Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит -Капітал» Усенко Михайло Ігорович звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача по справі на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 101425,00 гривень заборгованості за кредитним договором № 4516210 від 30.03.2024 та судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 30.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4516210, на підставі якого відповідачці надані кредитні кошти в сумі 13 000,00 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені договором. Строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4516210 укладений за допомогою ІТС товариства, електронна ідентифікація клієнта здійснена при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. 01.04.2024 сторони уклади Додатковий договір, яким збільшили суму кредиту на 1000 гривень. Таким чином, загальна сума кредиту за Договором № 4516210 становить 14 000,00 грн. Позивач стверджує, що товариство надало [PERSON] кредитні кошти, яка, у свою чергу, виконала взяті на себе зобов`язання з істотними порушеннями договору, не здійснивши повернення суми наданого кредиту і процентів. 14.11.2024 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» уклали договір факторингу №14/11/2024, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» передало ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до вказаних у реєстрі боржників. З моменту отримання права вимоги, відповідач не виконала свого зобов`язання, не здійснила жодного платежу для погашення заборгованості у зв`язку із чим борг відповідача за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4516210 від 30.03.2024 становить 101 425,00 грн, з яких 14 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 80 425,00 грн заборгованість по відсотках, 7 000,00 грн заборгованість за штрафом. Вказану заборгованість та судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. Відповідачка сформувала в системі "Електронний суд" відзив на позовну заяву, де йдеться про те, що вимоги позивача, викладені в позовній заяві, нею не визнаються повністю з наступних причин: недоведеність права вимоги позивача. Позивач не довів належним чином, що саме він набув право вимоги за кредитним договором, на який посилається у позові. У наданих матеріалах відсутній оригінал договору факторингу або належним чином засвідчена копія, з якої б прямо випливало, що ТОВ «Фінансова компанія Кредит Капітал» набуло право вимоги саме за кредитом, укладеним з нею. Наданий витяг з реєстру боржників не є належним доказом переходу права вимоги у розумінні ст. 76-78 ЦПК України, оскільки: він є копією, не завіреною належним чином; не містить підпису або ідентифікації сторін; не має додатку чи посилання на її конкретний кредитний договір, а лише узагальнену інформацію; не містить доказів повідомлення її про зміну кредитора, як цього вимагає ст. 516 Цивільного кодексу України. Неналежна ідентифікація особи при укладенні договору. Позивач не надав належних та допустимих доказів того, що саме вона уклала спірний кредитний договір. У матеріалах справи відсутні належні підтвердження, що номер телефону, на який нібито було надіслано одноразовий ідентифікатор (OTP-код), належить саме її. Позивач не надав довідки від мобільного оператора чи іншого документа, який би підтверджував її право користування цим номером у момент укладення договору. Також не подано технічних доказів, які б однозначно встановлювали, що дії з авторизації були здійснені саме з її пристрою чи з мого IP-адресу.Порушення Закону України «Про споживче кредитування» та сумнівна правомірність процентних ставок Кредитний договір укладено строком на понад один місяць та на суму, що перевищує одну мінімальну заробітну плату, тому до нього застосовуються положення Закону України «Про споживче кредитування». Просить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія Кредит Капітал» у справі №343/2117/25 про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі. Додаткові пояснення сформувала в системі "Електронний суд" відповідачка, в яких вказала, що під час військового стану нарахування штрафів, пені та додаткових процентів на споживчі кредити заборонено відповідно до законодавства України та постанов уряду. Позивач нарахував: штраф 7 000 грн, проценти 80 425 грн, судовий збір 2 400 грн, 8 000 грн за «правничу допомогу». Просить суд не враховувати нараховані штрафи, пеню та проценти, що перевищують тіло кредиту, не стягувати з неї судовий збір та витрати на правничу допомогу позивача, розрахувати суму заборгованості лише за тілом кредиту та законними відсотками. В системі Електронний суд представник позивача сформував додаткові пояснення в яких зазначив, що позивач вважає аргументи у відзиві на позовну заяву безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконане зобов`язання. Договір про надання споживчого кредиту № 4516210 від 30.03.2024у між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] містить умову, яка прямо передбачає можливість відступлення права вимоги.Пункт 5.1.3. цього договору, надає Компанії право укладати договори факторингу з будь-якою третьою особою без. окремої згоди Споживача. Це є юридичною підставою для подальшої цесії. Безпосереднім доказом відступлення права вимоги є Договір факторингу № 14/11/2024 від 14 листопада 2024 року. Відповідно до ч. 1,2 ст. 205 ЦК України - Правочин може вчинятися усно або в. письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Підсумовуючи вищенаведене, аргументи відповідача у відзиві є необґрунтованими та не відповідають дійсності, оскільки твердження на яких базується відзив не спростовують факти щодо укладення кредитного договору відповідачем. 29 жовтня 2025 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі. 13 лютого 2026 року винесено ухвалу про витребування доказів. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» в судове засідання не з`явився, скерував на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника товариства, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідачка не прибула, в заявах заначила про розгляд справи за її відсутності. Справа розглянута без участі сторін, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. При цьому, з урахуванням того, що завершення розгляду справи відбулось за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до таких висновків і такого рішення. Судом встановлено, що 30.03.2024 між [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна» за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи товариства укладено договір № 4516210 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно якого товариство надало відповідачу кредит в сумі 3 600 грн строком на 360 днів, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у термін встановлений Договором (стандартна процентна ставка 2,50 % в день, знижена процентна ставка 0,50 % в день, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів). Денна процентна ставка у відповідності до п. 1.4.1 Договору дорівнює 2,5%. Згідно з пунктами 1.5, 1.6 Договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредиту 99 923,40 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 130 000,00 грн, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 122 200,00 грн. Укладений договір підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором 65433 та складається з Договору № 4516210 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 30.03.2024, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Паспорта споживчого кредиту. Підписаний відповідачкою, як споживачем, в електронній формі Паспорт споживчого кредиту містить інформацію щодо кредитодавця, основні умови кредитування, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, які відповідають умовам укладеного Договору № 4516210 від 30.03.2024. 01.04.2024 ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] уклали додатковий договір до Договору № 4516210 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 30.03.2024. Додатковий договір, як і основний правочин, укладений в електронній формі шляхом його підписання зі сторони відповідача електронним підписом одноразовим ідентифікатором 65300. На підставі додаткового договору ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу кредит в сумі 1 000,00 грн. Таким чином, загальна сума кредиту склала 14 000,00 грн. ТОВ «Лінеура Україна» перерахувало 30.03.2024 о 17:52:24 кредитні коштів в сумі 13 000,00 гривень та 01.04.2024 о 23:51:20 кошти в сумі 1 000 грн на платіжну картку [PERSON] за № [NUMBER] , що підтверджується інформацією про переказ коштів від ТОВ «Універсальні платіжні рішення», ТОВ «ПЕЙТЕК». Належність банківської картки № [NUMBER] ( [NUMBER] ) [PERSON] та зарахування на неї 30.03.2024 кредитних коштів в сумі 13 000,00 грн, а 01.04.2024 в сумі 1 000 грн підтверджено листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 20.01.0.0.0/7-260218/57193-БТ від 22.02.2026, що наданий на виконання ухвали суду про витребування доказів. Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» ідентифікувало клієнта [PERSON] за надісланими 30.03.2024 та 01.04.2024 на її номер телефону, що нею вказані у договорі та додатковій угоді, анкеті, паспорті споживчого кредиту, одноразовими ідентифікаторами 65433 та 65300, ввівши які [PERSON] акцептувала кредитний договір та додаткову угоду до нього. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 204 ЦК України визначено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Отже, заперечення щодо укладення кредитного договору, а також досягнення згоди щодо його істотних умов, що були подані відповідачкою, не знайшли свого підтвердження. З огляду на досліджені докази, суд вважає доведеним укладення між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] кредитного договору в електронній формі та отримання за ним відповідачем кредитних коштів. Із розрахунку заборгованості, наданого первісним кредитором, слідує, що у період із 30.03.2024 по 28.04.2024 ТОВ «Лінеура Україна» нарахувало [PERSON] відсотки за зниженою процентною ставкою (0,5% в день), а у період із 29.04.2024 по 14.11.2024 за стандартною 2,5% в день. Загальний розмір нарахованих кредитодавцем відсотків становить 80 425,00 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку [PERSON] коштів на погашення тіла кредиту та процентів не сплачувала. Оскільки відповідач доказів повернення тіла кредиту не надала, суд стягує із відповідача заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 14 000,00 грн. Перевіряючи розрахунок заборгованості за процентами, суд враховує таке. 22.11.2023 прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон №3498-ІХ), яким внесені зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»(пп. 6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування»(пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) доповнений пунктом 17. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулюють питання споживчого кредитування, починаючи із 24.12.2023 денна процентна ставка має бути не більше 2,5%, з 22.04.2024 - не більше 1,5%, а з 20.08.2024 - не більше 1%. Оскільки Договір № 4516210 укладений 30.03.2024, то розмір процентної ставки із 22.04.2024 підлягає обрахуванню з розрахунку 1,5% за день протягом наступних 120 днів, а з 20.08.2024 - денна ставка має бути не більшою 1%. Тоді загальний розмір процентів за користування кредитними коштами упродовж строку дії Договору суд визначає відповідно до такого розрахунку: 1) 30 днів (за період із 30.03.2024 по 28.04.2024) згідно розрахунку кредитодавця за зниженою процентною ставкою 2085,00 гривень; 2) 113 днів (за період із 29.04.2024 по 19.08.2024)* 210,00 грн (14 000,00 *1,5%) = 23 730,00 гривень; 3) 87 днів (за період із 20.08.2024 по 14.11.2024 )* 140,00 грн (14 000,00*1%) = 12 180,00 гривень. Загальний розмір заборгованості за процентами, що підлягає стягненню із відповідача на користь позивача, становить: 2085,00 грн + 23 730,00 грн + 12 180,00 грн = 37 995,00 грн. Окрім того, при вирішенні юридичного спору про стягнення із відповідача заборгованості за штрафом в сумі 7 000,00 грн, суд виходить із такого. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Цим же пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX в Україні запроваджений правовий режим воєнного стану, який неодноразово продовжено та триває до даного часу. Оскільки штраф нарахований відповідачу у період дії воєнного стану, у його стягненні з урахуванням пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, слід відмовити. Пунктом 5.1.3 Кредитного договору передбачено, що ТОВ «Лінеура Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта, але з обов`язковим повідомленням клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення. 14.11.2024 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»,

Outcome: partial