Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

23 лютого 2026 року [PERSON] подав до суду заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, яку мотивує тим, що звернувся до Локачинського сектору обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління ПФУ у Волинській області із заявою про розгляд документів для призначення дострокової пенсії за віком та надав всі необхідні документи. Зазначає, що з 1985 року по 1990 року працював в колгоспі «8 Березня» с. Зубильне Локачинського району, а з 1990 по 2006 рік у колгоспі «Батьківщина» с. Холопичі Локачинського району. Дані установи є ліквідованими, а документи передані в архів, тому для призначення пенсії було надано архівну довідку нарахування заробітної плати та обліку трудового стажу № 190 від 08.09.2025 року та довідку обліку трудового стажу № 191 від 08.09.2025 року, що отримані у Комунальній установі «Трудовий архів» Локачинської селищної ради. Однак, у призначені пенсії йому було відмовлено через розбіжності між наданими документами, що підтверджують трудовий стаж та паспортом, а саме при заповненні трудової книжки серії [NUMBER] від 28 вересня 2000 року, виданої на ім`я [PERSON] , на першій сторінці запис дати заповнення трудової книжки [INFO] , що зроблений набагато пізніше за перший запис у трудовій книжці. В архівних довідках отриманих у Комунальній установі «Трудовий архів» зазначено без по батькові [PERSON] та [PERSON] . Дані архівні довідки підтверджують, що [PERSON] дійсно працював в колгоспі «8 Березня» с. Зубильне та в колгоспі «Батьківщина» с. Холопичі в періоди, що повністю збігаються з трудовою книжкою, однак через неналежне ведення документації в колгоспі допущено ряд помилок. Наявність розбіжностей в написанні імені та по батькові позбавляє його можливості оформити документи для отримання пенсії, а виправити такі неточності неможливо, оскільки дані установи ліквідовані. Просить встановити факт, що трудова книжка колгоспника серії [NUMBER] видана 28 вересня 2000 року та архівні довідки видані Комунальною установою «Трудовий архів» Локачинської селищної ради № 190, № 191 від 08 вересня 2025 року належать [PERSON] , [INFO] , жителю с. Холопичі Володимирського району Волинської області. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 24 лютого 2026 року дану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено на 23 березня 2026 року. 10 березня 2026 року через систему «Електронний суд» представник заінтересованої особи ГУ ПФУ у Волинській області подала письмові заперечення щодо заяви [PERSON] , у яких зазначає, що у призначенні пенсії заявнику було відмовлено, оскільки встановлено розбіжності між наданими документами, що підтверджують трудовий стаж та паспортом, а саме: при заповненні трудової книжки [NUMBER] на першій сторінці дата заповнення трудової книжки «28 вересня 2000 рік», що зроблений набагато пізніше за перший запис у трудовій книжці, а саме дати прийняття на роботу « [INFO] » Таким чином, запис у трудовій книжці, а саме пізніша дата заповнення, а також невірно зазначені ім`я та відсутність запису по батькові в архівних довідках №190, №191 від 08.09.2025 ставить під сумнів факт належності [PERSON] зазначених документів, записи в яких мають значення для реалізації позивачу права на призначення та розрахунок пенсії. Посилається на норми ст.ст. 293, 315 ЦПК України та пункт 12 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", вказуючи, що аналіз наведених норм ЦПК України дає підстави для висновку, що встановлення факту належності документів заявника з підстав, зазначених у заяві [PERSON] , не передбачено правилами цивільного судочинства. Зважаючи на це, вимоги заявника про встановлення такого факту, є безпідставними та не підлягають задоволенню. Вказує, що з даної заяви вбачається спір про право. Посилається на висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у цивільній справі № 198/623/18 (провадження № 14-369цс19). Просить ухвалити рішення про закриття провадження у справі, розгляд справи проводити у відсутності представника заінтересованої особи (а.с. 23-24). Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, що стверджується трекінгом АТ «Укрпошта» (а.с. 35). У матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи без його участі, вимоги заяви підтримує, просить їх задовольнити (а.с. 14). Представник заінтересованої особи Кулай А.А. у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 22 на звороті). У письмових запереченнях від 10 березня 2026 року просила розгляд справи провести без її участі. Враховуючи вимоги ч.1 ст.223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі заявника та представника заінтересованої особи. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснень п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Також зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. З матеріалів справи убачається, що [PERSON] звернувся до Локачинського сектору обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління ПФУ у Волинській області для призначення пенсії. Однак, в результаті правової оцінки наданих документів виявлено невідповідність між архівними довідками, трудовою книжкою та паспортом, а саме у написанні імені та по батькові у архівних довідках, а також дата заповнення трудової книжки є пізнішою за перший запис у ній. Згідно пунктів 1, 3, 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджено Постановою КМ України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Також, для підтвердження трудового стажу приймаються, крім іншого, довідки та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 (далі - Інструкція), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) із посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 2.13 Інструкції). Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] в с. Зубильне Локачинського району Волинської області, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13 листопада 1969 року (а.с. 12). Із копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Локачинським РВ УМВС України у Волинській області 08 грудня 1995 року вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в с. Зубильне Локачинського району Волинської області (а.с. 5-7). Трудовою книжкою колгоспника серії [NUMBER] стверджується, що така видана на ім`я [PERSON] . Дата заповнення 28 вересня 2000 року. Також, на першій сторінці вказаної книжки ім`я [PERSON] закреслено однією рискою та зазначено нове ім`я [PERSON] із зазначенням нових даних з посиланням на відповідні документи, як це передбачено п.2.13 Інструкції. Крім того, відсутність дати народження та невірна дата заповнення трудової книжки, яка є значно пізнішою від першого запису у ній, позбавляє заявника можливості надати її до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області для оформлення дострокової пенсії за віком та зумовило необхідність звернення до суду з заявою про встановлення факту належності трудової книжки, оскільки такі неточності виправити неможливо, установа ліквідована. Згідно з ст. 48 Кодексу законів про працю УРСР від 10.12.1971 р. (в редакції чинній на момент працевлаштування заявниці), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації понад п`ять днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР «Про трудові книжки робітників та службовців» № 656 від 06.09.1973 р. «робітники і службовці, які влаштовуються на роботу, зобов`язані надати адміністрації підприємства, установи, організації трудову книжку, оформлену в установленому порядку. Прийом на роботу без трудової книжки не допускається. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу роботу, звільнення. Записи про причини звільнення мають робитися в трудовій книжці у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Отже, зі змісту зазначених нормативно-правових актів (які діяли у періоди працевлаштування заявника) можна зробити однозначний висновок про те, що на одну особу заводиться (заводилась) одна трудова книжка, у яку вносяться (вносились) відомості про всю трудову діяльність особи. Відповідно до п.18 Постанови Ради Міністрів СРСР «Про трудові книжки робітників та службовців» № 656 від 06.09.1973 р. та пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносилися відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] в частині встановлення факту належності йому трудової книжки серії [NUMBER] , яка видана 28 вересня 2000 року. Щодо належності архівних довідок [PERSON] , суд вважає зазначити наступне. Відповідно до п.п. 1, 2 розділу ІІІ Порядку виконання архівними установами запитів юридичних та фізичних осіб на підставі архівних документів та оформлення архівних довідок (копій, витягів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02.03.2015 року №295/5, архівні довідки про підтвердження трудового стажу оформлюються лише за той період роботи, відомості про який є в документах архіву. При цьому зазначаються точна назва посади, яку обіймала фізична особа, і період її роботи на цій посаді. До архівної довідки для призначення пенсії або перерахунку пенсії включаються відомості, визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (у редакції постанови від 07.07.2014 року №13-1). З архівної довідки Комунальної установи «Трудовий архів» Локачинської селищної ради № 190 від 08.09.2025 року вбачається, що у книгах нарахування з/плати колгоспу «8 Березня» с. Зубильне Локачинського району в 1985 році та у книгах обліку трудового стажу колгоспу «8 Березня» с. Зубильне Локачинського району значиться [PERSON] (так зазначено в книгах) (а.с. 10). З архівної довідки Комунальної установи «Трудовий архів» Локачинської селищної ради № 191 від 08.09.2025 року вбачається, що у книгах обліку трудового стажу колгоспу «Батьківщина» с. Холопичі Локачинського району значиться [PERSON] (так зазначено в книгах) (а.с. 11). Із вищенаведеної трудової книжки колгоспника серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] з 01 січня 1985 року прийнятий на роботу шофером в КСП «8 Березня» Локачинського району, з 23 листопада 1990 року прийнятий на роботу трактористом в сільськогосподарський виробничий кооператив «Батьківщина» (а.с. 8). Разом з тим, той факт, що прізвище ім`я та по батькові заявника « [PERSON] » стверджується також доданою до заяви копією довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 02.02.2001 року, копією посвідчення серії [NUMBER] вида ного 04 червня 2025 року Управлінням персоналу штабу військової частини [NUMBER] (а.с. 7, 13). Відтак, суд дійшов висновку про належність [PERSON] архівних довідок Комунальної установи «Трудовий архів» Локачинської селищної ради від 08.09.2025 року №190 та №191. З матеріалів цивільної справи убачається, що вищевказані недоліки в архівних довідках позбавляють заявника можливості надати її до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області для оформлення пенсії. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що звернення заявника до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, від якого залежить реалізація його права на пенсійне забезпечення, здійснено у спосіб, передбачений законом. Крім того, судом приймається до уваги, що норми ст.ст. 15, 16 ЦК України не містять посилань на обмеження захисту в суді цивільного права чи інтересу у спосіб, що встановлений законом. В даному випадку у спосіб, встановлений п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, шляхом встановлення факту, що має юридичне значення. При цьому суд не погоджується з доводами представника заінтересованої особи про те, що між заявником та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Волинській області виник спір про право, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження в адміністративному судочинстві. Суд звертає увагу, що заявник [PERSON] , звертаючись до суду з заявою про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документа, не оскаржує дії або бездільність заінтересованої особи чи прийняті останньою рішення, натомість просить встановити факт належності йому трудової книжки та архівних довідок, що свідчить про відсутність спору про право. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21 вважала за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції, які викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі №287/167/18-ц та Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі №290/289/22-ц, вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що вказані факти встановлені в ході судового розгляду і підтверджується доданими до заяви доказами, а тому заява [PERSON] є підставною та підлягає до задоволення. Ввідповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. З огляду на викладене, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved