Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

У грудні 2025 року до суду звернулася позивач [PERSON] до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участю третьої особи: Приватного нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Трембач Нелі Володимирівни, про зняття арешту з майна та визнання права власності, в якому вказувала, що відповідно до постанови про відмову вчинення нотаріальних дій приватним нотаріусом Трембач Н.В. від 26.06.2024 року їй як спадкоємиці за заповітом було відмовлено в оформленні спадкових справ та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, яка на праві власності належала померлому [PERSON] , [INFO] , з підстав, що вказане нерухоме майно, згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно міститься запис за реєстраційним номером обтяження № 1258293 від 06.06.2012 року про арешт всього нерухомого, належного померлому накладений державним виконавцем Автозаводського ВДВС м. Кременчука. Позивач просить суд зняти арешт з земельної ділянки, розміром 4,35 га, кадастровий номер 5320684900:00:009:0037 розташованої в с. Куп`євате Глобинської міської громади Кременчуцького району Полтавської області, яка належала за життя на праві власності [PERSON] та зобов`язати. Представник Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції направив до суду відзив, яким просить відмовити в задоволені позову, оскільки станом на 14.01.2026 у відділі відсутня інформація про сплату [PERSON] призначених судом аліментів та виконання ним судового рішення., оскільки не відбулось погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, томі вважають, що позов є необґрунтованим, безпідставним та не підлягає до задоволення. (а.с. 42-46) У судове засідання сторони, були належним чином повідомлені про час, дату і місце розгляду справи. Позивач та його представник, просили розглянути справу у судовому засіданні за їх відсутності, позов підтримали, просили задовольнити, про що подали письмову заяву. Відповідачі повідомлені належним чином, в судові засідання не з`явилися, причини неявки суду невідомі. Приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Трембач Н.В. просила розглянути справу у судовому засіданні за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно дослідженої копії спадкової справи № 20/2024 на майно померлого [INFO] [PERSON] , [PERSON] , [INFO] звернулась до приватного нотаріуса із заявою від 30.01.2024 року про прийняття спадщини за заповітом. Згідно заповіту від 05.12.2015 року, за зареєстрований в реєстрі за № 4027 приватним нотаріусом Ганночкою О.В. [PERSON] [INFO] належну йому земельну ділянку розміром 4,35 га, кадастровий номер 5320684900:00:009:0037 розташованої в с. Куп`євате Глобинської міської громади Кременчуцького району Полтавської області заповів [PERSON] [INFO] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 390387436 від 09.08.2024 року [PERSON] належить земельна ділянка розміром 4,35 га, кадастровий номер 5320684900:00:009:0037 розташованої в с. Куп`євате Глобинської міської громади Кременчуцького району Полтавської області дата реєстрації 27.11.2015 року, крім того наявна актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень, номер 17976897 від 12.12.2016 року виконаний старшим державним виконавцем Загребельним Андрієм Юрійовичем Автозаводського відділу державної виконавчої служби у міста Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, відповідно до постанови про арешт майна боржника № 44139801 від 26.10.2016 року, предмет обтяження все нерухоме майно. ( а.с.60-74) Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 455238451 від 05.12.2025 року [PERSON] належить земельна ділянка розміром 4,35 га, кадастровий номер 5320684900:00:009:0037 розташована в с. Куп`євате Глобинської міської громади Кременчуцького району Полтавської області дата реєстрації 27.11.2015 року, крім того в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні відомості про наявність заборон на відчуження та будь які арешти вище вказаної земельної ділянки. ( а. с. 21). Відповідно до ч. 5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції». Як передбачено Законом України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Частиною першою статті 5 цього Закону визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Відповідно до статті 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно з частиною п`ятою статті 13 вказаного Закону, постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Частинами четвертою, п`ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності- суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. У позовній заяві позивач посилаються на те, що у зв`язку за наявністю арешту на майно, вони не можуть реалізувати своє право на оформлення майнових прав на земельну ділянку, яка входить до складу спадщини і вона вважаються її власниками з моменту відкриття спадщини. Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої). Кожна сторона, у відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.76, ч.1,2ст.77, ч.1 ст.95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Разом з цим, як вбачається з досліджених матеріалів цивільної справи, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування на момент розгляду справи арешту вище вказаної земельної ділянки, а отже, у суду відсутні визначені Законом підстави для скасування арешту з майна, тому в задоволенні позову слід відмовити. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати із відповідачів на користь позивача стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed