Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Представник адвокат Коваленко В.В. в інтересах позивача [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача, прохала припинити правовідносини між позивачем [PERSON] та комунальним підприємством «Стумок» Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області відповідно до індивідуального публічного договору з надання послуг з управління побутовими відходами, що розміщений на офіційному сайті Щербанівської сільської ради https://sherbanivska-gromada.gov.ua . В обґрунтування позовних вимог вказала, що 01.01.2023 року в м.Полтава, [PERSON] та фізична особа-підприємець [PERSON] уклали договір про надання послуг. Відповідно до акту приймання-передачі вторсировини, [PERSON] на протязі 2023-2025 років виконував умови зазначеного договору, а саме передавав ПЕТ пляшки та склобій у різній кількості, що відображено у актах і свідчить про бажання [PERSON] продовжувати дію вказаного договору. Приблизно в серпні-вересні 2024 року [PERSON] виявив у своєму поштовому ящику рахунок із вказаним його прізвищем та адресою місця проживання: [ADDRESS] , який є заявою-приєднання, що містить ознаки квитанції про сплату послуг вивозу ТПВ на рахунок комунального підприємства «Струмок» Щербанівської сільської ради Полтавського району, Полтавської області. На даній заяві містилася дата 01.08.2024 року. Зазначає, що непогодившись з розрахунком, позивач 17.09.2024 року звернувся до КП «Струмок» із заявою щодо припинення публічного договору про надання послуг з управління побутовими відходами. КП «Струмок» вказав, що на даний час відсутні підстави для дострокового розірвання Договору про надання послуг з управління побутовими відходами. [PERSON] упродовж серпня 2024 - лютого 2025 року намагається довести КП Струмок» факт того, що він не користується умовами, які надає КП «Струмок», а користується послугами іншого суб`єкта ФОП [PERSON] , з яким у нього укладеного договір від 01.01.2023 року та який з урахуванням його виконання пролонгований, оскільки ніхто із сторін не заявив про небажання продовжувати дію даного договору. Стверджує, що КП «Струмок» наполягає та вважає [PERSON] споживачем своїх послуг відповідно до індивідуального публічного договору. Умовами публічного договору чітко визначені ознаки, за якими КП «Струмок» вважає особу споживачем своїх послуг та передбачено покладення певних прав та обов`язків. З наданих до суду письмових доказів прослідковується, що умови п.5 публічного договору КП «Струмок» по надання послуг управління побутовими відходами [PERSON] взагалі не виконані, жодної із дії, яка передбачає їх вчиненнядля підтвердження приєднання до умов публічного договору [PERSON] не виконувалася, а саме позивачем не прийнято пропозицію укласти договір (акцепт), не надано КП «Струмок» підписаної заяви про укладання договору (додаток додоговору), не сплачувалися рахунки за послуги, які надає КП «Струмок», оскільки вказаними послугами [PERSON] не користується, не вчинено будь-якої іншої дії, яка б свідчила про бажання укласти договір з КП «Струмок». Натомість чітко спостерігається небажання [PERSON] укладати договір з КП «Струмок». Посилається на те, що [PERSON] на виконання вимог ЗУ «Про управління комунальними відходами» здійснює утилізацію відходів шляхом компостування, даний метод є безпечним способом переробки рослинних та інших органічних відходів, що не шкодить довкіллю. Компостна яма облаштована [PERSON] на його подвір`ї та використовується за призначенням. Вказує, що позивач самостійно за допомогою компостної ями перетворює відходи в якісні справжні добрива для своєї ділянки, тому що велика частина всієї органіки з легкістю перетворюється на дуже поживний компост, що в свою чергу виключає у [PERSON] необхідності для скупчення даного виду сміття . Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області Потетія А.Г. від 05.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. 07.04.2025 року від представника відповідача Комунального підприємства «Струмок» Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області - адвоката Щепіної О.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому прохала відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказала, що КП «Струмок» надає послуги з управління відходами на території Щербанівської територіальної громади, в тому числі в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області, про що не заперечує і позивач. 3 11.07.2024 року на території Щербанівської громади, включаючи с. Розсошенці, діє Публічний договір з надання послуги з управління побутовими відходами.10.07.2024 року на сайті Щербанівської сільської ради (https://sherbanivska- gromada.gov.ua/news/1718019605) опубліковано Індивідуальний договір з надання послуги з управління побутовими відходами, який укладається сторонами відповідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» з урахуванням статей 633, 634, 641 і 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до умов цього договору в цілому. Даний договір вважається укладеним через 30 днів з моменту розміщення на офіційному сайті Щербанівської сільської ради. Між споживачем [PERSON] та КП «Струмок» укладено індивідуальний публічний договір з надання послуги з управління побутовими відходами. Виконуючи положення п.п.7,8 індивідуального договору, КП «Струмок» регулярно здійснює збирання та вивезення побутових змішаних відходів за контейнерною системою згідно з графіком. Після спливу 30 днів з моменту офіційного опублікування публічного договору, з 11.07.2024 року індивідуальний договір вважається укладеним з мешканцями с.Розсошенці Полтавського району Полтавської області, включаючи [PERSON] , оскільки КП «Струмок» регулярно здійснює збирання побутових відходів з контейнерів, розташованих в с. Розсошенці та перевезення у спеціально відведені місця. Зазначає, що в утворювача відходів є не право, а обов`язок укладення договору про надання послуги з управління побутовими відходами з виконавцем послуги з управління побутовими відходами. Позивач не уклав договір з іншим виконавцем послуги з управління побутовими відходами, окрім КП «Струмок». Посилання позивача щодо укладення договору про надання послуг про передачу у власність ФОП « [PERSON] » скла та ПЕТ пляшок не є підставою для розірвання договору з управління побутовими відходами з відповідачем. По - перше, згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних фізичних осіб та громадських формувань ФОП « [PERSON] » займається підприємницькою діяльністю за КВЕДОМ: 46:77 Оптова торгівля відходами та брухтом. Наданий дозвіл ФОП « [PERSON] » стосується здійснення операцій з оброблення відходів (скла та паперу) і здійснюється в [ADDRESS] . В той же час, позивач проживає в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області. Даний факт впливає на види відходів, які здаються суб`єкту господарювання та періодичність, регулярність їх здачі. Згідно договору від 01.01.2023 про надання послуг [PERSON] передає у власність ФОП « [PERSON] » - склобій та ПЕТ пляшки. Відходи від домогосподарства є більш широким поняттям і підпадають під термін «побутові відходи», визначення яких чітко зазначено у п.26 ч.1 ст.1 Закону України «Про управління відходами». Це, крім пластику та скла, є відходи паперу, картону, скла, пластику, деревини, текстилю, металу, упаковки, біовідходи, відходи електричного та електронного обладнання, відходи батарей та акумуляторів, небезпечні відходи у складі побутових, великогабаритні та ремонтні відходи. Посилання позивача на наявність компостної ями не має значення для вирішення спору, оскільки до компостної ями можна збирати не тільки біовідходи, але і інші види відходів, що призводить до створення стихійного сміттєзвалища. Стверджує, що позивач безпідставно вважає, що має право спалювати інші види побутових відходів в котельні за місцем свого проживання. Котельня, побудова в приватному домогосподарстві не відповідає вимогам, встановленим законодавством, і не може вважатися установкою спалювання відходів. Доказів відповідності котельні передбачених Законом вимог позивачем не надано. Більше того, якщо позивач спалює в котельні «пакети, етикетки, одяг, відходи від електроприборів, пластикові банки тощо, то безпосередньо здійснює забруднення навколишнього середовища. Таким чином, у позовній заяві позивач містить вимогу про припинення правовідносин між позивачем та відповідачем, одночасно не зазначає виконавця послуг з управління побутовими відходами, з яким у нього укладено інший договір як цього вимагає п.1 ч.2 ст.31 «Про управління відходами».В той же час, КП «Струмок» регулярно надає послуги з управління відходів на території с. Розсошенці для всіх мешканців, включаючи позивача. Жодних доказів щодо неналежного виконання КП «Струмок» позивачем не надано, претензії відсутні. Враховуючи, що позивач передає у власність ФОП «Бугайов» лише частину побутових відходів, виникає питання де зберігає або видаляє всі інші побутові відходи [PERSON] . Вказує, що доказів не користування послугами КП«Струмок» позивачем не надано, оскільки контейнера для збору відходів знаходяться на території с. Розсошенців у доступних для мешканців місцях і перебувають у доступному місці. Позивач безпідставно посилається на п.13 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» щодо можливості розірвати договору про надання комунальної послуги, оскільки у КП «Струмок» відсутня технічна можливість припинення надання послуги з управління відходами. Припинення надання послуги позивачу матиме наслідком припинення надання послуги з управління відходами всім мешканцям с. Розсошенці, з якими КП «Струмок» уклав договір про надання комунальної послуги (а.с. 56-64). 14.04.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що доводи представника відповідача є безпідставними та викладені обґрунтування такими, що порушують право позивача на вільний вибір послуг, які він бажає отримати, в даному випадку на отримання послуг з управління відходами та зводяться до примушування [PERSON] до отримування послуг КП «Струмок», якими позивач не користується з підстав наведених у позові. Посилається на те, що сторона відповідача не надала жодного доказу того, що [PERSON] користується послугами КП «Струмок» та є споживачем відповідно до індивідуального публічного договору КП «Струмок», який опублікований на офіційному сайті Щербанівської сільської ради, сама по собі реєстрація місця проживання та фактичне проживання позивача за адресоюс.Розсошенці не може бути безумовною підставою, щоб вважати особу таким, який користується виключно послугами КП «Струмок». Дії КП «Струмок» порушують право [PERSON] як позивача у визначені ЗУ «Про захист прав споживачів». З урахуванням викладеного виконавець послуги, яким є КП «Струмок» Щербанівської сільської ради Полтавського району, Полтавської області має всі правові підстави щодо припинення індивідуального публічного договору (а.с. 83-85). Рішенням Вищої ради правосуддя № 1466/0/15-25 від 15.07.2025 року суддя [PERSON] звільнений з посади судді Полтавського районного суду Полтавської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 15.09.2025 року справу №545/928/25 передано судді Путрі О.Г. Ухвалою судді від 22.09.2025 справу прийнято до провадження, призначено підготовче судове засідання. 21.10.2025 року від представника позивача надійшла заява, в якій прохає змінити предмет позову виклавши його в наступній редакції : визнати індивідуальний публічний договір від 10.06.2024 року Комунального підприємства «Струмок» Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, який розміщений на офіційному сайті https://sherbanivska-gromada.gov.ua/news/1718019605/ КПП "Струмок" таким, що був неукладеним з [PERSON] та припинити правовідносини між позивачем [PERSON] та комунальним підприємством «Стумок» Щербанівської сільської ради Полтавського району, Полтавської області відповідно до індивідуального публічногодоговору з надання послуг з управління побутовими відходами, що розміщений на офіційному сайті Щербанівської сільської ради https://sherbanivska-gromada.gov.ua. Ухвалою суду від 11.12.2025 підготовче засідання по справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, прохали задовольнити, пославшись на підстави та обставини викладені в позові. Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав викладених у відзиві на позов. Допитана в якості свідка [PERSON] , яка є сусідкою позивача, пояснила, що КП «Струмок» надає послуги з управління відходами, якими користується вона та мешканці села. Діяльність КП «Струмок» їх влаштовує, підприємство покладні на нього обов`язки виконує. [PERSON] та його дружина скидають в яму, яка знаходится на території земельної ділянки, харчові відходи, папір палять, скло складають у мішки і вивозять, куди не знає. Стверджувати, що [PERSON] не користується послугами КП «Струмок» не може. Заслухавши пояснення учасників справи, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно доКонституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 11 ЦК України визначені підстави виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, зокрема, договори та інші правочини. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що позивач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач КП «Струмок» надає послуги з управління відходами на території Щербанівської територіальної громади, в тому числі в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області. Так, згідно з даними з ЄДРПОУ - КП «Струмок» має зареєстрований статус юридичної особи в с.Великий Тростянець Полтавського району Полтавської області. КП «Струмок» є підприємством створеним Щербанівською сільською радою Полтавського району Полтавської області (п.1.1. Статуту КП «Струмок» Щербанівської сільської ради».). Підприємство створене з метою сприяння органам місцевого самоврядування в активізації соціально-економічного розвитку території населених пунктів Щербанівської сільської ради Полтавського районуПолтавської області. ( 2.1. Статуту). Метою підприємства, зокрема є: здійснення виробничо - господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреб населення Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області в житлово-комунальних послугах; збирання сміття на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області та вивіз на спеціальні звалища.(2.2. Статуту). 3 11.07.2024 р. на території Щербанівської громади, включаючи с.Розсошенці, діє публічний договір з надання послуги з управління побутовими відходами. 10.07.2024 р. на сайті Щербанівської сільської ради (https://sherbanivskagromada.gov.ua/news/1718019605) опубліковано індивідуальний договір з надання послуги з управління побутовими відходами. Відповідно до умов індивідуального договору про надання послуги з управління побутовими відходами, договір є публічним договором приєднання про надання послуги з управління побутовими відходами, який укладається сторонами відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з урахуванням статей 633, 634, 641 і 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до умов цього договору в цілому. Даний договір вважається укладеним через 30 днів з моменту розміщення на офіційному сайті Щербанівської сільської ради (https://sherbanivska-gromada.gov.ua). Фактом приєднання споживачадо умов договору є прийняття пропозиції укласти договір (акцепт), вчиненняспоживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокреманадання виконавцю підписаної заяви про укладення договору (додаток до договору), сплата рахунка за надану послугу, факт споживання послуги.(а.с. 93-98). Згідно розпорядження Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 05.08.2024 року №93-ОС, продовжено термін дії контракту укладеного з директором КП «Струмок» Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області Блохою К.П. від 10.08.2018 року, шляхом укладення додаткової угоди на 3 роки до 11.08.2027 року (а.с. 75). Відповідно до рішення виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 05.07.2025 року №59, переможцем конкурсу на здійснення операцій із збирання та перевезення побутових відходів на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області визначено КП «Струмок» Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (а.с. 120). Також встановлено що 01.01.2023 року в м.Полтава, [PERSON] та фізична особа-підприємець [PERSON] уклалидоговір про надання послуг (а.с.11). Згідно умов договору постачальник [PERSON] зобов`язується передати у власність, а отримувач належним чином прийняти: склобій і ПЕТ пляшка. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних фізичних осіб та громадських формувань, ФОП « [PERSON] » займається підприємницькою діяльністю за КВЕДОМ: 46:77 Оптова торгівля відходами та брухтом. Наданий дозвіл ФОП « [PERSON] » стосується здійснення операцій з оброблення відходів (скла та паперу) і здійснюється в [ADDRESS] (а.с. 16-зворот 17). Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 205 правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. За змістом статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Правовідносини, що склалися між сторонами, окрім норм ЦК України, регулюються Житловим кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про управління відходами», постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуги з управління побутовими відходами та типових договорів про надання послуги з управління побутовими відходами» від 08.08.2023 № 835. Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IVспоживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Приписами пункту 2 частини 1статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Виконавцями комунальних послуг з поводження з побутовими відходами є суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку (пункт 7 частини другої статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги). Згідно ст. 1 Закону України «Про управління відходами» побутові відходи - змішані та/або роздільно зібрані відходи від домогосподарств, включаючи відходи паперу, картону, скла, пластику, деревини, текстилю, металу, упаковки, біовідходи, відходи електричного та електронного обладнання, відходи батарей та акумуляторів, небезпечні відходи у складі побутових, великогабаритні та ремонтні відходи, а також змішані та/або роздільно зібрані відходи з інших джерел, якщо ці відходи подібні за своїм складом до відходів домогосподарств; утворювач відходів - фізична особа, юридична особа, в результаті діяльності якої утворюються відходи, а також суб`єкти управління відходами, які здійснюють операції із сортування, змішування або інші операції, що призводять до зміни характеристик або складу відходів. Відповідно до частин 2 та 3статті 31 Закону України «Про управління відходами» утворювачі побутових відходів зобов`язані: 1) укладати договори з виконавцем послуги з управління побутовими відходами та вносити у встановленому порядку плату за послугу з управління побутовими відходами; 2) забезпечувати передачу побутових відходів до системи управління побутовими відходами, а побутові відходи, на які поширюється розширена відповідальність виробника, - до системи приймання або роздільного збирання, створеної організаціями розширеної відповідальності виробників; 3) забезпечувати у встановленому порядку роздільне збирання відходів за наявності об`єкта оброблення відходів. Утворювачі побутових відходів мають права та обов`язки споживачів житлово-комунальних послуг, передбачені Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Згідно зі статтею 33 Закону України "Про управління відходами", послуга з управління побутовими відходами є комунальною послугою і надається відповідно до законодавства про житлово-комунальні послуги та правил, встановлених Кабінетом Міністрів України, з урахуванням регіональних та місцевих планів управління відходами та правил благоустрою населеного пункту. До складу послуги з управління побутовими відходами входять операції із збирання, перевезення, відновлення та видалення побутових відходів.Виконавцем послуги з управління побутовими відходами є суб`єкт господарювання, який здійснює збирання та перевезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку, або адміністратор послуги з управління побутовими відходами. Виконавець послуги з управління побутовими відходами укладає договори із споживачами послуги. Відповідно до пункту 3 Правил надання послуги з управління побутовими відходами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 2023 року № 835( далі- Правила), до складу послуги з управління побутовими відходами входять операції із збирання, перевезення, відновлення та видалення побутових відходів, а також діяльність, пов`язана з організацією роботи системи управління побутовими відходами, що провадиться виконавцем послуги. Відповідно до п. 24 Правил надання послуги з управління побутовими відходами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2023 № 835 (далі - Правила надання від 08.08.2023) послуги надаються споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги з управління побутовими відходами відповідно достатей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно вимог п. 1 ч. 2ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Відповідно до статті 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані укласти договір про поводження з побутовими відходами з особою, визначеною у встановленому законодавством порядку. Відповідно до положень статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» публічні договори приєднання про надання комунальних послуг з власниками індивідуальних (садибних) житлових будинків вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Отже, з викладеного вбачається, що послуги з управління побутовими відходами відносяться до комунальних, договір на виконання яких укладається відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з урахування особливостей з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, Законом України "Про управління відходами" та вимогами Правил надання послуг з управління побутовими відходами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Системне тлумачення вказаних норм свідчить, що на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами з вивезення побутових відходів, а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору про вивезення відходів або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання(правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 22 лютого 2018 року у справі № 641/2634/16-ц, та в постанові від 13 грудня 2018 року у справі № 641/533/17). Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 646/834/17 вказав на те, що вивезення відходів є видом житлово-комунальних послуг, що надаються мешканцям певної адміністративно-територіальної одиниці і на ці правовідносини розповсюджується Закон України «Про житлово-комунальні послуги», положення якого свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та не можливість споживача відмовитись від укладання договору (за виключенням у випадках встановлених законом та у порядку встановленому законом), зокрема договору про вивезення відходів.За таких обставин прийняття оферти виконавця послуг з вивезення відходів може бути у вигляді мовчання; на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами з вивезення побутових відходів, а тому, у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору про вивезення відходів або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання. Аналогічні висновки наведені в постанові Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі № 620/3299/19. Аналіз наведених норм свідчить про те, що споживачі зобов`язані укласти договір про поводження (управління) з побутовими відходами з виконавцем послуг з управління побутовими відходами (операції із збирання, перевезення, відновлення та видалення побутових відходів) - суб`єктом господарювання, визначеним органом місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Виконавцем послуг з управління відходами на території Щербанівської територіальної громади, в тому числі с.Розсошенці є КП «Струмок» Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Враховуючи викладене, КП «Струмок» Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області виконує свої зобов`язання та надає послуги з управління відходами за адресою: [ADDRESS] . Доводи позивача щодо укладення договору послуги по управлінню відходамиз ФОП [PERSON] не заслуговують на увагу, оскільки за умовами договору [PERSON] передає у власність ФОП [PERSON] склобій та ПЕТ пляшки та ФОП [PERSON] не є виконавцем послуг з управління побутовими відходами. Крім того, суд звертає увагу, що відходи від домогосподарства є більш ширшим поняттям і підпадають під термін «побутові відходи», визначення яких чітко зазначено у п.26 ч.1ст.1Закону України «Про управління відходами». В той же час в ході розгляду справи позивач не довів, що він самостійно утилізує побутові відходи та таке знищення є безпечним для навколишнього середовища. Таким чином, незважаючи на те, що між сторонами не був підписаний договір про надання послуги з управління побутовими відходами, позивач вважається таким, що уклав публічний договір приєднання про надання відповідної комунальної послуги, оскільки не довів, що протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування вчинив дії щодо відключення (відмови) від комунальної послуги. Належних і допустимих доказів того, що позивач не користуються послугами з управління побутовими відходами, які надає КП « Струмок » Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області на території, де він мешкає, або щодо укладення договору з управління побутовими відходами з іншим виконавцем послуг, матеріали справи не містять, а тому позивач вважається таким, що прийняв оферту, сторони перебувають у цивільних правовідносинах та підстави для розірвання договору чи припинення правовідносин між сторонами відсутні . Окрім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі №227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21) зроблено висновок про те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. У випадку заперечення самого факту укладення правочину, як і його виконання, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірного договору у мотивувальній частині судового рішення. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.12, ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина першастатті 80 ЦПК України). За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на вищевикладене, проаналізувавщи норми прав та встановлені факти, оцінюючиналежність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач та його представник, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження, суд приходить до висновку, що вимоги позову про визнання договору неукладеним та припинення правовідносин є необґрунтованими, непідтвердженими належними доказами, та таким, що не підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. За змістом ч.1 та ч.3ст.133 ЦПК України,судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України, до витрат , пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК Українирозмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представник відповідача прохає стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. Судом встановлено, що 20.03.2025 року між до КП «Струмок» Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської областіФОП Щепіною О.В. укладений договір про надання послуг з адвокатської діяльності №20/03. Згідно Акту приймання-надання виконаних робіт за договором про надання послуг з адвокатської діяльності №20/03 від 20.03.2025 року, адвокатом Щепіною О.В. були виконані роботи (надані послуги) по справі №545/928/25 на суму 6000 грн. Згідно платіжної інструкції №922 від 25.12.2025 року, КП Струмок здійснило оплату ФОП [PERSON] за надання послуг з адвокатської діяльності в розмірі 6000 грн. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови у задоволенні позову на позивача. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. В судовому засіданні позивач та його представник не заявляли клопотання про зменшення понесених відповідачем витрат на оплату правової допомоги та не заперечували проти їх стягнення. Таким чином, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерій розумності їх розміру, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, її складність, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. підлягають задоволенню. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягають стягненню.

Outcome: approved