Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

ТОВ ФК "Профіт Капітал звернулося з позовом до суду про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за кредитним договором №L01.188.33932 від 10.02.2015 у розмірі 38289,60 грн, в якому також просить стягнути з відповідачки судові витрати у справі: сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. Позов обґрунтовано тим, що 10.02.2015 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № L01.188.33932, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 18708,00 грн. Відповідачка взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 38289,60 грн., з яких: 14720,90 грн. - за основним боргом, 12119,26 грн. - за процентами та 11449,44 коп. оплата за обслуговування кредиту. 03.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №12/90, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступило, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема до відповідачки. 10.11.2025 ухвалою судді відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності та вказав про відсутність заперечень проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до поштового повідомлення копію ухвали про відкриття провадження у справі отримала 14.11.2025, однак у визначений їй строк відзиву на позов або інших клопотань до суду не подала. З урахуванням положень ст.ст. 128, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 10.02.2015 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № L01.188.33932, згідно з умовами якого банк надає відповідачці кредит на поточні потреби у розмірі 18708,00 грн., строком на 95 місяців. За користування кредитом позичальник сплачує проценти, які є фіксованими та становлять 18 % річних від неповернутої суми кредиту. Також договором передбачена щомісячна плата за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,7 % від початкової суми кредиту. Крім того, за цим договором позичальник доручив банку переказати в безготівковій формі кредитні кошти стаховику в частині суми страхового платежу. Відповідно до п. 1.12 кредитного договору банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок № [NUMBER] (а.с. 5-8). 03.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №12/90. Відповідно до договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 22-24). Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 03.12.2020 до вищезгаданого Договору факторингу в реєстрі міститься інформація про передачу ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прав грошової вимоги за договором від 10.02.2015 № L01.188.33932 до відповідачки [PERSON] у загальній сумі 38289,60 грн., які складаються з 14720,90 грн. - заборгованості за основним боргом, 12119,26 грн. заборгованості за відсотками, 11449,44 грн заборгованості за комісією (а.с. 25-27). З платіжного доручення № 14 від 03.12.2020 вбачається, що позивач перерахував на користь АТ «Ідея Банк» 2100000,00 грн. фінансування загальної вартості згідно договору факторингу № 12/90 від 03.12.2020 (а.с. 29). З виписки за період 01.01.2000-03.12.2000 по рахунку № [NUMBER] вбачається, що з цього рахунку списано кошти у сумі 18708 грн. згідно спірного кредитного договору. Також вбачається, що кошти надійшли на рахунок № [NUMBER] у сумі 17816,19 грн. видача кредиту, та на рахунок № [NUMBER] у розмірі 891,81 грн. страховий платіж (а.с. 12). Згідно виписки з 01.01.2000 по 03.12.2020 по рахунку № [NUMBER] (на який згідно п. 2.6 кредитного договору мали здійснюватися платежі по поверненню кредиту) зараховано кошти у сумі 20121,58 грн. (а.с. 13-17). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованість [PERSON] за спірним договором станом на 03.12.2020 становить 38289,6 грн, з яких 14720,9 грн. за основним боргом, 12119,26 грн. за відсотками, 11449,44 грн. за комісіями (а.с. 18). Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 (позика), якщо інше не встановлено параграфом 2 (кредит) і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно виписки з 01.01.2000 по 03.12.2000 по рахунку № [NUMBER] грошові кошти за призначенням «видача бланкового кредиту № L01.188.33932» у розмірі 17816,19 грн. (18708 грн. сума кредиту 891,81 грн. страхового платежу) 10.02.2015 надійшли на рахунок № [NUMBER] , в той час як зі змісту спірного договору вбачається, що банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок № [NUMBER] . Перерахування коштів на рахунок, що є відмінним від № рахунку, вказаного у кредитному договорі, не може бути доказом надання кредитних коштів відповідачці. В матеріалах справи наявна копія заяви відповідачки про надання згоди на переказ в безготівковій формі коштів за спірним договором в сумі 18708 грн. на рахунок погашення заборговасності перед банком за кредитним договором № Р23.178.73124 від 27.05.2014 (а.с. 11). Водночас вказана заява не містить номера рахунку, на який має бути здійснено переказ. Крім того, зі змісту вказаної заяви вбачається, що згода надана на переказ коштів в погашення заборгованості за попереднім кредитним договором на суму 18708 грн., що не узгоджується із випискою по рахунку № [NUMBER] , відповідно до якої здійснено переказ коштів за призначенням бланкового кретиту у розмірі 17816,19 грн., а 891,81 грн. перераховано в рахунок страхового платежу(а.с. 12). Отже, позивачем ТОВ «ФК «Профіт Капітал» не надано доказів на підтвердження передачі грошей (зарахування коштів) відповідачці. Крім того, позивачем не надано детального розрахунку заборгованості за кредитним договором. Позивач зазначає, що розмір заборгованості відповідачки за спірним кредитним договором становить 38289,60 грн., з яких: 14720,90 грн. - за тілом кредиту, 12119,26 грн. - за процентами та 11449,44 коп. заборгованість за обслуговування кредиту, та на підтвердження вказаного надає довідку-розрахунок, у якій відсутній детальний та будь-який математичний розрахунки. За відсутності детального розрахунку з інформацією про період нарахування боргу; процентну ставку, яка застосовувалася; суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування суми боргу. Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.07.2021 в справі 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність. Відсутність в матеріалах справи доказів надання кредитних коштів відповідачці та детального розрахунку заборгованості позбавляє суд можливості з`ясувати дійсний розмір заборгованості за кредитним договором, що є обов`язковим при вирішенні питання про стягнення боргу. Позивач несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено факт надання відповідачці кредитних коштів та правильності проведеного позивачем розрахунку боргу. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Зважаючи, що суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed