Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що 18.02.2021 року відповідач уклав із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір № 841055006 за яким отримав грошові кошти. Надалі, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило на користь ТОВ «Таліон плюс», ТОВ «Таліон плюс» відступило на користь ТОВ «ФК «Онлайн фінанс», а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступило на користь позивача за відповідними договорами право вимоги за вказаним кредитним договором. У підсумку, позивач вказує, що за відповідними договорами факторингу він набув право вимоги за зазначеним кредитним договором, а тому, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту і сплаті відсотків за наведеним кредитним договором не виконує, у нього виникла заборгованість за кредитом, що порушує права позивача, у зв`язку із чим позивач просить стягнути із відповідача на свою користь заборгованість в загальному розмірі 20 588 гривень 00 копійок (а.с. 1 8). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Ухвалою від 13 листопада 2024 року залучено до участі у даній цивільній справі в якості відповідача [PERSON] як правонаступника [PERSON] (а.с. 109). Оскільки відповідач, який отримав судове повідомлення про розгляд справи разом із копією ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 109, 113, 115). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 18.02.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] укладено кредитний договір № 841055006 за умовами якого товариство надало відповідачу кредит в сумі 12 000 гривень 00 копійок на строк 70 днів (а.с. 41 42, 42 на звороті 44, 45 50, 51, 52, 53 58, 59 60). Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується відповідним платіжним дорученням від 18 лютого 2021 року та довідкою банку № 06_1/2024 (а.с. 61, 62 63). Потім, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало із ТОВ «Таліон плюс», ТОВ «Таліон плюс» із ТОВ «ФК «Онлайн фінанс», а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» із позивачем відповідні договори факторингу, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги за кредитними зобов`язаннями відповідача по вказаному кредитному договору. Зокрема, за договором факторингу: - № 28/1118-01 від 28.11.2018 року укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» та додаткових угод до нього, до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором відповідача № 841055006 від 18.02.2021 року (а.с. 65 68, 69, 70, 71, 72, 73 76, 77, 78 79). - № 05/0820-01 від 05.08.2020 року укладеним між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та додаткових угод до нього, до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором відповідача № 393684301 від 02.09.2021 року (а.с. 13 15, 16, 16 на звороті, 17, 17 на звороті, 18, 18 на звороті 19, 20, 21, 22 23); - № 14/02/2022 від 14.02.2022 року укладеним між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» і ТОВ «Юніт капітал» до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором відповідача № 841055006 від 18.02.2021 року (а.с. 25 27, 28, 29 30). Під час розгляду справи встановлено, що відповідач не виконує свої зобов`язання перед позивачем за наведеним кредитним договором по якому позивач набув право вимоги від кредитора. Із наданої позивачем на підтвердження своїх вимог виписки з особового рахунку позичальника вбачається, що станом на 26.06.2024 року відповідач має заборгованість за договором № 841055006 від 18.02.2021 року на загальну суму 20 588 гривень 00 копійок, з яких: заборгованість за кредитом 12 000 гривень 00 копійок і заборгованість за відсотками 8 588 гривні 00 копійок (а.с. 64). Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України). Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені наведеним кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача загальної суми заборгованості за даним кредитним договором. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно із нормою частини першої статті 13 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За подачу даного позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422 гривні 40 копійок, що підтверджується платіжною інструкцією № 3669 від 10 липня 2024 року (а.с. 40). Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Зокрема, разом із позовом надано суду договір про надання правничої допомоги № 17/06/24-02 від 17 червня 2024 року, додаткову угоду № 4 від 17.06.2024 року, протокол погодження вартості послуг (додаток № 1 до договору) та акт прийому-передачі наданих послуг від 17.06.2024 року, з яких вбачається, що адвокат надав товариству правові послуги в сумі 5 000 гривень 00 копійок (а.с. 31 32, 32 на звороті, 33 34, 35). При цьому, суд керується нормою пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України, за якою: для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. У зв`язку із цим, суд обов`язково враховує зміст пункту 3.6. договору про надання правничої допомоги № 17/06/24-02 від 17 червня 2024 року, за яким: «сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь клієнта сплачується на користь адвоката не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок клієнта». Як наслідок, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору та витрат на правову допомогу слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved