Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» звернулось до суду з вказаним вище позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №8191044 від 07.11.2023 в розмірі 28011,75 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] укладено кредитний договір №8191044, підписаний електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікатором, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 12000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, що передбачені договором. ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти на погоджену суму, разом з тим відповідач свої зобов`язання порушила та кошти для повернення кредиту та сплати процентів за користування ним не надавала, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість. 26.03.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Кредит-капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги № 104-МЛ від 26.03.2024, за умовами якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ФК «Кредит-капітал» належні йому права вимоги до боржників, вказані у Реєстрі боржників, в тому числі, до відповідача [PERSON] за кредитним договором №8191044 від 07.11.2023 в сумі 28011,75 грн., що складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 7697,90 грн., простроченої заборгованості за сумою відсотків в розмірі 19113,85 грн. та простроченою заборгованості за комісією в сумі 1200,00 грн. Відповідачу було надіслано письмову претензію щодо погашення кредитної заборгованості, однак у добровільному порядку остання борг не сплатила. За таких обставин, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 09.02.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом ) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові, щодо винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоч про час і місце слухання справи належним чином повідомлений, заяв, клопотань чи заперечень суду не надав. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 07.11.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит (індивідуальну частину) № 8191044, за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 12000,00 грн. строком на 105 днів, тобто до 20.02.2024, з можливістю пролонгації в порядку, встановленому п. 2.3 договору, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,65 % від суми фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, та стандартною (базовою) процентною ставкою в розмірі 3,50 % за кожен день користування кредитом, а також комісією за надання кредиту в сумі 1200,00 грн., та відповідач, в свою чергу, зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за його користування, а також інші платежі, передбачені договором (п.п.1.1-1.7, 2.3, 3.3.2 кредитного договору). Пунктами 6.1-6.2,6.4-6.5 вказаного договору сторони погодили, що даний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства, підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Згідно з довідкою ТОВ «МІЛОАН» позичальник [PERSON] , з яким укладено договір про споживчий кредит № 8191044 від 07.11.2023, ідентифікований товариством, акцепт (договір) підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором 544372, дата і час відправки ідентифікатора позичальнику: 07.11.2023 о 13:52, номер телефону, на який відправлено ідентифікатор: [NUMBER] . В п. 6.3 кредитного договору відповідач підтвердив, що приймаючи пропозицію товариства про укладення договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними його частинами в цілому (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) та підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору. При укладенні договору в пункті 5.1 позичальник надала гарантії та запевнення, що до укладення цього договору отримала від товариства інформацію, зазначену в Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та в Законі України «Про споживче кредитування», інформація надана товариством з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання, а також підтвердив, що до укладення договору отримав проект цього договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з його умовами та правилами, умови договору їй зрозумілі та вона підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану. Вичерпні персональні дані, що стосуються особи відповідача, а саме прізвище, ім`я та по батькові, паспорт, ідентифікаційний код, адреса місця реєстрації та проживання, а також засоби зв`язку, зазначені в преамбулі та реквізитах договору, та в п. 6.3 кредитного договору відповідач підтвердила, що вся надана товариству інформація є повною, актуальною та достовірною. Графік платежів за договором про споживчий кредит № 8191044 від 07.11.2023, що є додатком № 1 до кредитного договору, міститься в матеріалах справи. 07.11.2023 відповідач [PERSON] також ознайомився з паспортом споживчого кредиту № 8191044, в якому визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, розмір орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором, в тому числі, розмір процентної ставки, яка застосовується при простроченні виконання зобов`язань, тощо, чим також підтвердив факт отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування виходячи із обраних ним умов, а також підтвердив отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема, шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі, суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі, в разі невиконання ним зобов`язань за таким договором. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на погоджених умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит на погоджених умовах Однак всупереч умовам укладеного договору, відповідач взяті на себе зобов`язання порушив, не надавав своєчасно та в повному обсязі грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими платежами, в результаті чого виникла прострочена заборгованість 26.03.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги № 104-МЛ, за умовами п. 1.1 якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) за плату, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі Боржників; акт приймання-передачі Реєстру Боржників від 26.03.2024 до Договору відступлення прав вимоги № 104-МЛ від 26.03.2024, підписаний сторонами та скріплений їх печатками, міститься в матеріалах справи. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №104-МЛ від 26.03.2024, ТОВ «ФК «Кредит-капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 8191044 від 07.11.2023 року на загальну суму 28011,75 грн., що складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 7697,90,00 грн., простроченої заборгованості за сумою відсотків в розмірі 19113,85 грн. та простроченою заборгованості за комісією в сумі 1200,00 грн. ТОВ «ФК «Кредит-капітал» зверталось до відповідача [PERSON] з претензією від 29.12.2025 за вих. № 23457693/2233, в якій просило виконати свої зобов`язання за договором № 8191044 від 07.11.2023 та погасити прострочену заборгованість у розмірі 28011,75 грн. на зазначені реквізити. Однак в добровільному порядку відповідач заборгованість за вищевказаним договором ні перед первісним кредитором, ні перед ТОВ «ФК «Кредит-капітал» не погашає. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За ч. 2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За змістом положень ст.ст. 526, 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у зобов`язанні належним чином, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Отже, відступлення права вимоги призводить до заміни сторони за кредитним договором (кредитора), проте не змінює умови укладеного кредитного договору. Отже, факт сингулярного правонаступництва, за яким до ТОВ «ФК «Кредит-капітал» перейшли права кредитора до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 8191044 від 07.11.2023, підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, що містяться в матеріалах справи. Водночас, з тлумачення статті 516, частини 2 статті 517 ЦК України випливає, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічні висновки послідовно висловлені Верховним Судом у постановах від 23.02.2022 у справі № 761/1543/20, від 19.01.2022 року у справі №639/86/17, від 14.07.2021 у справі №554/8549/15-ц, від 12.02.2020 у справі № 522/22802/17, від 07.02.2018 у справі №2-2035/11, які суд враховує до даних спірних правовідносин відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У відповідності до положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно положень частини 1 статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Отже, уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати його умови, які були у ньому зазначені. Своїм підписом на договорі відповідач підтвердив, що ознайомлена з усіма його умовами, в тому числі, й розміром процентів, порядком їх нарахування та сплати, а також порядком та строками повернення кредиту, розуміє та зобов`язується їх виконувати. За наведених вище обставин вбачається, що сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору, а укладення кредитного договору на запропонованих умовах відповідало внутрішній волі відповідача. Вказаний вище кредитний договір відповідачем не оспорений, в установленому законом порядку недійсним не визнаний, а тому в силу положень ст. 204 ЦК України його умови підлягають до виконання. Окрім того, Верховний Суд у постанові від 09.11.2018 у справі № 911/3685/17 зазначив, що чинне законодавство не містить переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків (ч. 1 ст. 11 ЦК України). У цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акта звіряння розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. За таких обставин, ініціювання відповідачем пролонгації кредитного договору та часткова оплата нарахованої заборгованості є діями, що також свідчать про визнання відповідачем боргу і, відповідно, факту укладення нею договору на погоджених умовах та отримання кредитних коштів. Наявність простроченої заборгованості та її розмір підтверджується наданими позивачем розрахунком заборгованості та випискою з особового рахунку, які є детальними, містять інформацію про порядок нарахування спірної заборгованості в розрізі окремих складових за кожен день користування кредитом, відповідно до умов укладеного договору, у період дії строку договору з урахуванням пролонгації та такі умови договору є чинними. Будь-яких доказів на спростування наданих позивачем розрахунків заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов вищезазначеного договору. Таким чином, судом встановлено та не спростовано сторонами, що відповідач після заміни кредитора, жодних дій щодо погашення заборгованості за вказаним вище кредитним договором не вчинив, в результаті чого виникла прострочена заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит-капітал» за кредитним договором № 8191044 від 07.11.2023 в розмірі в сумі 28011,75 грн., що складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 7697,90 грн., простроченої заборгованості за сумою відсотків в розмірі 19113,85 грн. та простроченою заборгованості за комісією в сумі 1200,00 грн., яку в добровільному порядку відповідач не погашає. Будь-яких спростувань вимог позивача відповідачем суду надано не було. За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-капітал» про стягнення заборгованості є обґрунтованими в частині простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 7697,90 грн., простроченої заборгованості за сумою відсотків в розмірі 19113,85 грн та підлягають задоволенню. Що стосується стягнення комісії варто вказати, що позичальнику були надані кошти на споживчі цілі, а тому, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до вимог частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. У розумінні положень чинного законодавства України надання грошових коштів є послугою. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені Постановою Національного банку України №168 від 10.05.2007 року визначає, що Банк не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Як вказано у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 666/4957/15-ц надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. За таких обставин, пункти кредитного договору про сплату комісії є нікчемними. За ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а вразі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів (ч.ч. 1-3 ст. 216 ЦК України). За змістом ч. 5 ст. 216 ЦК України, суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. З урахуванням зазначеного, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача комісії у розмірі 1200,00 грн. та вважає такі вимоги безпідставними. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, що передбачено пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України. У позовній заяві позивач вказав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які складаються з судового збору у розмірі 2422,40 грн. Таким чином, враховуючи, що вимоги позивача задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути пропорційно витрати по сплаті судового збору в сумі 2318,72 грн. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги представником позивача було надано: копію договору про надання правової допомоги; копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю; копію ордеру; детальний опис робіт (наданих послуг), акт про підтвердження факту надання правової допомоги та платіжну інструкцію про оплату послуг згідно з договором. З детального опису робіт (наданих послуг) вбачається, що послуги, які надавалися позивачу адвокатом полягають у тому, що адвокат здійснив: правовий аналіз правовідносин сторін у справі; підготовка позовної заяви та додатків для подачі до суду, на що адвокатом було витрачено 6 год. 30 хв., загальна сума понесених витрат за надані послуги адвоката становить 8000,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 7657,60 грн витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial