Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

ТзОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги аргументує тим, що 5 листопада 2024 року відповідач уклала Кредитний договір №159488 із ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» у формі електронного документа з використанням електронного підпису та отримала кредит у розмірі кредитного ліміту на суму 17648грн, із зобов`язанням повернути його разом із відсотками згідно умов договору; ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором. [PERSON] не повернула своєчасно товариству грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором; надалі на підставі Договору факторингу №06022025 від 06.02.2025р., укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» останній набув право вимоги до відповідача за кредитним договором. Враховуючи порушення зобов`язання за кредитним договором [PERSON] має заборгованість в сумі 18253,46грн, з яких 17648грн - заборгованість по кредиту, 4,46грн - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом, 601грн заборгованість по комісії. Відтак просять стягнути вказану суму в користь товариства та понесені судові витрати, в тому числі на правову допомогу. Відзиву на позов від відповідача до суду не поступало; позивачем подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача і у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами і ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, і, в даному конкретному випадку за наявних у справі доказів за одночасного існування передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України умов ухвалює заочне рішення. У зв`язку з наведеним і, вивчивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав: Судом установлено, що 5 листопада 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №159488, згідно з умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» надало відповідачу кредит у розмірі кредитного ліміту на суму 17648грн строком на 181 день, дата повернення 05.11.2024р., який вона зобов`язувалася повернути разом із відсотками відповідно до умов кредитного договору. Згідно Договору факторингу №06022025 від 06.02.2025р. ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» відступило право вимоги за вищевказаним кредитним договором ТзОВ «Юніт Капітал». Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором №159488 на день відступлення права вимоги первісним кредитором «Фінансова компанія «Кредіплюс» 06.02.2025р. заборгованість відповідача становить 18253,46грн, з яких 17648грн заборгованість за тілом кредиту, 4,46грн нараховані проценти, 601грн сума заборгованості за нарахованими комісіями, що так само вбачається із Реєстру прав вимоги від 06.02.2025р. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом відповідач [PERSON] порушила умови договору, неналежно виконуючи взяті на себе зобов`язання. Даних про належне виконання відповідачем умов кредитного договору суду не представлено. За таких обставин суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором, заборгованості за простроченими відсотками та комісією, що передбачено у поданому ним розрахунку виходячи із законодавчих норм; а у зв`язку із задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідача сплаченого судового збору в розмірі 2422,4грн. У позовній заяві позивач ТзОВ «Юніт Капітал» просив стягнути із відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000грн., що підтверджуються Договором про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025р., Додатковою угодою №25770862813 від 11.09.2025р., актом прийому-передачі наданих послуг на суму 7000грн, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі №826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц. Визначаючи розмір суми наданої правничої допомоги, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, яка є малозначною, розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без участі представника позивача, а також враховуючи виконання роботи адвокатом, задоволення позову, суд доходить висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000грн, який буде достатнім, співмірним і справедливим, з огляду на категорію та складність справи.

Outcome: approved