Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Зміст позовних вимог: ТОВ «Бізнес Позика» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивують тим, що 14.04.2025 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір № 533730-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Так, ТОВ "Бізнес позика" 14.04.2025 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №533730-КС-001 про надання кредиту. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-8470, на номер телефону [NUMBER] ( що зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий [PERSON] було введено/відправлено. 14.04.2025 року [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 533730-КС-001 про надання кредиту на умовах визначених офертою. Таким чином, 14.04.2025 між ТОВ "Бізнес позика" та [PERSON] укладено Договір № 533730-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.2.1 Договору кредиту, ТОВ "Бізнес позика" надає позичальнику грошові кошти у розмірі 44000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ "Бізнес позика" свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в сумі 44000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № 5363-5421 0074-1660 (котрий позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті). До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 533730-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти. Відповідач [PERSON] на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 533730-КС-001 на загальну суму 23500,00 грн. Відповідно до розрахунку, у [PERSON] наявна заборгованість за кредитним договором станом на 07.01.2026 року в розмірі 117488,56 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 35 020,48 грн; суми прострочених платежів по процентах - 52 068,08 грн; суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн; суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ - 22 000,00 грн; суми прострочених платежів за комісією - 8 400,00 грн. З підстав невиконання позичальником умов кредитного договору ТОВ "Бізнес позика" просить запозовом стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 117488,56 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн. Стислий виклад позиції сторін: Представником позивача у позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. У судове засіданні відповідач [PERSON] не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Ухвалу про відкриття провадження у справі надіслано за адресою зареєстрованого місця проживання з пропозицією надати відзив та докази. Поштове повідомлення двічі повернулося з відміткою про вручення адресату « [PERSON] ». Таким чином, суд вважає що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження та забезпеченим у реалізації процесуальних прав. Крім направлення процесуальних документів засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання відповідача, судом вжито додаткових заходів повідомлення відповідача. Зокрема, суд направив судову повістку на електронну адресу, зазначену відповідачем при укладенні кредитного договору, яка отримана 13.03.2026, що підтверджується довідками про доставку електронного листа. Суд також повідомив його про розгляд справи за допомогою телефонного зв`язку, що підтверджується матеріалами справи. Незважаючи на всі можливі заходи, вжиті судом для належного повідомлення відповідача про розгляд справи, остання не скористалася наданими їй процесуальними правами - не повідомила суд про свою позицію у справі, не надала жодних пояснень чи доказів, які могли б спростувати вимоги позивача. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу по суті за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних чи доказів, що відповідає положенням ч.3 ст. 211, ч.3 ст.223 ЦПК. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.01.2026 по даній справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.Витребувано докази по справі. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19.02.2026 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до положень ст.ст. 280,281 ЦПК, суд ухвалою постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом: Судом встановлено, 14.04.2025 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір № 533730-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ "Бізнес позика" 14.04.2025 направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 533730-КС-001 про надання кредиту (а.с.11-22 ). Зі своєї сторони ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-8470, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті ( а.с.46), котрий боржником було введено/відправлено. 14.04.2025 року [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 533730-КС-001 про надання кредиту на умовах визначених офертою. Таким чином, 14.04.2025 між ТОВ "Бізнес позика" та [PERSON] укладено Договір №533730-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» ( а.с.32-41). Відповідно до п.2.1 Договору кредиту, ТОВ "Бізнес позика" надає позичальнику грошові кошти у розмірі 44000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. За умовами п.2.1 Договору відповідачу надавався кредит в сумі 44000,00 грн, строком на 24 тижні, стандартна процентною ставкою в день - 1 %, фіксована. Протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Комісія за надання Кредиту (надалі - Комісія) складає 8800,00 грн. Строк повернення кредиту 29.09.2025 рік. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами, комісію в строки та в порядку, встановлених Кредитним договором, з кінцевим терміном погашення 29.09.2025 року. Відповідно до Договору позичальник ознайомлений з Договором та Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, уклав Договір з вільним волевиявленням. Позичальник до моменту укладення цього Договору отримав всю необхідну інформацію про кредитного посередника Кредитодавця відповідно до ст. 6 Закону України «Про споживче кредитування». Позичальник отримав від Кредитодавця всі документи та інформацію, які Позичальник запросив у Кредитодавця до моменту укладення Договору. ТОВ "Бізнес позика" свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 44000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (котрий позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів на суму 44000 грн. (а.с. 48). На вимогу суду «Приват Банк» надав інформацію та виписку руху коштів по картці від 02.02.2026 року на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № 5363-5421 0074-1660 UА 273052990000026202659952429. Додатково направляємо виписку по рахунку № [NUMBER] за період 14.04.2025 - 16.04.2025 р, яка містить зарахування на суму 44000,00 гривень у додатку (а.с. 99-101). До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 533730-КС-001 від 14.04.2025 року про надання кредиту належним чином не виконав. Відповідач частково сплатив в установлені договором строки тіло кредиту, проценти і комісію, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. З розрахунку заборгованості станом на 07.01.2026 року утворилась заборгованість за Договором № 533730-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 117 488,56 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 35 020,48 грн; суми прострочених платежів по процентах в період з 14.04.2025 по 22.09.2025 - 52 068,08 грн; суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ - 22 000,00 грн; суми прострочених платежів за комісією - 8 400,00 грн, що стверджується розрахунком заборгованості. (а.с. 49-51). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права: Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. За положенням статті 5 ЦПК, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 76 ЦПК передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст.77 ЦПК належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з ст. 89 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із положень ст.525, ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі досліджених у справі доказів, суд робить висновок, що 14.04.2025 між [PERSON] та ТОВ «Бізнес позика» виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням кредитного договору №533730-КС-001. Позичальник, будучи вільним в укладенні кредитного договору, виборі контрагента і визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами та інших платежів, підписав електронним одноразовим ідентифікатором кредитний договір, чим погодила його умови. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. [PERSON] отримала кредитні кошти, що підтверджується доказами про їх перерахування позичальнику, у зв`язку з чим у неї виник обов`язок повернути отримані кошти у розмірах та строки, визначені кредитним договором. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договорами виконав частково, здійснив часткову оплату за Договором № 533730-КС-001 , внаслідок чого у неї виникла заборгованість за основним зобов`язанням, зокрема тілом кредиту. Відповідач [PERSON] на виконання умов договору здійснила часткову оплату за Договором № 533730-КС-001 тіла кредиту в сумі 8979,52 грн. Жодних доказів повернення грошових коштів у повному обсязі за кредитним договором, а також доказів, які б спростовували наведений позивачем розрахунок заборгованості за тілом кредиту, відповідач суду не надав. Таким чином, у відповідача за тілом кредиту наявна заборгованість за договором № 533730-КС-001 в сумі 35020,48 грн. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за кредитними договорами, суд зазначає таке. Згідно із положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Позивач, пред`являючи позов, крім заборгованості за основною сумою боргу, просив стягнути з відповідача проценти за користування кредитом, які, відповідно до розрахунку заборгованості, нараховані в межами строку дії кредитного договору. За договором № 533730-КС-001 від 14.04.2025 позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за процентами в розмірі 52068,08 грн за період з 14.04.2025 до 29.09.2025, що підтверджується розрахунками заборгованості. Цей розрахунок суд вважає правильним і такимщо відповідає умовам кредитного договору (а.с. 49-51). Відповідачем не доведена сплата процентів за договором в повному обсязі. За таких обставин, суд дійшов висновку, що за кредитним договором № 533730 КС-001 від 14.04.2025 року сума нарахованих процентів за період з 14.04.2025 до 29.09.2025, становить 52068,08 грн. Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» комісія за кредитним договором належить до загальних витрат за споживчим кредитом і є платою за послуги, пов`язані з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту. Відповідо до 2.5 Договору № 533730-КС-001 від 14.04.2025 року комісія за видачу кредиту становить 8800,00 грн. Відповідачем частково сплачено суму комісії в розмірі 400,00 грн. Таким чином, комісія за кредитним договором в розмірі 8400 гривень підлягає стягненню з відповідача. Щодо стягнення суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ в розмірі 22000,00 грн. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) та інших платежів за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань. Відповідно до п. 7.5 Договору у разі прострочення виконання Позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів за користування Кредитом та/або Комісії та/або Комісії за видачу у Кредит додаткових грошових коштів (якщо умови додаткової угоди до цього Договору передбачають сплату комісії за видачу у Кредит додаткових грошових коштів) та/або суми Кредиту у визначені цим Договором терміни, Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 700 000 % (Сімсот тисяч) процентів річних від суми заборгованості в силу положень статті 625 Цивільного кодексу України. Проценти річних нараховуються за кожен день прострочення на суму заборгованості, що включає прострочені проценти за користування Кредитом та/або суму простроченої Комісії та/або Комісії за видачу у Кредит додаткових грошових коштів (якщо умови додаткової угоди до цього Договору передбачають сплату комісії за видачу у Кредит додаткових грошових коштів) та/або суму неповернутого Кредиту, та не нараховуються на раніше нараховані проценти на підставі статті 625 Цивільного кодексу України. При цьому проценти річних нараховуються на суму заборгованості за кожен день прострочення у сумі, що не перевищує 2 (два) відсотка від неповернутої Позичальником суми Кредиту. Кредитодавець не нараховує проценти річних відповідно до цього пункту Договору на суму заборгованості, яка є меншою ніж 100 (сто) гривень 00 копійок. Сукупна сума нарахованих процентів річних на підставі цього пункту Договору та інших платежів, що підлягають сплаті Позичальником за порушення виконання зобов`язань на підставі Договору, не може перевищувати половини суми Кредиту, одержаної Позичальником від Кредитодавця за цим Договором, з урахуванням додаткових грошових коштів, одержаних Позичальником від Кредитодавця на підставі укладених додаткових угод до цього Договору, і не може бути збільшена за домовленістю Сторін. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що хоча умовами кредитного договору сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником пені, штрафів та процентів за порушення грошового зобов`язання, проте п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальники у період воєнного стану звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) та інших платежів за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях. Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі №910/10901/23, який, відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, застосовується судом під час ухвалення судового рішення у подібній справі. Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі №706/68/23 (провадження № 61-8279св23), дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір. Відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (див. постанови від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)). У зв`язку з викладеним, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ в розмірі 22000,00 грн. задоволенню не підлягають. Висновки суду. Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором № 533730-КС-001 від 14.04.2025 року в загальній сумі 95 488,56 грн, що складається з: суми прострочених платежів за тілом кредиту - 35028,48 грн; суми прострочених платежів за процентами - 52068,08 грн, комісія - 8400,00 грн. В задоволенні решти вимог позову слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 2 131,39 грн грн (2622,40 х 95 488,56 /117486,56). На підставі викладеного,

Outcome: partial