Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Рахівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до ГУНП в Закарпатській області, про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 15 грудня 2023 року, інспектором СРПП Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області, [PERSON] було складено протокол серія ААД №487584 в справі про адміністративне правопорушення, яким його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.126 КУпАП та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. Під час розгляду справи працівник поліції поводився некоректно чим порушив присягу поліцейського, а саме ст.18 Закону України «Про Національну поліцію». Більше того, він відвіз його до Рахівської районної лікарні для медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Після проведення його обстеження висновок був, що він тверезий (0,000100), після чого, [PERSON] , залишив його в лікарні і відмовився відвезти до його автомобіля, чим порушив його права, як людини. Зазначає, що 05 січня 2024 року Рахівським районним судом Закарпатської області у справі №305/3061/23 була винесена судом постанова, якою справу про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] за статтею 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Відповідно до положень ст.62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведенності вини особи тлумачаться на її користь. Стверджує, що поліцейський порушив його конституційні права безпідставним звинуваченням. Тому, вважає, що посадові та службові особи Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області неправомірно та неефективно виконують свої посадові та службові обов`язки чим порушили його права як людини і порушили присягу поліцейського, а саме ст.64 Закону України «Про Національну поліцію». Вважає, що окремі посадові та службові особи Рахівської поліції умисно перевищили свої службові повноваження та неправомірно завдали йому моральної шкоди, чим порушили ст.З Конституції України, де зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Позивач стверджує, що у зв`язку з вище наведеним, порушився його стандартний ритм життя, він зазнав переживань, емоційних хвилювань. Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань, характер та тривалість їх немайнових витрат, часу, зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього мого життєвого стану, що завдало мені моральної шкоди. Відшкодування заподіяної йому моральної шкоди оцінює у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень. Це сума обумовлена вищезазначеними фізичними та душевними стражданнями, погіршенням внаслідок цих страждань стану його здоров`я. Враховуючи вищенаведені обставини просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача Головного управління Національної поліції в Закарпатській області код ЄДРПОУ 40108913 на свою користь суму 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконними діями посадовими та службовими особами органу державної влади ГУНП в Закарпатській області. Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 18.12.2025 року, прийнято до розгляду дану позовну заяву, розгляд справи вирішено, здійснювати за правилами загального позовного провадження. До закінчення підготовчого судового засідання від представника відповідача ГУНП в Закарпатській області Чубелки О.Ю., до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить, відмовити в задоволені позову [PERSON] до ГУНП в Закарпатській області про відшкодування моральної шкоди в повному обсязі. Вказаний відзив мотивований тим, що підставою для відшкодування моральної шкоди, згідно позовної заяви позивача в сумі 50 000 гривень є Конституція України, ЦК України, постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» . Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на те, що підставою для відшкодування моральної шкоди є закриття справ про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зокрема у відповідності постанови Рахівського районного суду Закарпатської області від 05.01.2024 року (справа № 305/3061/23, головуючий суддя Дочинець С.І.) було закрито провадження відносно позивача за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Однак, позивач вважає, що внаслідок протиправних дій відповідача йому завдано моральну шкоду у сумі 50000 грн. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Закриття справи про адміністративне правопорушення відносно позивача не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди. Сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності причинно наслідкового зв`язку між діями відповідача та шкодою, на яку посилається позивач. Твердження позивача про те, що у нього стандартний ритм життя порушився, він зазнав переживань, емоційних хвилювань не дають підстави для відшкодування моральної шкоди. Між тим, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого та відповідно потребують висновку атестованого судового експерта у даній галузі. Позивач обмежився лише загальними посиланнями на дії відповідача та завдання йому моральної шкоди, не довівши належними, допустимими та достовірними доказами ні факту наявності такої шкоди, ні впливу на його авторитет, на його думку, діями відповідача та можливим завданням такої шкоди. При вирішенні питання про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності, суду необхідно встановити чи були дії посадових осіб неправомірними (протиправними), чи завдано винесенням постанови шкоди особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та причинно-наслідковий зав`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Протокол виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень передбачених, зокрема статті 124 КУпАП (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. У відповідності до постанови Рахівського районного суду Закарпатської області від 05.01.2024 у справі № 305/3061/25 не було встановлено протиправності чи свавільності працівниками поліції під час складання протоколу серії ААД №487584 від 15.12.2023 року. При не встановленні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення невідповідності дій (бездіяльності) працівників поліції щодо складання протоколу, які мали наслідком закриття справи про адміністративне правопорушення, дії поліцейського щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі подальшого закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення можуть бути підставою для відшкодування шкоди державою лише у тому випадку, якщо закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення відбулося через очевидну невідповідність протоколу вимогам закону або внаслідок інших протиправних дій працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, або які мають ознаки свавільності. Під час розгляду справ про відшкодування моральної шкоди суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та на яких міркуваннях він у цьому базується, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, у постанові суду в справі № 305/3061/23 місцевим судом не встановлено, що закриття справи про адміністративне правопорушення відбулося через очевидну невідповідність постанови вимогам закону або внаслідок інших протиправних дій працівників поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, або які мають ознаки свавільності. Доказів понесення душевних страждань, порушення нормальних життєвих зв`язків, необхідності додаткових зусиль для організації свого життя у період з 15.12.2023 (складання протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності) позивачем надано не було. Отже, у спірних правовідносинах закриття справи про адміністративне правопорушення відбулося не через протиправні дії працівників поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, оскільки у справі не встановлено підстав, визначених статтею 1174 ЦК України для відшкодування шкоди (саме лише скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не є такою підставою), то у позивача не виникло право на відшкодування моральної шкоди, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення позову. До закінчення підготовчого судового засідання інших пояснень, заяв чи клопотань по суті справи від сторін до суду не надходило. Ухвалою Рахівського районного суду від 23.02.2026 року підготовче провадження у даній цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відритому судовому засіданні. Позивач в судове засідання не з`явився подав до суду заяву, в які просив судове засідання проводити без його участі, та задовольнити позовну заяву, а відзив поданий ГУНП відхилити. Представник ГУНП в Закарпатській області Чучелка О.Ю., через систему «Електронний суд» подала до суду заяву, в якій просила провести судове засідання в даній цивільній справі без участі представника ГУНП в Закарпатській області, та врахувати поданий ГУНП в Закарпатській області відзив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до такого висновку. Як встановлено матеріалами справи стосовно позивача [PERSON] 15.12.2023 року складено протокол серії ААД №487584, відповідно до якого [PERSON] 15 грудня 2023 року, о 17 годин 00 хвилин, в м. Рахів, по вул. Буркут Рахівського району Закарпатської області, керуючи автомобілем марки Nissan-Navara, реєстраційний номер [NUMBER] не впорався з керуванням на слизькій ділянці автодороги, внаслідок чого з`їхав у кювет та допустив зіткнення з дерев`яною колодою. При дорожньо-транспортній пригоді автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, [PERSON] порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачено ст.124 КУпАП. Постановою судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 05.01.2024 року справу про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] , за статтею 124 КУпАП, закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про Національну поліцію» Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги. Згідно із ч. 3 ст. 19 цього Закону держава, відповідно до закону, відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень. Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Статті 1173,1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості відповідальності за шкоду, завдану органами державної влади чи місцевого самоврядування та їх посадовими особами, які є відмінними від загальних підстав деліктної відповідальності. У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 вказано, що, застосовуючи статті 1173,1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. У постанові від 22 січня 2025 року (справа № 335/6977/22) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди обов`язковою є наявність трьох елементів (умов): неправомірний характер дії (бездіяльності) цього органу (посадових або службових осіб), наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіяною шкодою. Водночас наявність вини посадових осіб органів державної влади не є обов`язковою умовою такого виду відповідальності. Тягар доведення наявності зазначених трьох умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України. Встановлення протиправності у діях працівника патрульної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення є обов`язковою умовою для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди. Відповідність протоколу про адміністративне правопорушення (за формою чи змістом) вимогам закону, складення такого протоколу уповноваженою особою, а також правомірність інших дій (бездіяльності) працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення може бути встановлено судом у справі про адміністративне правопорушення. У разі відповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону та вчинення працівниками патрульної поліції під час складання протоколу всіх дій згідно із законом та в межах їхніх повноважень факт закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення не є фактом, який підтверджує протиправність дій патрульних поліцейських щодо складання такого протоколу. При невстановленні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення невідповідності дій (бездіяльності) працівників патрульної поліції щодо складання протоколу, які мали наслідком закриття справи про адміністративне правопорушення, дії патрульного поліцейського щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі подальшого закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення можуть бути підставою для відшкодування шкоди державою лише у тому випадку, якщо закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення відбулося через очевидну невідповідність протоколу вимогам закону або внаслідок інших протиправних дій працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, або які мають ознаки свавільності. З огляду на приписи Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» патрульна поліція не є органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, тому на правовідносини щодо складання протоколів у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не поширюються правила статті 1176 ЦК України та Закону № 266/94-ВР. Ураховуючи вищевикладене та останній правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, який суди мають враховувати під час вирішення спорів у подібних правовідносинах, фактичне закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутність складу адміністративного правопорушення, зокрема, і без встановлення протиправності у діях працівника поліції під час складання протоколу, не є підставою для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб відповідача у виді відшкодування шкоди. Крім того, позивач до матеріалів справи не надав жодних доказів того, що йому завдано моральної шкоди співробітниками поліції, а також доказів того, що їх діяння були протиправними внаслідок неналежного виконання покладених на них трудових чи службових обов`язків. Щодо стягнення матеріальної шкоди, то позивачем не надано жодного доказу, така не доведена належними та допустимими доказами. З врахуванням викладеного, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed