Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення з [PERSON] на користь ЛКП «Господар» заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.11.2022 року по 31.12.2025 року у розмірі 7 393,04 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 365 від 08.06.2007 року «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м.Львові», Львівські комунальні підприємства визначено виконавцями житлово-комунальних послуг у м.Львові. Зокрема, на балансі ЛКП «Господар» перебуває будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований та проживає за вказаною адресою та користується житлово-комунальними послугами, які надаються позивачем. Для здійснення оплати відповідачем відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Окрім цього вказує, що між сторонами укладено Договір №16 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01.05.2019 року та Додаткові угоди, що підтверджує взаємні права та обов`язки сторін. Послуги надаються вчасно та належної якості, однак, відповідач не оплачує житлово-комунальні послуги у повному обсязі. Заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період часу з 01.11.2022 року по 31.12.2025 року становить 7 393,04 гривень. Дану суму позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Інших заяв по суті справи, виключно в яких в силу вимог ч.1 ст.174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору не надходило. Позовна заява поступила до суду 28.01.2026 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 16.02.2026 року, позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків зазначених у мотивувальній частині ухвали суду. 25 лютого 2026 року представником позивача Білик П.Б. через систему «Електронний Суд» скеровано заяву про усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 16.02.2026 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 26.02.2026 року, прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено таку до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Визначено сторонам строк та черговість подання заяв по суті справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. При цьому, до судового засідання представник позивача Білик П.Б. скерував на адресу суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, поштове відправлення повернуте на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзив на позов та/або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 23.03.2026 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою №17 від 19.12.2025 року. Між ЛКП «Господар» та уповноваженою особою співвласників багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , укладено Договір №16 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01.05.2019 року та Додатки до вказаного договору, які містяться у матеріалах справи. Житлово-комунальні послуги мешканцям вказаного будинку надавалися та надаються позивачем, що підтверджується внутрішніми договорами, актами, кошторисами, інструкціями, звітами, укладеними між ЛКП «Господар» та іншими підрядниками (виконавцями замовлених послуг). Згідно розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 01.11.2022 року по 31.12.2025 року заборгованість відповідача за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території становить 7 393,04 гривень. З метою стягнення зазначеної заборгованості з відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом. Питання надання житлово-комунальних послуг регулюються спеціальним законодавством, чинним на час виникнення спірних правовідносин, а саме: Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 1875-ІV). Так згідно зі ст.13 Конституції України власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1 Закону № 1875-IV, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Такі послуги надаються споживачу - фізичній чи юридичній особі, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до статті 5 Закону № 1875-IV до житлово-комунальних послуг належить: 1) житлові послуги - послуги з управління багатоквартирним будинком , що включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Хоч у частині першій статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні» обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Наведеними положеннями закону передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду (справа № 210/5796/16-ц) від 18 березня 2019 року, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 та підтверджено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц. Судом встановлено, що між сторонами існують договірні відносини, згідно Договору №16 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01.05.2019 року з відповідними додатками до договору. Надаючи виниклим між сторонами по справі відносинам належну правову оцінку, суд звертає увагу, що згідно з частинами першою та другою статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 Цивільного кодексу визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як передбачено ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надавав житлово-комунальні послуги, а відповідач ними користувався, для забезпечення потреб своєї квартири. Позивач зі свого боку виконав свої обов`язки та забезпечив надання відповідачеві житлово-комунальних послуг, відповідачем борг за надані житлово-комунальні-послуги не погашено. У справі, яка розглядається ніщо не свідчить про те, що проведені позивачем розрахунки заборгованості є невірними. Крім того, ніщо не свідчить про ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості житлово-комунальних послуг, оскільки доказів протилежного відповідачем не представлено. Таким чином, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, зважаючи на те, що відповідач за отримані житлово-комунальні послуги не сплачував грошові кошти у повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість, суд дійшов висновку про те, що відповідач, отримавши за спірний період послуги належної якості, зобов`язаний був оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. А тому, позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.11.2022 року по 31.12.2025 року у розмірі 7 393,04 гривень. Крім того, в даній справі відповідач жодних заперечень щодо позовних вимог не заявив та доказів на підтвердження таких до суду не подав, відповідно саме на нього суд покладає ризик настання наслідків, пов`язаних із задоволенням позову. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 662,40 гривень, сплата якого підтверджується відповідними платіжними інструкціями №19007 від 16.07.2025 року та №20520 від 20.01.2026.

Outcome: approved