Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" (надалі ТОВ "КОЛЕКТ ЦЕНТР) звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що 12.09.2021 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та відповідачем було укладено договір №77537518, за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі "позику"), на погоджений умовами договору строк (надалі - "строк позики"), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Сума позики становить 12652 грн, процентна ставка - 1,99 %, яка нараховується за кожен день користування позикою. ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" належним чином виконало свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору. Відповідач же не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 22.02.2022 між TOB "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" був укладений договір №22/02/2022, відповідно до якого TOB "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило на користь ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №77537518. У подальшому, 10.01.2023 між ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" та ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" був укладений договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" відступило на користь ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №77537518. У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за укладеним договором належним чином не виконує, станом на день формування позовної заяви загальний розмір її заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором№77537518 від 12.09.2021 становить 42467,04 грн, з яких: 12652 грн - заборгованістьза основним зобов`язанням (тілом кредиту); 29812,97 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 2,07 грн - нараховані 3 %. У зв`язку з даними обставинами позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №77537518 від 12.09.2021 у розмірі 42467,04 грн, а також понесені витрати по оплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу у сумі 16000 грн. В судове засідання представник позивача не з`явилася, згідно позовних вимог просила розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача. Згідно наявної в матеріалах справи відповіді на відзив представник позивача просила позовні вимоги задовольнити та вказала, що на виконання умов договору позикодавцем було перераховано грошові кошти на рахунок позичальника в розмірі 12652 грн. Матеріали справи містять відомості про часткове погашення боргу на суму 400 грн 12.10.2021. У розрахунку заборгованості чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості. До моменту укладення договору відповідач ознайомилась на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, вивчила договір та Правила надання грошових коштів у позику. Продовження строку кредитування та автопролонгація договору передбачені розділом 7 Правил. Проценти нараховувалися спочатку протягом 30 днів, а потім протягом 90 днів, відповідно до передбачених умов договору та Правил. Договір відповідач укладала за власним бажанням, добровільно. Їй було відомо про реальну відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок її зміни та порядок нарахування відсотків. Отже розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумний та справедливий. Матеріали справи містять докази, що позичач наділений правом вимоги до відповідача за договором №77537518. Повідомлення про заміну кредитора не є обов`язковим при укладанні договорів відступлення прав вимоги. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів належного виконання боржником зобов`язань як на користь первісних кредиторів, так і на користь позивача. Відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та є лише особистою думкою відповідача. Отже, такі твердження є припущеннями. Відповідач в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, згідно якого вона просила розгляд справи провести у її відсутність, у задоволенні позову відмовити, обгрунтовуючи це тим, що вона заперечує факт особистого укладання договору позики. Договір міг бути укладений третіми особами без її відома. Визначена в договорі процентна ставка порушує принцип добросовісності, принцип справедливості, є ознакою лихварства та робить правочин кабальним. Позивач не провів з нею жодної взаємодії та не довів своє право вимоги. Жодного повідомлення, що право вимоги передано іншій компанії вона не отримувала. Також відповідач не погодилась із витратами на професійну правничу допомогу, яку позивач визначив у розмірі 16000 грн та просить відмовити у їх стягненні, стверджуючи, що позивач є великою компанією, яка подає сотні позовів та має свого юриста, а визначена ними сума витрат є занадто завищеною, що перевищує навіть суму самого боргу. Окрім того відповідач вказала, що якщо суд вирішить інакше, то просить стягнути з неї тіло кредиту -12652 грн, а витрати на професійну правничу допомогу зменшити до реальної суми. Відповідно до ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 12.09.2021 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та відповідачем було укладено договір позики№77537518 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (надалі- договір позики), про що свідчить його копія (а.с.18), за умовами якого сторони погодили наступні умови: - позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі "позику"), на погоджений умовами договору строк (надалі - "строк позики"), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики; - сума позики 12652 грн; - строк позики - 30 днів; - процентна ставка (базова)/день - 1,99 %; - знижена процентна ставка/день, % (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності) - 0,70 %; - процентна ставка за понадстрокове користування позикою - 2,70 %; - дата повернення позики 12.10.2021; - проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики; - підписанням цього договору позичальник підтверджує, що: ознайомилася на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг"; до моменту підписання договору вивчила цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (надалі "Правила"), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, їй зрозумілі. - договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно копії Додатку №1 до договору позики №77537518 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 12.09.2021 - Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.18) сторони погодили, що загальна вартість кредиту станом на 12.10.2021 становить 15295,64 грн, з яких: 12652 грн - сума кредиту; 2643,64 грн - проценти за користування кредитом. Згідно п.6.5. Правил (а.с.134-145) у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) Товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Згідно п.6.7. Правил у разі виникнення понадстрокового користування позикою (або її частиною), Товариство має право переуступити своє право вимоги третім особам без згоди на це позичальника. Згідно п.6.8. Правил сторони домовились, що у разі якщо після спливу строку позики позичальником не було подовжено строк користування позикою/строк такого подовження закінчився та/або автоматичне подовження строку позики припинилось (відповідно до умов розділу 7 Правил) але, при цьому, позичальник продовжує користуватися позикою (її частиною), Товариство має право нараховувати проценти за понадстрокове користування позикою (її частиною) у порядку, визначеному цими Правилами та договором позики. Згідно п.7.12. Правил з метою недопущення наслідків понадстрокового користування позикою сторони домовились, що у разі якщо у позичальника на дату закінчення строку позики наявна заборгованість за договором позики і позичальником не оформлено пролонгацію, строк позики автоматично подовжується на один календарний день (далі Автопролонгація). Згідно п.7.13. Правил строк Автопролонгації обчислюється з дня, що слідує за днем закінчення строку позики. При Автопролонгації змінюється кінцева дата строку позики та кінцева дата строку (терміну) дії договору позики на один календарний день. Згідно п.7.14. Правил проценти під час Автопролонгації нараховуються за базовою процентною ставкою, вказаною в договорі позики. Згідно п.7.15. Правил позичальник не заперечує та погоджується, що Автопролонгація може здійснюватися необмежену кількість разів та не потребує додаткового документального оформлення з боку сторін. Позичальник погоджується, що застосування повторної Автопролонгації здійснюється за умови наявності непогашеної позики (її частини) та не потребує додаткової згоди позичальника. Згідно п.7.16. Правил подовження строку позики на умовах Автопролонгації припиняється у разі якщо на протязі 90 Автопролонгацій поспіль позичальником не погашено позику. Таким чином договором позики та Правилами надання грошових коштів у позику встановлено чіткий порядок нарахування та сплати процентів, а також зазначено про строк, який застосовується до позичальника за понадстрокове користування позикою, який обмежений позикодавцем в 90 календарних днів. ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" свої зобов`язання за договором позики виконало, перерахувавши відповідачу на її банківський картковий рахунок № [NUMBER] кошти в сумі 12652 грн, про що свідчить копія повідомлення ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" від 18.07.2025 №29035/47.1. про підтвердження платежу (а.с.31), копія повідомлення АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 15.02.2006 №20.1.0.0.0./7-260211/67837-БТ (а.с.131) та виписка за договором №б/н за період 12.09.2021 - 19.09.2021 (а.с.132). Відповідач же умов договору позики належним чином не виконувала. 22.02.2022 між TOB "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" був укладений договір факторингу №22/02/2022, про що свідчить його копія (а.с.159-164), відповідно до умов якого сторони погодили наступні умови: - п.2.1. клієнт- первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 153662582,15 грн, а фактор зобов`язується здійснити фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належать клієнту, і стає новим кредитором за договорами позики, укладеними між клієнтом і боржниками. - п.6.1.4. право вимоги переходить до фактора після здійснення повного фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру Боржників в електронному вигляді (Додаток №2), який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги; - п.7.1. розмір фінансування за Реєстром боржників складає 6382999,39 грн. Згідно копії платіжного доручення №333740001 від 23.02.2022 (а.с.169) ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" перерахувало на рахунок TOB "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" плату за лот згідно договору факторингу №22/02/2022 від 22.02.2022 в розмірі 6382999,39 грн. Відповідно до копії Додатку №2 до договору факторингу №22/02/2022 від 22.02.2022 - Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді за договором факторингу №22/02/2022 від 22.02.2022, складеного 22.02.2022 (а.с.10), вбачається, що клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників в електронному вигляді наданий на флеш-носії у розмірі 2,7 Мбайт, в кількості 12130. Відповідно до копії Додатку №4 до договору факторингу №22/02/2022 від 22.02.2022 - Акту приймання-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №22/02/2022 від 22.02.2022, складеного 22.02.2022 (а.с.9), вбачається, що клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників кількістю 12130, після чого, з урахуванням умов договору факторингу №22/02/2022 від 22.02.2022, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до копії Додатку №3 до договору факторингу №22/02/2022 від 22.02.2022 - РЕЄСТРУ БОРЖНИКІВ №1 до договору факторингу №22/02/2022 від 22.02.2022 (а.с.11-13) та копії витягу з даного Додатку, сформованого представником ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" (а.с.14), вбачається, що ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" набуло права грошової вимоги до відповідача по договору №77537518 в розмірі 42464,97 грн, з яких: 12652 грн - сума виданого кредиту; 29812,97 грн сума заборгованості по простроченим процентам, що також підтверджується копією розрахунку заборгованості, складеного TOB "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" станом на дату продажу 22.02.2022 (а.с.146-147). 10.01.2023 між ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" та ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" був укладений договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, про що свідчить його копія (а.с.148-153), відповідно до умов якого сторони погодили наступні умови: - п.2.1. первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках №1 та №3 до цього договору (Реєстр Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них; - п.5.2. права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання- передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток №4). Відповідно до копії Додатку №4 до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023 - Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за договором №10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.03.2023, складеного 10.01.2023 (а.с.17), вбачається, що первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв Реєстр Боржників кількістю 207307. Відповідно до копії Додатку №3 до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.03.2023 - РЕЄСТРУ БОРЖНИКІВ до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.03.2023, складеного 10.03.2023 (а.с.20-22), а також копії витягу з даного Додатку, сформованого 10.01.2023 (а.с.23) вбачається, що ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №77537518 в розмірі 42467,04 грн, з яких: 12652 грн - сума заборгованості за основним зобов`язнанням; 29812,97 грн сума заборгованості за нарахованими процентами; 2,07 грн - відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст.625 ЦК України, що також підтверджується копією розрахунку заборгованості, складеного ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" станом на дату продажу 10.01.2023 (а.с.170). Відповідно до копії розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" (а.с.158) вбачається, що станом на 03.10.2025 остання має заборгованість за договором №77537518 від 12.09.2021 в розмірі 42467,04 грн, з яких: 12652 грн - заборгованість за тілом кредиту; 29812,97 грн заборгованість за відсотками; 2,07 грн - 3% річних на дату відступлення права вимоги (10.01.2023). У зв`язку з невиконанням відповідачем її зобов`язань за договором позики №77537518 від 12.09.2021 представник ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" звернулася до суду з даним позовом. Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів ( змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Норми ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Статтею 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною 1 ст.1048 ЦК України, встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України, передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність. Згідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідача за договором позики №77537518 від 12.09.2021. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, оскільки не надавала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов договору. Таким чином, ухиляючись від сплати заборгованості за позикою, відповідач порушує зобов`язання за вищевказаним договором позики. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. В свою чергу відповідач хоч і заперечила позовні вимоги, однак долучені нею до відзиву на позовну заяву докази спростовують її заперечення. Так, надана нею копія договору позики (а.с.83-84) містить відмітку, що вона згодна повністю та безумовно з усіма умовами оферти. Копія витягу з особового кабітету позичальника за договором №77537518 (а.с.86) свідчить про його укладення, містить відомості про дату видачі позики, суму позики, її термін, історію погашень, містить можливість завантажити договір та відмітку що даний договір проданий. Окремо слід зазначити, що отримання вищевказаних доказів було б не можливе без особистої реєстрації відповідача в ІТС Товариства та проходження процедури реєстрації на сайті ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ". Відтак заперечення відповідача щодо особистого неукладання договору позики не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи. Оскільки станом на день розгляду справи спір між сторонами не врегульований, відповідач заборгованість за договором позики у добровільному порядку не сплатила, тому суд приходить до висновку, що з неї, як позичальника, підлягає стягненню сума заборгованості за договором позики №77537518 від 12.09.2021 в розмірі 42467,04 грн, з яких: 12652 грн - заборгованість за тілом кредиту; 29812,97 грн заборгованість за відсотками; 2,07 грн - 3% річних за період з 22.02.2022 до 23.02.2022. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 59 Конституції України гарантується кожному право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Пунктами 4, 6, 9 ч.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що: - договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; - інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; - представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Відповідно до п.1, 6 ч.1 ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017, визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Верховний Суд у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 вказав, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання. Відповідно до ч.2-6 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником позивача на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу було надано: копію договору №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 (а.с.171-173), копію прайс-листа АО "Лігал Ассістанс" (а.с.28), який містить вид послуг та ціну роботи; копію заявки на надання юридичної допомоги №286 від 01.09.2025 (а.с.29), згідно якої сторони погодили надання правових (юридичних) послуг Адвокатським об`єднанням клієнту по супроводу примусового стягнення заборгованості [PERSON] ; копію витягу з Акту №14 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025, сформованого 30.09.2025 (а.с.309), де містяться перелік послуг, кількість витраченого на це часу, вартість одиниці виміру та загальна вартість визначена в розмір 16000 грн, яка складається з наступного: 4000 грн надання усної консультації з вивчення документів (2 год.), 12000 грн складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (4 год.). Судом враховано, що відповідач у відзиві на позовну заяву не погодилась із витратами на професійну правничу допомогу, яку позивач визначив у розмірі 16000 грн та просила відмовити у їх стягненні. Слід зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п.95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Верховний Суд у своїй постанові від 03.05.2018 в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 28.12.2020 у справі №640/18402/19 вбачається, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. У пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 зробила висновок про те, що: "витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини друга статті 137 ЦПК України). При прийнятті рішення щодо відшкодування витрат на правову допомогу слід керуватися такими критеріями: дійсність витрат, необхідність витрат, розумність розміру витрат, співмірність витрат». Водночас, у разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат. У додатковій постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved