Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що із [PERSON] перебував у шлюбі з 24.07.2018, мають дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 14.03.2024 шлюб між ними розірвано, визначено місце проживання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] . Відповідач свідомо самоусунулася від виховання дочки, ще у час спільного проживання стала зникати на кілька днів, вела аморальний спосіб життя. Із липня 2023 року відповідач залишила дитину та зникла у невідомому напрямку. З того часу жодної участі в її житті не приймає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, стан здоров`я, не забезпечує матеріально, не відвідує дитину та не спілкується з нею. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. При цьому пояснив, що відповідач більше двох років дитину не відвідувала, перешкод у цьому їй ніхто не чинив. Вона зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами, веде аморальний спосіб життя. Дитина проживає разом із ним та перебуває на його утриманні. Відповідач не піклується про дочку, не забезпечує матеріально, не цікавиться її станом здоров`я та розвитком. Дитина матір не пам`ятає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про день, місце та час розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, відзиву на позов не подала. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, органу опіки і піклування Костопілськьої міської ради Майданець О.М. у судовому засіданні підтримала висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO]. При цьому вказала, що місце проживання дитини визначено разом із батьком, матір не бере участі у вихованні та утриманні дитини, веде аморальний спосіб життя, надала письмову нотаріально посвідчену заяву про те, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] . Згідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи, що відповідач про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подала та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, свідків [PERSON] , [PERSON] та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження малолітньої [PERSON] , [INFO] , батьком вказаний [PERSON] , позивач у справі, матір`ю - [PERSON] (відповідач у справі). Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 14.03.2024 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, визначено місце проживання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] . Відповідно до ч. 1 - ч. 5 ст. 150 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків. Із матеріалів справи вбачається, що малолітня [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON] та перебуває на його утриманні, для дитини створені належні умови для проживання та виховання. У довідці закладу дошкільної освіти № 4 «Берізка» Костопільської міської ради від 06.11.2025 № 79 зазначено, що малолітня [PERSON] відвідує вказаний заклад дошкільної освіти, активну участь у її вихованні та утриманні приймає батько [PERSON] та бабуся [PERSON] . Матір дитини [PERSON] не приймає участі у вихованні дочки, жодного разу вказаний заклад не відвідувала, дитиною не цікавилася, не приймала участі у виховних заходах та не комунікувала з вихователями групи. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що малолітня [PERSON] , її онука та проживає разом із нею та своїм батьком [PERSON] в одному будинку. Відповідач за час спільного проживання з її сином стала зловживати спиртним та наркотичними речовинами, поводила себе неадекватно, залишали дитину на кілька днів. Більше двох років відповідач дитину не відвідувала, не цікавилася станом її здоров`я, розвитком та вихованням, матерально не забезпечувала. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що відповідач - її онука. Більше двох років [PERSON] з дитиною не проживає та нею не цікавиться, веде аморальний спосіб життя. 06.01.2026 [PERSON] подано нотаріально посвідчену заяву про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Зазначена заява [PERSON] вказує на те, що вона свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків щодо виховання малолітньої дочки [PERSON] , така поведінка відповідача свідчить про нехтування нею своїми батьківськими обов`язками та змінити її неможливо. Судом встановлено, що від народження малолітня [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON] та перебуває на його утриманні. Більше двох років відповідач дочку не відвідувала, з нею не спілкувалася, станом її здоров`я, духовним розвитком не цікавилася, матеріально не забезпечувала. Із довідки КНП «Костопільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Костопільської міської ради вбачається, що на обліку в лікаря нарколога [PERSON] не перебуває. У ході судового розгляду знайшло своє підтвердження те, що відповідач [PERSON] свідомо, з власної ініціативи, самоусунулася від виконання своїх обов`язків щодо виховання малолітньої дочки [PERSON] . Із висновку органу опіки та піклування Костопільської міської ради від 30.01.2026 вбачається, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , не піклується про її фізичний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не цікавиться її життям. Дитину не відвідує та не спілкується з нею, веде аморальний спосіб життя, схильна до вчинення правопорушень. Вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO]. Таким чином встановлено, що відповідач свідомо систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дочки [PERSON] . Винна поведінка відповідача порушує законні права та інтереси дитини на гармонійний духовний розвиток та виховання. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У постанові Верховного Суду від 26 квітня 2022 року, справа № 520/8264/19, висловлено правову позицію, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11, встановив відсутність порушень національними судами статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо один із батьків значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. Оскільки відповідач фактично з 2023 року належним чином не виконувала свої батьківські обов`язки щодо малолітньої дочки [PERSON] , суд вважає, що є правильним застосування до неї крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення батьківських прав. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дочки [PERSON] без поважних причин, залишивши її без материнської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Враховуючи те, що позивач при зверненні до суду за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав сплатив судовий збір 1211 грн. 20 коп., відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені витрати зі сплати судового збору у вказаному розмірі. На підставі наведеного та

Outcome: approved