Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

У січні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач) звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за Кредитним договором №1899502 від 23 жовтня 2024 року в розмірі 60 290,99 грн, з яких: 19 799,99 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 30 591,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 9 900,00 грн сума заборгованості за пенею. В обґрунтування вказаного позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначило, що 23 жовтня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» (далі - ТОВ «Слон кредит») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 1899502. Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. 16 липня 2025 року на підставі договору факторингу № 1607/25, укладеного між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», ТОВ «Слон кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Слон кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, зокрема позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 60 290,99 грн, з яких 19 799,99 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 30 591,00 грн сума заборгованості за відсотками, 9 900,00 грн - сума заборгованості за пенею. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення [PERSON] , останній не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, [PERSON] не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання прав вимог до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Невиконання [PERSON] своїх зобов`язань, які полягали у поверненні отриманих у кредит коштів та сплаті відсотків у розмірі та у строки, передбачені вищеописаними Договорами, стали причиною звернення ТОВ «ФК «ЄАПБ» до суду. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 січня 2026 року відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості; постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі представника цього товариства, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про місце, день та час судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення, а також оголошенням про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 23 жовтня 2024 року між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 1899502 (далі Договір), за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 19 800,00 грн строком на 360 днів, який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Н140. Згідно п. 1.5 Договору, тип процентної (их) ставки (ок) - фіксована (і). За користування кредитом нараховуються проценти у наступних розмірах та відповідно до наступних умов: 1.5.1. Підвищена процентна ставка становить 15% в день та застосовується за перший день користування кредитом (за календарний день в якому надано кредит); 1.5.2. Стандартна процентна ставка становить 3% в день та застосовується з другого дня користування кредитом (включно) до 21.11.2024 року включно; 1.5.2.1. Знижена процентна ставка 1.95% в день та застосовується в період дії стандартної процентної ставки, відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 21 листопада 2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримана від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою протягом періоду її дії до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача у період дії стандартної ставки здійснюється за стандартною процентною ставкою, на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та проінформований, що у разі невикористання Споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка протягом періоду її дії, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Споживача, оскільки користування кредитом за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки протягом періоду її дії. Відповідно до п. 1.8 Загальні витрати на дату укладення Договору складають: 1.8.1. 69 201,00 грн, якщо застосовано стандартну процентну ставку протягом періоду її дії; або 1.8.2. 63 171,90 грн, якщо застосовано знижену процентну ставку, протягом періоду її дії. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: 1.9.1. 13 574,76 % річних, якщо застосовано стандартну процентну ставку протягом періоду її дії; або 1.9.2. 4 213,66% річних, якщо застосовано знижену процентну ставку, протягом періоду її дії (п. 1.9 Договору). Згідно п. 1.10 Договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: 1.10.1. 89 001,00 грн, якщо застосовано стандартну процентну ставку протягом періоду її дії; або 1.10.2. 82 971,90 грн, якщо застосовано знижену процентну ставку, протягом періоду її дії. Згідно п. 2.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Згідно п. 3.1 Договору, проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом за процентною ставкою, визначеною Договором, яка діє у відповідний період користування кредитом та у межах строку кредиту. Проценти нараховуються щодня, виходячи з фактичної кількості календарних днів у періоді, за який здійснено нарахування. Додатком № 1 до Договору є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, відповідно до якої дата видачі кредиту - 23 жовтня 2024 року, загальна вартість кредиту складає - 89 001,00 грн. Графік платежів підписаний особисто відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Н140. Згідно Паспорту споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), тип кредиту: кредит, сума кредиту 19 800,00 грн, строк кредиту: 360 днів, загальні витрати за кредитом, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальна річна процентна ставка. Паспорт підписаний [PERSON] 23 жовтня 2024 року за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Р061. Згідно копії Анкети-заяви від 23 жовтня 2024 року [PERSON] надав особисті та контактні дані. Згідно з листа за вих. № 20250811-1350 від 11 серпня 2025 року, ТОВ «Пейтек» повідомляє, що було успішно перераховано 23 жовтня 2024 року кошти у сумі 19 800,00 грн від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на платіжну карту клієнта, номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек» - 785f4d4d-bbac-4dce-b097-4134aac80b58, номер транзакції в системі ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» 18995021729691198, призначення платежу: зарахування на картку, ЕПЗ 4441114413302355. За змістом розрахунку ТОВ «Слон Кредит» заборгованість [PERSON] згідно кредитного договору № 1899502 від 23 жовтня 2024 року станом 16 липня 2025 року складає 60 290,99 грн, а саме: за кредитом 19 799,99 грн; по відсотках 30 591 грн; по штрафу/пені: 9 900,00 грн. Також з розрахунку заборгованості вбачається сплачені суми, зокрема 22 листопада 2024 року 14 315,41 грн; 22 грудня 2024 року 4 455,00 грн. Відтак, до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми матеріального та процесуального права. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень ст. ст. 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 3 Закону України Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. За змістом ст. ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 16 липня 2025 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 1607-25, у відповідності до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, вказані в реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 16 липня 2025 року до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1899502 у розмірі 60 290,99 грн, з яких: 19 799,99 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 30 591,00 грн - сума заборгованості за процентами; 9 900,00 сума заборгованості за пенею. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників від 16 липня 2025 року за Договором факторингу № 1607-25 від 16 липня 2025 року клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників кількістю 3238, після чого, з урахуванням пункту 1.2 договору факторингу № 1607-25 від 16 липня 2025 року від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості. Отож, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача за вищеописаними кредитними договорами, адже взятих на себе кредитних зобов`язань [PERSON] не виконав, що і стало причиною звернення позивача за захистом своїх прав до суду. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Суд, проаналізував зміст спірних правовідносин та встановив, що договір між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого ТОВ «Слон Кредит» надіслали [PERSON] за допомогою засобів зв`язку, на вказаний ним номер телефону, одноразовий ідентифікатор, який відповідач використав для підтвердження. Без здійснення вказаних дій [PERSON] кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому описаний вище правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважаються таким, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі, та їх укладення у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Волевиявлення позичальника на час укладення договору підтверджено вчиненням фактичних дій, направлених на ознайомлення із умовами кредитування, складанням відповідних документів і внесенням до них конфіденційної інформації, відомої тільки відповідачу. Без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, використання аналога власноручного підпису, кредитний договір (анкета - заява на кредит) не міг би бути укладеним. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20. Водночас щодо стягнення з позичальника заборгованості за Кредитним договором №1899502 від 23 жовтня 2024 року пені в сумі 9 900,00 грн, то слід зазначити наступне. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У постанові Верховного Суду від 21 січня 2025 року, справа № 751/3052/23, зазначено, що тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, нарахування ним пені та заборгованості за порушення відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором відбулось після 24 лютого 2022 року, в період дії воєнного стану, а тому відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення із [PERSON] заборгованості за пенею в розмірі 9 900,00 грн. Таким чином, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», як набувача права вимоги до цього боржника, на підставі Договору факторингу, укладеного між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», заборгованості за Кредитним договором № 1899502 від 23 жовтня 2024 року в розмірі 50 390,99 грн, з яких: 19 799,99 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 30 591,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Про виникнення зобов`язання відповідача перед позивачем свідчить та обставина, що кошти, передбачені Договором - тіло кредиту, надійшли в розпорядження [PERSON] на належний йому банківський рахунок і позичальник тим самим не заперечував умов договору та не надав доказів на спростування факту отримання ним кредитних коштів. Відповідно до основних засад цивільного судочинства - змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України), обов`язків з доказування (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), саме відповідач має довести безпідставність позовних вимог і наданих позивачем доказів, а не суд, в якого відсутні такі повноваження поза межами перевірки доводів, які міг би надати відповідач. Отож, враховуючи ту обставину, що [PERSON] в повному обсязі не повернув кредитні кошти, отримані ним на підставі вказаного вище договору, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість сума заборгованості за Кредитним договором № 1899502 від 23 жовтня 2024 року в розмірі 50 390,99 грн, з яких: 19 799,99 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 30 591,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 150753 від 19 грудня 2025 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн. Отож, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 2 024,63 грн (50 390,99 * 2 422,40 : 60 290,99), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 525, 526, 530, 546, 549, 598, 610, 625, 1046-1054 ЦК України, та

Outcome: partial