Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

у листопаді 2025 року ТОВ «Свеа Фінанс» (надалі - позивач) звернулось до суду з цим позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (надалі - ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», Первісний кредитор) та [PERSON] (надалі - Позичальник, Боржник, відповідач) укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4720031 (надалі - Кредитний договір, Договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачем здійснено реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі Первісного кредитора (далі - ІТС) і заповнено електронну заявку на отримання споживчого кредиту на сайті Первісного кредитора в мережі Інтернет, що перебуває за адресою https://credit7.ua/, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 08 червня 2024 року направило відповідачеві пропозицію (оферту) укласти Договір № 4720031 у вигляді розміщення в особистому кабінеті Позичальника на сайті повного тексту кредитного договору (за обраними Позичальником в процесі оформлення параметрами терміну і суми кредиту). В процесі заповнення заявки і реєстрації особистого кабінету Позичальником Первісний кредитор здійснив ідентифікацію (встановлення особи шляхом отримання її ідентифікаційних даних) і верифікацію (перевірку і підтвердження належності відповідній особі ідентифікаційних даних) особи в порядку, передбаченому пунктом 2 розділу 31 «Порядку ідентифікації, верифікації клієнта (представника клієнта)» (Додатку 2 до «Положення про здійснення установами фінансового моніторингу», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28 липня 2020 року № 107. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» направило 08 червня 2024 року о 19:55:41 відповідачеві, через телекомунікаційну систему на номер телефону [NUMBER] (що було зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті) одноразовий ідентифікатор 13369, котрий в свою чергу Боржником було 08 червня 2024 року о 19:55:53 введено/відправлено Первісному кредитору у відповідному розділі ІТС, чим він прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору № 4720031, на умовах визначених офертою. Позивач указує, що 08 червня 2024 року о 19:58:18 року вказаними діями між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір №4720031 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до Розділу 1 Кредитного договору , ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти в гривні (далі - кредит) в сумі 10 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається строком на 360 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,50% на день. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало Позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку Позичальника № [NUMBER] , яку Позичальник вказав при оформленні кредиту. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, не здійснивши передбачені договором платежі вчасно, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 24 січня 2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «CВЕА ФІНАНС» (надалі - Новий кредитор) укладено Договір Факторингу № 01.02-02/25, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу № 01.02-02/25 від 24 січня 2025 року, заборгованість відповідача за кредитним договором № 4720031 складає 49 650,00 грн. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором № 4720031 від 08 червня 2024 року становить 49 650,00 грн та складається: заборгованість за сумою кредиту - 10 000,00 грн; заборгованість по відсотках - 34 650,00 грн; пеня, штраф - 5 000,00 грн; комісія - 0,00 грн. Посилаючись на дійсність електронного договору, належність доказу у виді копії витягу, обов`язок кредитора, передбачений кредитним договором, правові наслідки порушення кредитного зобов`язання, умови укладеного договору, позивач указує, що Позичальником порушено умови Договору та станом на дату складання позовної заяви несплачена заборгованість складає 49 650,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача. Постановленою суддею ухвалою від 22 грудня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, встановлено строк подання відзиву. 15 січня 2026 року копію ухвали отримано відповідачем. 12 лютого 2026 року відповідачем подано відзив. У відзиві відповідач указує, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України, що підтверджується довідкою про проходження служби (Форма 5), яка додається до заяви. Наголосив на недобросовісній поведінці позивача, оскільки ним неодноразово вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору. Позивачеві направлено копію Форми 5 (через засоби електронного зв`язку). Позивач проігнорував документи та відмовився застосовувати норми Закону. Свідомо подав заяву до суду, знаючи про статус відповідача, що є грубим порушенням законодавства та прав захисника України. 04 березня 2026 року позивачем подано відповідь на відзив. У відповіді представник позивача вказує, що відповідач не відповідав на телефонні дзвінки юридичного департаменту Товариства з метою отримання інформації та документів, необхідних для визначення розміру та застосування пільги за Кредитним договором, а зв`язатися з ним вдалося тільки 30 січня 2026 року. В листуванні представники позивача повідомляли відповідача про необхідність надати вичерпний перелік документів для застосування пільг за Кредитним договором, можливий порядок врегулювання судового спору. Передбачені Законом та підзаконними нормативними актами документи для надання відповідачеві пільг ним позивачеві не надані. 09 березня 2026 року відповідачем подано додаткові пояснення, в яких останній просить відмовити у позові, посилаючись на ґрунтовність аргументів, викладених у відзиві. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові та відповіді заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, у відзиві та запереченнях просив розглянути справу у його відсутність та відмовити в позові. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом установлено, що 08 червня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4720031 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Факт укладення договору, підписання його відповідачем сторонами не заперечується. Відповідно до Розділу 1 Кредитного договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язалася надати Позичальнику грошові кошти в гривні в сумі 10 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається строком на 360 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,50% на день. П. 1.4.2 визначені умови застосування зниженої процентної ставки в розмірі 1,43%. П. 2.1 визначено порядок надання кредиту - безготівкова форма на банківський рахунок клієнта за реквізитами платіжного засобу № [NUMBER] . П. 4, 5 визначено порядок повернення кредиту, права та обов`язки сторін. П. 6.4, 6.5 встановлено штрафні санкції - 25% від суми невиконаного зобов`язання /а.с.10-20/. 08 червня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] узгоджено Додатки до договору: Інформаційне повідомлення та Паспорт кредиту /а.с.21, 22-24/. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , про що позивачем надано відповідь ТОВ «УПР» вих. № 1-2401 від 24 січня 2025 року /а.с.39/ та що не заперечується сторонами. 24 січня 2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «CВЕА ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 01.02-02/25, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором /а.с.40-47, 50/. 27 січня 2025 року позивачем сплачено фінансування за Договором факторингу №01.02-02/25, про що надано відповідну Платіжну інструкцію /а.с.51/. Відповідно до витягу з Додатку 1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу №01.02-02/25 від 24 січня 2025 року /а.с.52, 53, 54/ заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 4720031 складає 49 650,00 грн, з яких: основна заборгованість 10 000,00 грн, проценти 34 650,00 грн, штрафи 5 000,00 грн. Відомості щодо нарахувань, складових заборгованості відповідача наведено в поданому позивачем розрахунку /а.с.35-38/. Станом на день розгляду справи сторонами не надано доказів часткового чи повного виконання відповідачем зобов`язань за договором, окрім тих, які наведені в розрахунку заборгованості. Вирішуючи спір, суд ураховує такі положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ст. 11, ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний, як це передбачено ч. 1 ст. 527 ЦК України, виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. За таких обставин, перевіривши докази переходу права вимоги від Первісного кредитора до позивача, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості в частині основної суми та відсотків вимогам розумності та арифметичної вірності, умовам договору суд висновує про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в повному обсязі. Відповідачем не надано доказів сплати 10 000,00 грн кредиту, відтак, в цій частині позов підлягає задоволенню. Водночас, не підлягають задоволенню вимоги про сплату процентів та штрафу. Так, пунктом 6.4. Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання Споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Товариство має право нарахувати, а клієнт зобов`язаний на вимогу Товариства сплатити Товариству штраф: у розмірі 25% від суми невиконаного зобов`язання… У той же час, нарахування пені за своїм змістом є мірою відповідальності позичальника, що відповідає положенню ст. 549 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Однак, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування уразі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (не виконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Беручи до уваги, що заборгованість у виді штрафу в сумі 5 000,00 грн за Кредитним договором нарахована в період дії в Україні воєнного стану, тому в силу вищевказаних положень чинного законодавства позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення та відповідно підстав для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за вищевказаним Кредитним договором суд не вбачає. Щодо процентів. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, згідно з п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі - Закон України) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Крім того, відповідно до абзацу першого ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій. Особливий період настав 18 березня 2014 року відповідно до рішення про часткову мобілізацію, оголошеного Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014, затвердженого Законом України від 7 березня 2014 року № 1126-VII. Дата закінчення особливого періоду визначається відповідним Указом Президента України. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 оголошено проведення протягом 90 днів загальної мобілізації, строк проведення якої в подальшому неодноразово продовжувався відповідними указами Президента України. Наданий суду доказ у виді довідки командира в/ч [NUMBER] від 25 серпня 2025 року свідчить, що [PERSON] , військовослужбовець призваний по мобілізації та перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 26 вересня 2023 року /а.с.87/. Вказане також підтверджується копією військового квитка відповідача /а.с.81-88/. Також судом установлено, що Кредитний договір укладений відповідачем з позивачем 08 червня 2024 року. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається нарахування Первісним кредитором відповідачеві процентів за позикою у період з 08 червня 2024 року. Тому, враховуючи положення вищевказаних Законів України, а також те, що відповідач є військовослужбовцем та з 26 вересня 2023 року проходить військову службу, суд висновує про неправомірність нарахування позивачем відповідачеві процентів за вищевказаним кредитним договором. Подані відповідачем електронні докази у письмовій формі у виді скріншотів з месенджеру свідчить про направлення власником акаунту, роздруківку спілкування якого надано, з абонентом «Svea legal» в процесі якої власником повідомлено про перебування на військовій службі /а.с.89-100/. Оцінюючи вказані докази суд вважає їх неналежними, оскільки у суду відсутні дані, що ідентифікують особу власника акаунту та абонента «Svea legal». Водночас, суд зауважує, що неподання військовослужбовцем кредиторові доказів на підтвердження проходження військової служби не є підставою для стягнення з останнього процентів за договором. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд висновує про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором у розмірі 10 000 грн основного боргу. У решті позову належить відмовити. Інші доводи та аргументи сторін, викладені у заявах по суті справи, як самі по собі так і у своїй сукупності не є підставою для задоволення позову та відмови у ньому, а тому не приймаються судом до уваги та не досліджуються. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд висновує про задоволення позовних вимог частково на 20,14% (10 000,00 грн від заявлених 49 650,00 грн), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,87 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial