Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Кредитна спілка «Супер Кредит», в особі свого представника, звернулася в листопаді 2024 року до Херсонського міського суду Херсонської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № СК23/08/22/195/09 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах споживчого кредиту (кредитна лінія) від 27.01.2022 року в загальному розмірі 23699,30 грн., з яких: 13059,73 грн. заборгованості за основною сумою кредиту, 10639,57 грн. заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом, та судовий збір у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27.01.2022 року між Кредитною спілкою «Супер Кредит» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № СК23/08/22/195/09 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 27.01.2022 року, за умовами якого позикодавцем надано позичальнику на засадах строковості, зворотності, цільового використання, платності та забезпеченості грошові кошти в сумі 15000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. 27.01.2022 року між Кредитною спілкою «Супер Кредит» та [PERSON] було укладено Додатковий договір про транш № 1 до Кредитного договору кредитної лінії. У зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань за договором про споживчий кредит, станом на 27.01.2023 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 23699,30 грн., з яких: 13059,73 грн. заборгованість за кредитом; 10639,57 грн. заборгованість за відсотками. У зв`язку із зазначеним позивач звернувся до суду із цим позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.01.2025 року прийнято до провадження справу за вищезазначеним позовом та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від учасників справи не надходило. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про дату та час судового засідання повідомлени належним чином, зокрема шляхом неодноразового опублікування оголошень про виклик до суду відповідача на офіційному веб-сайті Судової влади України. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст.223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст.130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлені про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ч. 4 ст.280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до наступного висновку. Судом було встановлено, що 27.01.2022 року між Кредитною спілкою «Супер Кредит» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № СК/23/08/22/195/09 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за яким позичальнику було надано кредит у розмірі 15000,00 грн. з кінцевим терміном повернення до 27.01.2023 року. Додатково 27.01.2022 року [PERSON] підписано Додатковий договір про транш № 1 до Договору про споживчий кредит № СК23/08/22/195/09 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (кредитна лінія) від 27.01.2022 року. Строк дії даного Додаткового договору про транш з 27.01.2022 року по 27.01.2023 року, що складає 365 днів. Пунктом 3.2 Договору передбачено, що плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою, становить 84% річних. Нарахування процентів здійснюється на залишок суми кредиту за кожен день користування кредитом. Кількість днів у році приймається 365 (366 для високосного року). Визначені цим пунктом проценти за користування кредитом нараховуються з наступного дня після надання кредиту позичальнику (перерахування на рахунок за дорученням позичальника або видачі готівкою) до закінчення дії строку договору включно. Згідно пп. 2 п. 2.4 Договору, позичальник зобов`язаний повертати кредит та сплачувати нараховані проценти в порядку, визначеному останнім укладеним додатковим договором про транш, що є невід`ємною частиною договору. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В порядку ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно правового висновку Верховного Суду викладеного в постанові від 21 липня 2021 року в справі 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування з важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2022 року в справі 857/7/22). За таких обставин, кредитний договір між позикодавцем та позичальником є укладеним з моменту отримання кредитних коштів саме позичальником. Факт отримання [PERSON] грошових коштів підтверджується копією заяви відповідача про надання траншу в сумі 15000,00 грн. від 27.01.2022 року; копією доручення на перерахування першого траншу кредиту на поточний рахунок позичальника [NUMBER] від 27.01.2022 року, копією платіжної інструкції № 147 від 27.01.2022 року. Таким чином, з відповідача, [PERSON] , підлягає стягненню заборгованість за договором про споживчий кредит № СК23/08/22/195/09 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 27.01.2022 року загальному розмірі 23699,30 грн., з яких: 13059,73 грн. заборгованість за кредитом; 10639,57 грн. заборгованість за відсотками. Згідно вимог ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що відповідач взяті на себе зобов`язання виконав не в повному обсязі, доказів погашення заборгованості суду не надано, контррозхрахунку також не надано, а тому позов підлягає задоволенню. Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. З платіжної інструкції № 2082 від 18.11.2024 року встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн., які підлягають стягненню з [PERSON] . На підставі ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 274, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 610, 625, 626, 629, 1050, 1054 ЦК України,-

Outcome: approved