Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. У позовній заяві [PERSON] вказано, що 23.05.2023 був зареєстрований його шлюб з відповідачем. Сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Свій позов [PERSON] мотивує тим, що сімейне життя у нього з відповідачем не склалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. [PERSON] зазначає, що він перебуває на військовій службі, їх спільна з відповідачем дитина проживає з його батьками в будинку [ADDRESS] . Посилаючись на вищевикладені обставини позивач [PERSON] просив шлюб розірвати, визначити місцем проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , наступну адресу: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 27.01.2026 відкрито загальне позовне провадження у справі та залучено до участі в справі в якості третьої особи Орган опіки і піклування виконавчого комітету Новооржицької селищної ради. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, у своїх поясненнях посилався на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнала у повному обсязі, пояснила, що проти визначення місця проживання дитини з батьком вона не заперечує, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 23 травня 2023 року Чечелівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 403. Прізвище відповідача до реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с. 8). Позивач та відповідач мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Згідно довідки, яка видана старостою Давидівського старостинського округу Виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області 27.11.2025, [PERSON] , [INFO] , проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). У акті обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , вказано, що для проживання та виховання дитини створені умови на задовільному рівні (а.с. 7). У висновку Виконавчого комітету Новооржицької селищної ради, про визначення місця проживання дитини, який затверджений рішенням виконавчого комітету Новооржицької селищної ради №28 від 18.02.2026, зазначено, що орган опіки та піклування вважає за можливе та доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.33-34). Статтею 7 СК України визначено, що сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За нормою ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, враховує викладені у позовній заяві пояснення позивача про те, що сімейне життя у них з відповідачем не склалося, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин,також суд враховує те, що відповідач визнала позов у цій частині, і приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому є підстави для його розірвання. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Системний аналіз вищевказаних положень законодавства дає підстави для висновку, що при розгляді справ цієї категорії судом визначається не конкретна адреса місця проживання дитини (яка може змінюватися без окремого рішення суду), а те, з ким з батьків (з матір`ю чи з батьком) буде проживати дитина, якщо мати та батько проживають окремо. Позивачем заявлена позовна вимога про проживання дитини за конкретною адресою, але відсутня вимога про визначення місця проживання дитини з кимось з батьків. Таким чином, ця позовна вимога у сформульованому позивачем виді не може бути задоволена судом, тому у задоволенні цієї вимоги слід відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial