Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.10.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 103406827, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 10000 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним у строк, установлений договором. 28.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № 92 МЛ/Т, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» отримало право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 103406827 від 16.10.2022. У зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань утворилася заборгованість у розмірі 39500 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір, сплачений при поданні позову, і витрати на правничу допомогу. Ухвалою суду від 31.10.2025 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, призначено судове засідання. Представник позивача разом з позовом звернувся із клопотанням, в якому просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 17.03.2026 від представника відповідача надійшло письмове пояснення та заперечення, в якому зазначає, що жодного договору споживчого кредиту №103406827 від 16.10.2022 відповідач не укладав та кредитні кошти не отримував. Надані позивачем докази не підтверджують належним чином факту укладення кредитного договору; факту отримання відповідачем грошових коштів, оскільки платіжне доручення не є належним банківським підтвердженням. Також представник відповідача вказує, що позивач не довів набуття права вимоги за спірним договором, оскільки додатки до договору відступлення прав вимоги №92-МЛ/Т від 28.02.2023 не містять відомостей про передачу прав за кредитним договором №103406827, а наданий витяг з реєстру боржників датований пізніше та не підтверджує належним чином перехід права вимоги. З огляду на відсутність належних, допустимих і достатніх доказів як існування зобов`язання, так і переходу права вимоги, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, на які сторони посилалась як на підставу своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.10.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 103406827. Договором передбачено, що банк надає позичальнику кредит у сумі 10000 грн у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок банківської картки споживача № [NUMBER] . Сторони погодили Графік платежів, що є додатком №1 до Договору, та згідно якого визначено дати та розмір повернення платежів за кредитом. Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, в якому містяться основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки, порядок повернення кредиту, відповідальність за невиконання зобов`язань, що є свідченням того, що позичальник особисто та свідомо уклав вищезазначений договір. [PERSON] отримав грошові кошти в загальній сумі 10000 грн, що підтверджується платіжним дорученням 52678879 від 16.10.2022. 28.02.2023 між ТОВ «Мілоан» ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу №92-МЛ/Т, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передає ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. Відповідно до Витягу реєстру боржників до Договору факторингу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 39500 грн, з яких: 10000 грн - сума залишку по тілу кредиту; 28500 грн - залишок по відсотках; 1000 грн комісії. З виписки з особового рахунка за Кредитним договором №103406827 від 16.10.2022 наданої позивачем вбачається, що після відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань. Встановлено, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем. Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 13 та ст. 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд зазначає, що відповідно до статей 512, 514, 516, 10771080, 1084 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні може відбуватися внаслідок відступлення права вимоги, правонаступництва чи інших підстав, установлених законом, і не потребує згоди боржника, якщо інше не передбачено договором або законом. За договором факторингу новий кредитор набуває права первісного кредитора в тому обсязі та на тих умовах, які існували на момент переходу прав. Отже, позивач правомірно набув право вимоги до [PERSON] щодо виконання зобов`язання. Відповідачем жодних доказів, які б спростовували суму заборгованості суду не надано, свій розрахунок не наведений, судово-економічна експертиза у справі за клопотанням відповідача не призначалась. Тобто, відповідач не спростував докази, надані банком щодо цього факту. [PERSON] користувався кредитними коштами та виконував свої зобов`язання за кредитом неналежним чином Щодо твердження представника відповідача, що позивач не довів набуття права вимоги за спірним договором, суд зауважує, що в матеріалах справи наявна копія Витягу з Реєстру боржників договору відступлення прав вимоги, у якому під номером 1179 зазначений боржник [PERSON] , вказано номер кредитного договору, дату його укладення та суму кредиту. Те, що Витяг датований 10.09.2025 роком, жодним чином не впливає на його чинність чи чинність договору факторингу. За таких обставин суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором, заборгованості за простроченими відсотками та комісією, що передбачено у поданому ним розрахунку виходячи із законодавчих норм. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Як зазначив Верховний Суд у постановах від 07.12.2020 у справі № 922/3708/19, а також, від 01.10.2021 у справі № 607/14338/19-ц, проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт, а також суд не вправі зменшувати розмір витрат на професійну допомогу адвоката. В матеріалах справи відсутнє клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. У зв`язку з вищевикладеним відповідно до ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати за надану правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Outcome: approved