Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовною заявою до АТ «ОПЗ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, яка обґрунтована тим, що 06.10.2014 позивач була прийнята до АТ "Одеський припортовий завод", де і працює по сьогоднішній час. Починаючи з липня по листопад 2023 року та за період лютий вересень 2025 року АТ "Одеський припортовий завод" не сплачувало заробітну плату [PERSON] , сума заборгованості склала 136159,62 грн. Довідку про розрахунок заборгованості позивач отримала 20.10.2025. Позивач просить поновити строк для звернення до суду та стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату. Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 17.02.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, згідно позову просить розгляд справи провести за її відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями не звертався. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного. Згідно записів трудової книжки [PERSON] 06.10.2014 була прийнята на роботу в АТ "ОПЗ" та працює там по теперішній час (а.с. 5). Відповідно до довідки АТ «ОПЗ» № 2066 від 20.10.2025 заборгованість по заробітній платі за липень-листопад 2023 року та за лютий вересень 2025 року складає 136159,62 грн (а.с.6). Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, а саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Стаття 55 Конституції України наголошує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У матеріалах справи відсутні докази виплати позивачу належних сум до дня розгляду справи, відповідачем не надано суду належних і достатніх доказів, що невиплата всіх належних сум позивачу сталася внаслідок настання обставин непереборної сили (форс-мажору). Враховуючи вищевикладене та принцип диспозитивності цивільного судочинства, позовна заява [PERSON] до АТ «Одеський припортовий завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі за липень-листопад 2023 року та за лютий вересень 2025 року в сумі 136159,62 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Частину першу статті 233 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат, згідно з Рішенням Конституційного Суду № 1-р/2025 від 11.12.2025. У постанові від 15 листопада 2021 року у справі № 212/9516/19 Верховний Суд зазначив, що установлені статтею 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. Звертаючись до суду з позовом 16.02.2026 позивач просить поновити строк звернення до суду. Враховуючи те, що ст. 233 КЗпП України визнана не конституційною, суд доходить висновку про не порушення строку звернення до суду з позовною заявою до АТ «Одеський припортовий завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення заробітної плати, а тому відповідно до вимог ст.141 ЦПК з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1361,60 грн.

Outcome: approved