Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

У січні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (далі ТОВ "ФК "Кредит-Капітал") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 03 травня 2023 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] в електронній формі було укладено договір про споживчий кредит № 100936414, відповідно до умов якого позикодавець надав відповідачці кредит у сумі 2800,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів. 29 серпня 2023 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено договір відступлення прав вимоги №104-МЛ/Т, відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" право вимоги до позичальників, в тому числі за договором, укладеним із [PERSON] . Відповідачка умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів не виконала, внаслідок чого станом на дату відступлення прав вимоги 29 серпня 2023 року, допустила заборгованість у розмірі 10997,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 2800,00 грн, простроченої заборгованості за сумою відсотків 8001,00 грн, простроченою заборгованістю за комісією 196,00 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість та понесені судові витрати зі сплати судового збору та 8000,00 грн витрат на правничу допомогу. 11 лютого 2026 року представником відповідачки [PERSON] - [PERSON] подано відзив на позовну заяву відповідно до якого представник відповідачки просить позов задовольнити частково, а саме стягнути з відповідачки заборгованість за тілом кредиту в сумі 2800,00 грн. В задоволенні позовних вимог в іншій частині просить відмовити. В обґрунтування зазначив, що чоловік відповідачки, [PERSON] , проходить військову службу за мобілізацією з 18 березня 2022 року, тобто після 24 лютого 2022 року, тому відповідачка має пільги щодо сплати відсотків за кредитними договорами згідно ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та члени їх сімей». Також у відзиві представник відповідачки просить задовольнити вимоги позивача в частині стягнення витрат на правову допомогу частково, стягнувши з відповідачки на користь позивача витрати на правову допомогу 3000,00 грн. До відзиву представником відповідачки також подано заяву про зменшення витрат на правову допомогу, які зазначає, що заявлена позивачем до стягнення сума витрат на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн є необґрунтованою, не спів мірною з сумою позовних вимог та складністю справи, та просить зменшити розмір витрат на правову допомогу до 2500,00 грн. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача згідно поданої письмової заяви просив розгляд справи проводити без участі представника ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачка [PERSON] про день, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації. Причини неявки суду невідомі. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наявних доказів. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 03 травня 2023 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 100936414, за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти (фінансовий кредит) у розмірі 2800,00 грн строком на 105 днів до 16 серпня 2023 року (п. 1.4) зі сплатою процентів за користування кредитом в сумі 441,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,05 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду, який складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 18 травня 2023 року, та зі сплатою відсотків за користування кредитом протягом поточного періоду в сумі 7560,00 грн, які нараховуються за ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом строкового періоду, який складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду та закінчується 16 серпня 2023 року (а.с.5-11). Відповідно до п.1.5.1. передбачена комісія за надання кредиту в розмірі 196,00 грн, яка нараховується за ставкою 7,00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Також відповідачка ознайомилася з Графіком платежів за договором про споживчий кредит та паспортом споживчого кредиту. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачкою договір підписано 03.05.2023 09:50:34 електронним підписом одноразовим ідентифікатором F80638, який відправлено на номер телефону відповідачки [NUMBER] , що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с. 12). Отже, договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України "Про електронну комерцію" прирівнюється до письмової форми. Крім того, відповідачка також заповнила Анкету-заяву на кредит №100936414, де зазначила власні персональні дані, зокрема, прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, паспортні дані, номер картки платника податків, а також адресу, номер телефону (а.с.12 зворот-13). Факт переказу коштів підтверджений платіжним дорученням від 03 травня 2023 року про переказ коштів [PERSON] у сумі 2800,00 грн (а.с.13 зворот). Крім того, отримання відповідачкою кредитних коштів підтверджено інформацією АТ КБ "Приватбанк" від 12 лютого 2026 року № 20.1.0.0.0/7-260210/66782-БТ, відповідно до якої на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на рахунок якої було зарахування коштів на суму 2800,00 грн 03 травня 2023 року (а.с.81). 29 серпня 2023 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено договір відступлення прав вимоги № 104-МЛ/Т, відповідно до якого ТОВ "Мілоан" передало позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі й за кредитним договором № 100936414 від 03 травня 2023 року, укладеним між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] , в сумі 10997,00 грн, з яких: 2800,00 грн - залишок по тілу кредиту, 8001,00 грн - залишок по відсотках, 196,00 грн - залишок по комісії (а.с. 15 зворот-25). Згідно наданої позивачем виписки з особового рахунка за кредитним договором № 100936414 від 03 травня 2023 року, заборгованість [PERSON] складає 10997,00 грн, з яких: 2800,00 грн - залишок по тілу кредиту, 8001,00 грн - залишок по відсотках, 196,00 грн - залишок по комісії (а.с. 15). 29 грудня 2025 року позивач направляв на адресу відповідачки досудову вимогу про усунення порушення кредитного зобов"язання, а саме погасити заборгованість у сумі 10997,00 грн (а.с. 25 зворот), яку останньою залишено без виконання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 526, 612, 625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З договору про споживчий кредит вбачається, що його укладено в електронній формі. У ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1 ст. 642 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачкою кредитного договору та отримання кредитних коштів. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Наданий договір відступлення прав вимоги підтверджує перехід всіх прав грошової вимоги, які належали ТОВ "Мілоан" за договором про споживчий кредит № 100936414 від 03 травня 2023 року, до позивача у справі. Відповідачка не довела належного виконання зобов"язань за кредитним договором, розрахунок заборгованості не спростувала. Ураховуючи вищенаведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що відповідачка порушила умови договору, на час ухвалення рішення позивачу за відступлення права вимоги борг не сплатила, за таких обставин вимоги позивача обґрунтовані та наявні законні підстави для їх задоволення. Доводи представника відповідачки щодо звільнення відповідачки, як дружині військовослужбовця, від сплати відсотків за користування кредитом, суд вважає безпідставними виходячи з такого. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № 3633-IX, який набрав чинності 18 травня 2024 року, ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та члени їх сімей» викладено в новій редакції наступного змісту: «Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля". При цьому до 18 травня 2024 року ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та члени їх сімей» передбачала пільги зі сплати процентів за користування кредитом лише для військовослужбовців, та пільги зі сплати процентів за користування кредитом дружинам (чоловікам) військовослужбовців вказаною нормою законодавства передбачено не було. Таким чином, ані на день укладення кредитного договору (03 травня 2023 року), ані протягом строку нарахування відповідачці відсотків за користування кредитними коштами (з 04 травня 2023 року по 16 серпня 2023 року) пільги зі сплати процентів за користування кредитом відповідачка не мала. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн (а.с. 36), відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". Таким чином, у зв"язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, сплачений судовий збір в сумі 2662,40 грн підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд звертає увагу на наступне. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов"язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. В той же час при оцінці розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, суд застосовує ряд критеріїв дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність, а також складність справи, значення справи для сторін і т.п. Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 зробив висновки про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі її витрати на адвоката, якщо

Outcome: partial