Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Позивачка 22.10.2025 звернулася в суд з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину, з твердої суми в розмірі 1700 грн на 1/3 частку від його заробітку (доходу) на утримання дочки [PERSON] , [INFO] . Свій позов обґрунтовувала тим, що згідно рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 02.03.2021 з відповідача стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1700 грн на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] до досягнення нею повноліття. На сьогоднішній день сума аліментів у такому розмірі є недостатньою для матеріального утримання дитини, а вона як мама не має змоги самостійно забезпечити належний рівень утримання дочки. Відповідач працює, однак не бере участі у додаткових витратах на дитину, хоча має таку можливість. 14.11.2025 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому пояснив, що з моменту присудження до стягнення з нього аліментів, жодних істотних змін у його матеріальному становищі не відбулося, навпаки матеріальний стан погіршився, він офіційно не працевлаштований, у власності не має нерухомого чи рухомого майна, стан здоров`я його погіршився. Також, на даний час він перебуває у відносинах, має нову сім`ю, в якій вони з дружиною планують народження дитини. Крім того, разом з ним проживають його дід і баба, які є особами похилого віку, та які потребують постійної фінансової підтримки та догляду. Згідно до довідки КНП «Солотвинська лікарня» від 21.06.2023 він здійснює догляд за дідом як за особою, яка потребує стороннього догляду. Також, його батьки [PERSON] та [PERSON] на даний час не працюють, він надає і батькам фінансову допомогу, оскільки є єдиним сином у них. Таким чином, на його утриманні фактично перебувають кілька непрацездатних членів родини, що впливає на його фінансові можливості. Також він постійно бере участь у додаткових витратах, купував одяг, іграшки, предмети гігієни, пересилав кошти на лікування дочки. Вважає, що найбільш справедливим і доцільним у його випадку є збереження фіксованої грошової суми аліментів, з можливістю її добровільного збільшення відповідно до його реальних фінансових можливостей. Просив відмовити у задоволенні позову. Позивачка в судове засідання не з`явилася, в поданій суду заяві представник позивачки просила справу розглянути у відсутності сторони позивачки, позов підтримала, просила його задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився, в поданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутності, та відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у письмовому відзиві. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Установлено, що в зареєстрованому шлюбі сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 02.03.2021 з відповідача стягнуто аліменти на утримання малолітньої дочки на користь позивачки у твердій грошовій сумі в розмірі 1700 грн на дитину щомісячно, до досягнення нею повноліття. Суд установив, що відповідач належно сплачує аліментні платежі на підставі судового рішення, про що свідчить довідка від 11.11.2025 старшого державного виконавця Богородчанського ВДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Позивачка, з якою проживає малолітня дитина, вказує, що така сума не може покрити необхідних потреб дочки, та на даний час є недостатньою з огляду на зростання цін на продукти, одяг та послуги. Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно до ст. 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України). Згідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у зв`язку з покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення їх розміру. При цьому, на відміну від зміни розміру аліментів (ст. 192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу стягнення аліментів. Право вимагати заміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин, зазначених ст. 182 - 184 СК України. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника, суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. При цьому суд повинен ураховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не лише норми ст. 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема: ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі». Отже, зміна способу стягнення аліментів (ч.3 ст.181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ч.1 ст.192 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Обґрунтовуючи вимоги про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми, визначеної рішенням суду в розмірі 1700 грн на малолітню дочку, на 1/3 частку, позивачка зазначає, що визначений судом розмір аліментів не забезпечує нормального розвитку дитини та належного матеріального утримання, і тому вважає, що для забезпечення потреб дитини доцільним є змінити спосіб стягнення аліментів шляхом зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів з 1700 грн на 1/3 частку від усіх його доходів. У будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу. Аналізуючи зміст наведених вище норм законодавства, суд зважує на те, що присуджуючи аліменти, суд має чітко зазначити спосіб їх стягнення - у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів - законодавча гарантія, яка застосовується незалежно від рішення суду. Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивачка скористалася своїм правом, визначила спосіб стягнення аліментів - їх присудження у частці від доходу відповідача. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивачка бажає скористатися такою можливістю. Відповідно до частини першої та другої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд ураховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, зокрема те, що дитина здорова; стан здоров`я відповідача, що є задовільним, та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним; відсутність у відповідача на утриманні інших дітей, посилання на те, що в найближчому часі планується народження дитини в новій сім`ї, суд не приймає до уваги, також відповідач проживає разом зі своїм дідом [PERSON] та бабою [PERSON] , які є особами похилого віку, пенсіонерами, потребують постійного стороннього догляду. Щодо твердження відповідача, що на його утриманні перебувають також непрацездатні батьки, суд зазначає, що останні зареєстровані та проживають окремо від відповідача. Крім того, суд зазначає, що необхідність надання допомоги батькам, бабі, дідові не виключає обов`язку відповідача надавати утримання своїй дитині в розмірі, який буде достатнім для забезпечення необхідного матеріального становища дитини, адже предметом основного піклування батьків є найкращі інтереси дитини. Також суд ураховує відсутність даних щодо наявності у відповідача рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовної вимоги про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача в розмірі 1/3 частини, яка забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації та сприятиме кращому захисту інтересів дитини. При цьому, суд зазначає, що позивачка як одержувачка аліментів має право змінити спосіб їх стягнення, визначивши його у частці від доходу відповідача. З урахуванням вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача 1211,20 грн судового збору в дохід державного бюджету. На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 27 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 182, 184, ч.1 ст.192 СК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»

Outcome: approved