Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

23.04.2025 представник позивачів, адвокат Максимов Роман Ігорович, звернувся до суду з вказаною позовною заявою, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, що зареєстрована судом 30.04.2025, та просив, з урахуванням заяви від 09.09.2025, у судовому порядку стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь [PERSON] суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 61000,78 грн; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 40000,00 грн; стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь [PERSON] суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 749,62 грн; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн; стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу, остаточний розмір яких та докази у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 23.05.2025 суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Рижко Г.О. постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. 21.11.2025 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області винесено Розпорядження № 33 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи, у зв`язку із Наказом суду від 06.11.2025 за № 115/в/г про надання судді Рижко Г.О. відпустки тривалістю на один рік, починаючи з 21.11.2025 по 05.11.2026. 24.11.2025 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено та передано 25.11.2025 до провадження судді Бондаренко О.В. 26.11.2025 суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О.В. постановлено ухвалу, якою прийнято до провадження справу та призначено підготовче засідання на 12.01.2026 15:30. 12.01.2026 судом постановлено ухвалу, якою закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 11.02.2026 14:00. 11.02.2026 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про перехід до стадії ухвалення судового рішення та згідно ч. 3 ст. 124, ч.1 ст. 224, ч.6 ст. 259 ЦПК України, ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 23.02.2026 12:00. 23.02.2026 рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позовну заяву задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 25000,00 грн, стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь [PERSON] суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 749,62 грн, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 25000,00 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 257,37 грн, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 300,56 грн та стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 08,96 грн. 27.02.2026 представник позивачів, адвокат Максимов Роман Ігорович, подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, шляхом направлення через підсистему «Електронний суд», що зареєстрована судом 03.03.2026, у якій просив ухвалити додаткове рішення у справі № 357/6256/25 та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь [PERSON] 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь [PERSON] 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Заяву мотивує тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.02.2026 у справі №357/6256/25 позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до ТОВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», [PERSON] про стягнення недоплаченого страхового відшкодування та моральної шкоди задоволено частково. Питання щодо витрат на професійну правничу допомогу не вирішено та в позовній заяві представник позивачів зазначив про подання ним доказів вказаних витрат у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Так, позивачем [PERSON] та [PERSON] , кожним окремо, було укладено договори про надання правничої (правової) допомоги від 08.08.2024 з адвокатом Максимовим Р.І.. Відповідно до п. 3.1 зазначеного договору розмір, форма, термін та порядок винагороди за надання правової допомоги, передбаченої п. 1.2 Договору, визначаються сторонами за домовленістю. Перелік та вартість послуг за договором б/н від 08.08.2024 визначено Додатками №1 від 08.08.2024 до договорів про надання правничої (правової) допомоги від 08.08.2024, укладеного між [PERSON] , [PERSON] та адвокатом Максимовим Р.І. і становить 10000 гривень за кожним Додатком №1, збільшення або зменшення обсягу наданих послуг не впливає на вартість послуг. Згідно з актом від 16.04.2025 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої (правової) допомоги від 08.08.2024 та Додатку №1 від 08.08.2024, укладеного між Князєвим О.В. та адвокатом Максимовим Р.І. з 08.08.2024 по 16.04.2025 Князєву О.В. надано послуги з ознайомлення та представництва адвокатом інтересів Клієнта у справі №171/2009/24, звернення до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування, звернення з адвокатськими запитами та вимогою про доплату страхового відшкодування, підготовки та подачі позовної заяви до ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] про стягнення недоплаченого страхового відшкодування та моральної шкоди, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.07.2024 о 05 год 40 хв на трасі Н-23 за участі транспортних засобів ВАЗ 2103, д.н.з. [NUMBER] та BYD F3, д.н.з. [NUMBER] та в результаті якої транспортний засіб, який належить Клієнту BYD F3, д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Згідно з актом від 16.04.2025 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої (правової) допомоги від 08.08.2024 та Додатку №1 від 08.08.2024, укладеного між [PERSON] та адвокатом Максимовим Р.І. з 08.08.2024 по 16.04.2025 [PERSON] надано послуги з ознайомлення та представництва адвокатом інтересів клієнта у справі №171/2009/24, звернення з адвокатським запитом до КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР, звернення до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування, звернення з адвокатськими запитами та вимогою про доплату страхового відшкодування, підготовки та подачі позовної заяви до ТДВ СК «Альфа Гарант» та [PERSON] про стягнення недоплаченого страхового відшкодування та моральної шкоди, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.07.2024 року о 05 год 40 хв на трасі Н-23 за участі транспортних засобів ВАЗ 2103, д.н.з. [NUMBER] та BYD F3, д.н.з. [NUMBER] та в результаті якої Клієнтка отримала тілесні ушкодження. Згідно з актом від 26.02.2026 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої (правової) допомоги від 08.08.2024 та Додатку №1 від 08.08.2024, укладеного між Князєвим О.В. та адвокатом Максимовим Р.І. з 16.04.2025 по 26.02.2026 Князєву О.В. надано послуги з підготовки та подачі заяви про зміну предмету позову, відповіді на відзив, заяви про розгляд справи за відсутності сторони позивачів, заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №357/6256/25. Згідно з актом від 26.02.2026 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої (правової) допомоги від 08.08.2024 та Додатку №1 від 08.08.2024, укладеного між Князєвою С.М. та адвокатом Максимовим Р.І. з 16.04.2025 по 26.02.2026 Князєву О.В. надано послуги з підготовки та подачі заяви про зміну предмету позову, відповіді на відзив, заяви про розгляд справи за відсутності сторони позивачів, заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №357/6256/25. Відповідно до підсумкової виписки за рахунком адвоката Максимова Р.І. за 13.08.2024 позивачем [PERSON] сплачено за адвокатські послуги авансом згідно договору про надання правничої (правової) допомоги від 08.08.2024 та Додатку №1 від 08.08.2024 кошти в сумі 10000 грн. Відповідно до підсумкової виписки за рахунком адвоката Максимова Р.І. за 14.08.2024 позивачем [PERSON] сплачено за адвокатські послуги авансом згідно договору про надання правничої (правової) допомоги від 08.08.2024 та Додатку №1 від 08.08.2024 кошти в сумі 10000 грн. У зв`язку з вищевикладеним, з відповідачів підлягають стягненню витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі по 5000 грн з кожного відповідача на користь кожного позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до ч. 2 ст. 174 ЦПК України, заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву; відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Встановлено, що представник позивачів, відповідно до положень ст. 134 ЦПК України надав попередній розрахунок судових витрат, який міститься у позовній заяві та у позовній заяві зазначив, що докази понесення судових витрат на правову допомогу будуть надані до суду протягом 5 днів після ухвалення рішення суду у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Крім того, заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу разом з доказами їх понесення подана 27.02.2026, шляхом направлення через підсистему «Електронний суд», тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Згідно з положеннями ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України) 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. П. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру та погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. При обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц). Представник позивачів на підтвердження стягнення судових витрат надав: копію договору №б/н про надання правничої допомоги від 08.08.2024, укладеного з [PERSON] , копію договору №б/н про надання правничої допомоги від 08.08.2024, укладеного з [PERSON] , копію додатку №1 від 08.08.2024 до договору №б/н про надання правничої допомоги від 08.08.2024, укладеного з Князєвим О.В., копію додатку №1 від 08.08.2024 до договору №б/н про надання правничої допомоги від 08.08.2024, укладеного з Князєвою С.М., копію акту приймання-передачі наданих послуг від 16.04.2025 до договору №б/н про надання правничої допомоги від 08.08.2024, укладеного з Князєвим О.В., копію акту приймання-передачі наданих послуг від 16.04.2025 до договору №б/н про надання правничої допомоги від 08.08.2024, укладеного з Князєвою С.М., копію акту приймання-передачі наданих послуг від 26.02.2026 до договору №б/н про надання правничої допомоги від 08.08.2024, укладеного з Князєвим О.В., копію акту приймання-передачі наданих послуг від 26.02.2026 до договору №б/н про надання правничої допомоги від 08.08.2024, укладеного з [PERSON] , копію підсумкової виписки за рахунком адвоката Максимова Р.І. за 13.08.2024 про сплату [PERSON] коштів у сумі 10000,00 грн за адвокатські послуги авансом згідно договору про надання правничої (правової) допомоги від 08.08.2024 та Додатку №1 від 08.08.2024 та копію підсумкової виписки за рахунком адвоката Максимова Р.І. за 14.08.2024 про сплату [PERSON] коштів у сумі 10000,00 грн за адвокатські послуги авансом згідно договору про надання правничої (правової) допомоги від 08.08.2024 та Додатку №1 від 08.08.2024. Відповідно до п. 3.1 Договорів розмір, форма, термін та порядок винагороди за надання правової допомоги, передбаченої п. 1.2 Договору, визначаються сторонами за домовленістю. Згідно акту від 16.04.2025 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої (правової) допомоги від 08.08.2024 та Додатку №1 від 08.08.2024, укладеного між Князєвим О.В. та адвокатом Максимовим Р.І. з 08.08.2024 по 16.04.2025 Князєву О.В. надано послуги з ознайомлення та представництва адвокатом інтересів Клієнта у справі №171/2009/24, звернення до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування, звернення з адвокатськими запитами та вимогою про доплату страхового відшкодування, підготовки та подачі позовної заяви до ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] про стягнення недоплаченого страхового відшкодування та моральної шкоди, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.07.2024 о 05 год 40 хв на трасі Н-23 за участі транспортних засобів ВАЗ 2103, д.н.з. [NUMBER] та BYD F3, д.н.з. [NUMBER] та в результаті якої транспортний засіб, який належить Клієнту BYD F3, д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Згідно акту від 16.04.2025 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої (правової) допомоги від 08.08.2024 та Додатку №1 від 08.08.2024, укладеного між [PERSON] та адвокатом Максимовим Р.І. з 08.08.2024 по 16.04.2025 [PERSON] надано послуги з ознайомлення та представництва адвокатом інтересів клієнта у справі №171/2009/24, звернення з адвокатським запитом до КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР, звернення до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування, звернення з адвокатськими запитами та вимогою про доплату страхового відшкодування, підготовки та подачі позовної заяви до ТДВ СК «Альфа Гарант» та [PERSON] про стягнення недоплаченого страхового відшкодування та моральної шкоди, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.07.2024 року о 05 год 40 хв на трасі Н-23 за участі транспортних засобів ВАЗ 2103, д.н.з. [NUMBER] та BYD F3, д.н.з. [NUMBER] та в результаті якої Клієнтка отримала тілесні ушкодження. Згідно акту від 26.02.2026 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої (правової) допомоги від 08.08.2024 та Додатку №1 від 08.08.2024, укладеного між [PERSON] та адвокатом Максимовим Р.І. з 16.04.2025 по 26.02.2026 Князєву О.В. надано послуги з підготовки та подачі заяви про зміну предмету позову, відповіді на відзив, заяви про розгляд справи за відсутності сторони позивачів, заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №357/6256/25. Згідно акту від 26.02.2026 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої (правової) допомоги від 08.08.2024 та Додатку №1 від 08.08.2024, укладеного між Князєвою С.М. та адвокатом Максимовим Р.І. з 16.04.2025 по 26.02.2026 Князєву О.В. надано послуги з підготовки та подачі заяви про зміну предмету позову, відповіді на відзив, заяви про розгляд справи за відсутності сторони позивачів, заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №357/6256/25. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання, однак, від відповідачів у порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України не надійшла заява про необґрунтованість витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Встановлено, що в договорі №б/н про надання правничої допомоги від 08.08.2024, який укладений [PERSON] та адвокатом Максимовим Романом Ігоровичем, у договорі №б/н про надання правничої допомоги від 08.08.2024, який укладений між [PERSON] та адвокатом Максимовим Романом Ігоровичем,в додатках №1 до договорів та у актах приймання-передачі наданих послуг до договорів №б/н про надання правничої допомоги від 08.08.2024, сторони належним чином узгодили порядок та умови надання правничої допомоги позивачам з питання захисту їхніх прав та законних інтересів, визначили деталізацію видів правової допомоги, розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків клієнта з адвокатом. Таким чином, представник позивачів, адвокат Максимов Роман Ігорович, підтвердив обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, оскільки розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованій формі погодинної оплати та є визначеним у розмірі 10000,00 грн відносно кожного з позивачів, який підлягає розподілу за результатами розгляду справи, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладена у постанові від 28.12.2020 № 640/18402/19. Звертаючись до суду з позовом, позивач - [PERSON] просив стягнути з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 40000,00 грн, водночас позовну вимогу задоволено частково на суму 25000,00 грн. Звертаючись до суду з позовом, позивачка - [PERSON] просила стягнути з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн, водночас позовну вимогу задоволено частково на суму 25000,00 грн. Однак, представник позивачів у порушення свого процесуального обов`язку не направив відповідачу - [PERSON] копій доказів на підтвердження дійсності понесення витрат на правничу допомогу, що призвело до порушення принципу змагальності, неможливості іншому учаснику судового розгляду ознайомитись із їхнім змістом, позбавило можливості надати свої заперечення щодо обсягів витрат, а також правильності їх обрахунку. При цьому, суд зазначає, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. У зв`язку з цим суд не може брати до уваги докази понесення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду відповідної заяви. У постанові Верховного суду від 15.11.2023 у справі № 308/7190/21 зазначено про те, що суд встановивши порушення установленого процесуальним законом порядку пред`явлення до відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме: ненаправлення позивачем на адреси інших учасників справи (відповідачів) документів, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу (докази), суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову у задоволені заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову позивачам у стягненні з відповідача [PERSON] витрат на професійну правову допомогу у розмірі 5000,00 грн на кожного з них. Звертаючись до суду з позовом, позивач - [PERSON] просив стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 61000,78 грн, водночас, у задоволенні даної позовної вимоги відмовлено. Звертаючись до суду з позовом, позивач - [PERSON] просила стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 749,62 грн та дану позовну вимогу задоволено повністю. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. 2 якої, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача та у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином,

Outcome: partial