Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування позову зазначено, що 04.06.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів у кредит № 8346939, за умовами якого встановлено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит у розмірі 2 000,00 грн, строком на 360 днів (з 04.06.2025 по 29.05.2026)із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,95%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 345,00 грн.). У разі порушення Позичальником/Відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 100,00 грн за кожен день понадстрокового користування.Кредитодавець на виконання умов Кредитного договору № 8346939 від 04.06.2025 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 2 000,00 грн шляхом перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача № [NUMBER] . Враховуючи вище викладенні умови Договору кредиту № 8346939 від 04.06.2025, та додаткові угоди, та здійснені Відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, які складають 0 грн., заборгованість останнього за договором кредиту складає 8 074,00 грн, зокрема: 2 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 729,00 сума заборгованості за процентами; 345 грн сума заборгованості за комісією; 4 000,00 грн сума заборгованості за пенею/неустойкою, 0 грн сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. 16.10.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу № 16/10/25, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту №8346939 від 04.06.2025 р. Відповідно до Реєстру прав вимог № 16/10/25-01 від 16.10.2025 року Кредитодавець відступив Фактору право вимоги заборгованостей до Боржників на умовах передбачених Договором факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025 року, в тому числі до Відповідача в сумі 8 074,00 грн, з яких: 2 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 729,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 345,00 грн сума заборгованості за комісією, 4 000,00 сума заборгованості за пеню/неустокою. Ухвалою судді Сквирського районного суду Київської області від 02.01.2026 прийнято позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (виклику) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, а тому суд вважає, що відповідач в судове засідання не з`явився без поважних причин та вважає за можливе розглядати справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів, при цьому виносить заочне рішення. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав, жодних заяв чи клопотань не надіслав. Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За вище вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Із долучених до матеріалів справи вбачається, що 04.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії (Надійний) №8346939. (а.с.11-18). Відповідно до умов договору: п.2.2.1. сума кредиту 2000,00 грн; п.2.2.2. строк кредитування 360 днів; п.2.2.7. тип кредиту невідновлювальна кредитна лінія; п.2.2.8.комісія за надання кредиту 17,25 % від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 345,00 грн); п.2.3.1. денна процентна ставка 0,998%; п.2.3. орієнтовна реальна річна процентна ставка 3 194.73%. Цей договір підписано електронним підписом позичальника відтворено шляхом використання одноразового ідентифікатора 565737 (а.с.19). Відповідно до довідки № КД-000060141 від 13.10.2025 ТОВ «Фінансова Компанія «Фінекспрес» підтвердило переказ коштів відповідачу. Згідно з довідки було здійснено наступну успішну платіжну операцію: дата 04.06.2025, номер платежу d732c745-681d-460f-aff9-911e612c30c2, сума 2 000,00 грн, отримувач [PERSON] на карту № [NUMBER] . (а.с.20). Згідно розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» заборгованість [PERSON] за договором кредиту №8346939 від 04.06.2025 становить 8 074,00 грн, що складається з 2 000,00 грн. тіло кредиту, 1 729,00 грн відсотки, 345,00 грн комісія, 4 000,00 грн неустойка. (а.с.7-10). 16.10.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фімпром Маркет» уклали Договір факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб (а.с.22-25). Відповідно до Реєстру прав вимог № 16/10/25-01 від 16.10.2025 року Кредитодавець відступив Фактору право вимоги заборгованостей до Боржників на умовах передбачених Договором факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025 року, в тому числі до Відповідача в сумі 8 074,00 грн, з яких: 2 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 729,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 345,00 грн сума заборгованості за комісією, 4 000,00 сума заборгованості за пеню/неустокою (а.с.27-29). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документу. За змістом ст. 6 вказаного Закону, для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1, ч. 2 статті 8 вказаного Закону, юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документу як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. В ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 1, 2, ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За положеннями ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти . У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. Згідно з ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. За таких обставин, суд приходить до висновку, що до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги до відповідача за Договором кредиту №8346939. Позикодавець (первісний кредитор) своє зобов`язання виконав та надав відповідачу кошти в сумі 2 000,00 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції від 13.10.2025, номер платежу d732c745-681d-460f-aff9-991e612c30c2, сума 2 000,00 грн (а.с.21). Враховуючи вищевикладене, а також те, що спростування вказаних обставин на час розгляду справи відповідачкою не надано, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за договором кредиту № 8346939 в розмірі 4074,00 грн, з яких 2 000,00 грн. тіло кредиту, 1 729,00 грн відсотки, 345,00 грн комісія. Водночас, при вирішенні вимоги позову про стягнення з відповідачки неустойки у розмірі 4000,00 грн, суд виходить з наступного. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року у справі №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Враховуючи наведене, стягнення неустойки у заявленому позивачем розмірі за договором кредиту, укладеним між сторонами 04.06.2025, тобто у період дії воєнного стану, не відповідає вимогам Закону, а тому в цій частині позову необхідно відмовити. Позивач ставить вимогу про стягнення судових витрат зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог, та оскільки позов задоволено на 50,46% (4 074,00 х 100 :8 074,00), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1 222,34 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 2 270,70грн. На підставі вище викладеного,

Outcome: partial