Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Позивач ТзОВ Фінансова компанія "Кредит-Капітал" звернувся до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у сумі 12570 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 27.02.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №5369532 відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 3000 грн. на умовах визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Вказує, що термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, тому станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 12570,00 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 3000,00 грн.; заборгованість за процентами 9000,00 грн., заборгованість за комісією - 570,00 грн. 26.06.2023 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги №99-МЛ. Відтак, компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до [PERSON] за кредитним договором №5369532 від 27.02.2023, що і зумовило звернення позивачем до суду із вимогою про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 02.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку, в судове засідання не з`явилась, причин неявки не повідомляла, відзиву на позовну заяву не подавала. 23.03.2026 суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 27.02.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №5369532 відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 3000 грн. на умовах визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Згідно п. 2.1 кредитного договору кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти. Як видно з матеріалів справи, відповідачу було перераховано кошти, що підтверджується платіжним дорученням про успішне перерахування коштів за кредитним договором №5369532 від 27.02.2023. Встановлено, що через невиконання своїх зобов`язань, заборгованість відповідача перед позивачем становить 12570,00 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 3000,00 грн.; заборгованість за процентами 9000,00 грн., заборгованість за комісією - 570,00 грн. Встановлено, що 26.06.2023 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги №99-МЛ. Відтак, компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до [PERSON] за кредитним договором №5369532 від 27.02.2023. Відтак, компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до [PERSON] за кредитним договором №5369532 від 27.02.2023 у сумі 12570,00 грн. Аналіз фактичних обставин справи свідчить, що між сторонами виник спір щодо неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором, а тому до спірних відносин застосуванню підлягають норми матеріального права, зокрема Розділу І Книги п`ятої та Глави 71 Підрозділу 1 Розділу ІІІ ЦК України. Як зазначено у ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. А згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи те, що судом встановлено факт отримання [PERSON] коштів за кредитним договором №5369532 від 27.02.2023 в розмірі 3000,00 грн. та факт їх неповернення відповідачем у відповідності до умов вказаних у договорах та у строки визначені сторонами, то суд дійшов висновку про підставність позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитом та відсотками. Розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, докази зворотнього у суду відсутні. А враховуючи той факт, що ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги щодо відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на підставі договору факторингу і таке відступлення відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 512 та 513 ЦК України, то позов в цій частині підлягає до задоволення повністю. Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача заборгованості за комісіями, суд виходив з наступного. Відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. В постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №666/4957/15-ц вказано, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісіями за надання кредиту. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальна сума задоволених вимог позивача складає 12000,00 грн. (12000*100:12570 = 95,47) та з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 2312,67 грн (2422,40*95,47:100=2312,67). Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд керується ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн. Вирішуючи таку вимогу позивача, суд з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України, дійшов висновку, що такі підтверджені належними доказами, зокрема договором про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025; детальним описом наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 12.11.2025; актом № Д/8924 надання послуг від 12.11.2025. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а й самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу у цій справі, що включає в себе надання усної консультації з вивченням документів для подання та складення позовної заяви, яка подана до суду через систему "Електронний Суд", в сумі 8000 грн. є завищеним, враховуючи категорію, складність справи. А відтак, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у розмірі 5 000 грн.

Outcome: approved