Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

До Хаджибейського районного суду міста Одеси звернулася представник [PERSON] адвокат Астахова Марина Ігорівна із заявою про встановлення факту батьківства, після смерті батька дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , познайомилися у грудні 2010 року у місті Одеса. Близько двох років зустрічались. Згодом вирішили жити разом. З літа 2012 року [PERSON] та [PERSON] почали проживати однією сім?єю, без реєстрації шлюбу, за адресою: [ADDRESS] . Тобто перебували у фактичних шлюбних стосунках. Це була орендована квартира, де вони прожили протягом одинадцяти років. [INFO] заявниця народила сина - [PERSON] . Його ім?я та по батькові у Книзі реєстрації народжень було записано відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері, за її заявою, про що свідчить Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження. [PERSON] визнавав себе батьком [PERSON] , ніколи не заперечував цього факту. Разом з сином та заявницею проживали однією сім?єю до його зникнення у 2024 році. Проводив з ними час, брав участь в вихованні сина. Свята проводили разом в колі рідних та друзів. Між ними були добрі сімейні стосунки, взаєморозуміння та взаємоповага, піклувалися один про одного як дружина та чоловік. У жовтні 2024 року [PERSON] було мобілізовано до лав Збройних Сил України. Він проходив військову службу в Миколаївській області, а тому, у листопаді 2024 року [PERSON] разом з сином переїхала проживати до родичів чоловіка, за адресою: [ADDRESS] . Під час несення служби підтримували зв?язок, телефонували один одному. Спілкувався з сином, обіцяв скоро приїхати. [PERSON] по можливості сповіщав заявницю про зміну свого місця дислокації. Спочатку Миколаївська область, потім Донецький напрямок. З 04 грудня 2024 року чоловік перестав виходити на зв?язок. 16 грудня 2024 року заявниця отримала Сповіщення про те, що її чоловік [PERSON] 14.12.2024 року зник безвісті в районі н.п. Зоря, Донецької області. 24 грудня 2024 року заявниця подала заяву до Гайсинського районного управління поліції НПУ у Вінницькій області про зникнення чоловіка, про що свідчить Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. В ході розслідування кримінального провадження відібрано зразок букального епітелію у [PERSON] , [INFO] (сина безвісти зниклого). 24 жовтня 2025 року слідчим було повідомлено, що згідно даних ДНК [PERSON] було знайдено. 29 жовтня 2025 року чоловіка заявниці - [PERSON] поховано у селі Осіївка, Бершадського району Вінницької області, на Батьківщині, де були поховані його батьки. [PERSON] , є фізіологічним батьком дитини, який помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 07.11.2025 року). Його смерть пов?язана з виконанням обов?язків військової служби. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] син заявниці народився у м. Одеса 16.10.2024 року, про що 24.10.2024 складено актовий запис №10847. В графі мати значиться - [PERSON] , в графі батько - [PERSON] . Згідно Висновку експерта Житомирського НДЕКЦ МВС України № CЕ-19/106-25/17358-БД від 07.10.2025 року в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлено, що [PERSON] , [INFO] , ймовірно є біологічним сином [PERSON] , з ймовірністю не менше 99,99999691 %. У зв?язку з цим дитина має законне право на соціальні виплати в зв`язку з його загибеллю. Встановлення даного факту потрібно заявниці для встановлення походження дитини та реалізації прав та законних інтересів її малолітнього сина, зокрема передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», для оформлення та виплати грошової допомоги за загиблого військовослужбовця, відповідно до постанови КМУ № 168 від 28 лютого 2022 року. Представник заявниці [PERSON] адвокат Астахова Марина Ігорівна в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи без участі та просила суд задовольнити вимоги заяви повністю. Представник заінтересованої особи відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Закарпатській області Управління державної реєстрації Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився. Заінтересовані особи Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Міністерство оборони України в судове засідання не з`явилися, однак в матеріалах справи наявні заяви, згідно яких вони не заперечують проти задоволення вимог заяви. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вислухавши пояснення представника заявниці, заслухавши свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 24.10.2014 р., [PERSON] народився [INFO] у м. Одеса. Вбачається, що в графі «батько» вказано « [PERSON] », а в графі «мати» - « [PERSON] ». (а.с.12) Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відомості про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було записано відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері. (а.с. 15) Як вбачається з матеріалів справи, 16 грудня 2024 року заявниця отримала Сповіщення про те, що її чоловік [PERSON] 14.12.2024 року зник безвісті в районі н.п. Зоря, Донецької області. (а.с. 16) 24 грудня 2024 року заявниця подала заяву до Гайсинського районного управління поліції НПУ у Вінницькій області про зникнення чоловіка, про що свідчить Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. (а.с. 17) В ході розслідування кримінального провадження відібрано зразок букального епітелію у [PERSON] , [INFO] (сина безвісти зниклого). Згідно Висновку експерта Житомирського НДЕКЦ МВС України № CЕ-19/106-25/17358-БД від 07.10.2025 року в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлено, що [PERSON] , [INFO] , ймовірно є юіологічним сином трупа невстановленого військовослужбовця №145 (об`єкт №1), що належить невстановленій особі чоловічої генетичної статі, з ймовірністю не менше 99,99999691 %. (а.с. 18-22) Постановою слідчого управління Головного управління національної поліції в Житомирській області від 23.10.2025р. 24 жовтня 2025 року повідомлено, що труп невстановленої особи №145 (унікальний код 20250806050000145), доставлений 22.05.2025р. відповідно о Порядку передачі та репартації тіл (останків) визнано як труп [PERSON] . (а.с. 23-24) Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Гайсинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 07.11.2025 р., [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в селі Зоря, Покровського району, Донецької області. (а.с. 80) У своїй заяві та під час судового розгляду представник заявниці вказує, що із [PERSON] до його мобілізації до лав ЗСУ та смерті із заявницею проживали однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, як чоловік і дружина, вели спільне господарство, спільно виховували та утримували сина, дбали про його розвиток, здоров`я, що знайшло своє підтвердження у письмових матеріалах, досліджених у судовому засіданні. Допитана у судовому засіданні [PERSON] , повідомила, що знала [PERSON] , він був її кумом. Він із заявницею познайомилися та почали жити разом спочатку в селищі Котовського, а потім переїхали на [ADDRESS] . Петро працював та виготовляв двері. У них народився син в 2014 році, та чоловік свідка похрестив його. Зустрічалися часто сім`ями на різні свята. Дитина дуже любить батька і [PERSON] гарно відносився до свого сина. Зазначила, що їй відомо, про те, заявниця і загиблий [PERSON] роки 2 тому розійшлися, через те, що стосунки на відстані стало важко підтримувати. Свідок [PERSON] , у судовому засіданні пояснила, що заявницю знає давно, оскільки вона її однокласниця, пізніше працювали разом, їх діти навчалися в одній школі. Їй відомо, що заявниця проживала з [PERSON] разом років 11, у них народився син. Вона часто приходила до них у гості та на свята, зазначила, що жили вони добре та були забезпечені всім необхідним. Дитину [PERSON] дуже любив на називав його сином, а дитина називала татом. Потім [PERSON] пішов на війну і там загинув. В матеріалах справи наявний сімейний відеозапис, який оглянуто судом, на якому відображені заявниця, [PERSON] та дитина. Вказані обставини підтверджують доводи заявника, вказані у заяві про встановлення факту батьківства щодо того, що під час народження сина її батьки не перебували в шлюбі між собою та відомості про батька було вказано зі слів матері. Встановлення даного факту потрібно заявниці для встановлення походження дитини та реалізації прав та законних інтересів її малолітнього сина, зокрема передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», для оформлення та виплати грошової допомоги за загиблого військовослужбовця, відповідно до постанови КМУ № 168 від 28 лютого 2022 року. Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 СК України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою. Відповідно до змісту ч. 1ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ст.130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В пункті 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2ст.55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Згідно зі ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Відповідно до ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України в порядку окремого провадження можуть бути розглянуті цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. При розгляді спору щодо встановлення факту батьківства суд має виходити зі змістуст.130 СК України, відповідно до якої підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Пунктом 15 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. В третьому абзаці п.13постанови Пленуму зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини справи, вважає наявність підстав, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, встановленими в судовому засіданні, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. На підставі викладеного,

Outcome: approved