Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

У лютому 2026 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до Обухівського районного суду Київської області зі спільною заявою про розірвання шлюбу. Заява мотивована тим, що 03.08.2013 року Виконавчим комітетом Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 4. За час подружнього життя у подружжя народилося троє дітей: донька [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] . У процесі спільного життя заявники дійшли спільного розуміння про неможливість подальшого збереження сім`ї, оскільки продовження шлюбних відносин не відповідає їхнім взаємним інтересам. У зв`язку з цим сторони за взаємною згодою прийняли усвідомлене та добровільне рішення про припинення подружнього життя та розірвання шлюбу. Крім того, заявники зазначили, що між ними досягнуто згоди щодо участі у вихованні та утриманні спільних дітей, що врегульовано нотаріально посвідченим Договором від 12.02.2026 року про здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, який враховує їх інтереси та забезпечує належні умови для життя і розвитку. На підставі викладеного сторони звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області від 16.02.2026 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження. У судове засідання заявники не з`явились, у поданій до суду спільній заяві просили розглянути справу за їх відсутності та задовольнити заявлені вимоги. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 03.08.2013 року Виконавчим комітетом Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області між заявниками [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що внесено відповідний актовий запис № 4, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей, а саме: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області 24.01.2014 року; сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області 10.11.2020 року; сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Обухівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 06 листопада 2024 року. Згідно з ч. 3 ст. 293 ЦПК України та п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має неповнолітніх дітей. Відповідно до положень Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. При цьому, згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб», розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Згідно зі статтями 104, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Заявники досягли згоди щодо істотних умов утримання спільних дітей та визначення місця проживання і виховання шляхом укладення Договору від 12.02.2026 року. З огляду на викладене, суд вважає доведеним, що рішення заявників про розірвання шлюбу є виваженим, усвідомленим та добровільним. Причини, з яких подружжя наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, відповідають їх дійсній волі та не порушують їх особистих і майнових прав, а також прав та інтересів дітей. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї є неможливими, наміру на примирення та відновлення сім`ї не мають. Між заявниками досягнуто згоди щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків щодо утримання дітей. За таких обставин суд дійшов висновку, що заява подружжя про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved