Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що відповідач по справі являється її батьком. На даний час вона вже досягла повноліття та навчається на першому курсі психолого-природничого факультету Рівненського державного гуманітарного університету, форма навчання денна, контрактна. Стипендії не отримує, гуртожитком не забезпечена, тому змушена винаймати житло. У зв`язку із навчанням позивачка не може влаштуватися на роботу і отримувати заробітну плату. Всі витрати по її утриманню несе її мама, тому вона потребує матеріальної допомоги з боку батька. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини його заробітку щомісячно на весь період навчання, але не більше ніж до досягнення позивачкою 23 років. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не скористався. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 07.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду без повідомлення (виклику) сторін. 23.02.2026 ухвалою суду здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивачка згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «За вказаною адресою адресат відсутній». У відповідності до ст.128 ЦПК України відповідач є таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Крім того, про час та місце розгляду справи повідомлений шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. Заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини справи. [PERSON] народилася [INFO] , у свідоцтві про народження серії [NUMBER] її батьком вказаний [PERSON] (а.с.3). Позивачка зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] (а.с.7). 11.07.2012 Дубенським міськрайонним судом Рівненської області видано виконавчий лис про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину з 20.06.2012 і до досягнення дітьми повноліття (а.с.6). На даний час донька відповідача позивачка по справі [PERSON] вже досягла повноліття. Згідно довідки №158/60-29 від 11.12.2025 Рівненського державного гуманітарного університету, [PERSON] є здобувачкою вищої освіти першого рівня вищої освіти І курсу, факультету психолого-природничого, спеціальності С4 Психологія. Форма навчання денна, контрактна. Термін навчання з 01.09.2025 по 30.06.2029 (а.с.4). Також, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є військовослужбовцем. Згідно посвідчення серії [NUMBER] має статус учасника бойових дій (а.с.5). IV. Норми права, які застосував суд. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За нормами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти до висновку, що обоє батьків зобов`язані утримувати своїх дітей, якщо останні продовжують навчання, у разі можливості надавати таку допомогу, і така допомога може надаватись як у твердій грошовій сумі так і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 13.04.2024 в справі №308/4214/18, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. У постанові від 16.02.2022 в справі №381/2423/20 Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. V. Мотивована оцінка і висновки суду. При вирішенні спору суд враховує, що [PERSON] є повнолітньою, проте продовжує навчатися, форма навчання є денною, контрактною, що виключає можливість її власного працевлаштування, вона потребує матеріальної допомоги, яку за законом зобов`язані надавати її батьки. Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним. Батько заперечень проти позову не подав, він є особою працездатного віку і відповідно має можливість виконувати свій індивідуальний обов`язок з утримання дитини, яка продовжує навчання. Враховуючи встановлені обставини, за принципами справедливості та розумності, з урахуванням потреб повнолітньої дитини, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачки та стягнути з відповідача аліменти на її утримання на період навчання в розмірі 1/6 частина від доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку. Оскільки у даній категорії справ позивачка звільнена від сплати судового збору, то судовий підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved