Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 26419,50 грн, сплаченийц судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 01 листопада 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 837099186, відповідно до якого відповідач отримав від товариства кредитні кошти у розмірі 8550 грн. На виконання умов договору грошові кошти були перераховані товариством на банківську карту № [NUMBER] , яка була вказана відповідачем при укладанні договору. 07 січня 2025 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога» відступило права вимоги за договором до ТОВ "Таліон плюс" за договором факторингу № МВ-ТП/169. Відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, внаслідок чого виникла заборгованість. Загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 26419,50 грн, з них: заборгованість по кредиту 8550 грн, заборгованість по процентах за користування кредитом 17869,50 грн. Ухвалою від 12 січня 2026 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 12 січня 2026 року суд задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів. У заяві від 12 лютого 2026 року представник позивача Дорошенко О.В. просить проводити розгляд справи у відсутності представника позивача на підставі наявних в матеріалах справи доказів та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про місце, дату та час розгляду справи вважається повідомленим своєчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, 01 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладений договір кредитної лінії № 837099186 (далі - кредитний договір), підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором DТRN. Відповідно до п.2.1 кредитного договору, за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у формі кредитної лінії на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога». Згідно з п.2.2 кредитного договору, загальний розмір кредиту за цим договором становить 8550 грн. Відповідно до п.5.1 кредитного договору, кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки [NUMBER] , що відбувається не пізніше ніж протягом 3 банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором. За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника договором не передбачено (п.8.1 кредитного договору). Базова процентна ставка складає 1,00 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 365 відсотків річних ( п.8.3 кредитного договору). Відповідно до п.9.1.1.7 кредитного договору, у разі затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом щонайменше на один місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення відповідача про дострокове припинення/розірвання договору. Переказ ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" 01 листопада 2024 року коштів в сумі 8550 грн на платіжну картку відповідача № [NUMBER] згідно договору № 837099186 від 01 листопада 2024 року підтверджується довідкою ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" № 837099186/21122025/Э від 21 грудня 2025 року, підтвердженням ТОВ "ПрофітГід" щодо здійснення переказу грошових коштів та випискою за договором № б/н за період 01 листопада 2024 року, наданою АТ КБ «Приватбанк» 22 січня 2026 року. 07 січня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» укладений договір факторингу № МВ-ТП/16, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги до, серед інших, боржника [PERSON] за кредитним договором № 837099186 від 01 листопада 2024 року на загальну суму 18553,50 грн, що підтверджується договором факторингу № МВ-ТП/16 від 07 січня 2025 року, реєстром прав вимоги від 07 січня 2025 року, платіжними інструкціями №1051 від 21 січня 2025 року, №1055 від 28 січня 2025 року про плату за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № МВ-ТП/16 від 07 січня 2025 року. Про відступлення права вимоги позивач повідомив відповідача шляхом направлення відповідачу повідомлення № 837099186/07012025/Э від 07 січня 2025 року на електронну адресу: [INFO] . 30 травня 2025 року позивач повідомив відповідача про дострокове розірвання договору шляхом направлення листа № ТП/837099186 на електронну адресу відповідача. За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за спірним кредитним договором становить 26419,50 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 8550 грн, заборгованості за процентами в сумі 17869,50 грн. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За положеннями п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Докази повернення відповідачем кредиту та сплати процентів за користування кредитом в порядку та на умовах, передбаченими спірним кредитним договором, у справі відсутні. Разом з тим, з розрахунку заборгованості, здійсненого кредитодавцем ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором № 837099186 від 01 листопада 2024 року, встановлено, що розмір заборгованості відповідача за спірним кредитним договором станом на день укладення договору факторингу з ТОВ «Таліон плюс» 07 січня 2025 року становить 18468 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 8550 грн, заборгованості за процентами в сумі 5728,50 грн та неустойки в сумі 4275 грн. З розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ "Таліон плюс", встановлено, що після укладення договору факторингу позивач нарахував відповідачу проценти за користування кредитом за період з 08 січня 2025 року до 29 травня 2025 року. Загальний розмір процентів склав 17869,50 грн. При цьому, умовами укладеного між TOВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон плюс" договору факторингу № MB-ТП/16 не передбачено права фактора нараховувати боржникам проценти за користування кредитом на підставі кредитного договору. Отже, ТОВ «Таліон плюс» після набуття ним права вимоги за договором № 837099186 від 01 листопада 2024 року до [PERSON] не мало права нараховувати проценти за кредитним договором, оскільки не є стороною кредитного договору, а ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», як сторона кредитного договору, відчужуючи 07 січня 2025 року таке право за договором факторингу, вважало, що строк повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами за договором № 837099186 від 01 листопада 2025 року настав 07 січня 2025 року. Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами, нарахованими позивачем за період з 08 січня 2025 року до 29 травня 2025 року в сумі 12141 грн. Оскільки всупереч наведеним нормам закону та умовам спірного договору відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором у встановлені ним строки, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в сумі 8550 грн та заборгованість за процентами в сумі 5728,50 грн, а отже, позов належить задовольнити частково. За правилами ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1318,90 грн. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч.2 ст.133 ЦПК України). На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано договір про надання правової допомоги № 5 від 02 грудня 2024 року, укладений між Адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» і ТОВ "Таліон плюс", додаткову угоду № 2345 від 16 грудня 2025 року до договору про надання правової допомоги № 5 від 02 грудня 2024 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 16 грудня 2025 року, платіжну інструкцію №193 від 16 грудня 2025 року, відповідно до яких вартість послуг становить 5000 грн. За положеннями ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, серед іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Враховуючи категорію та складність справи, ціну позову, сталу судову практику щодо розгляду подібних справ, обсяг наданих адвокатом послуг та

Outcome: partial