.12.2024 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024, рахунок на оплату, суд зазначає наступне. За змістом статті 134 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Разом із тим, суд звертає увагу, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved