Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

В лютому 2026 року представник позивача ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" Омельяненко Р. Р. звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] , посилаючись на те, що 02.08.2023 року між ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) № 02.08.2023-100000517. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 3500,00 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 02.08.2023, на строк, вказаний в заявці. Всупереч умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову, утворилася заборгованість у розмірі 6587,00 грн, що складається з: тіла кредиту - 3500 грн, процентів - 3087 грн, яку представник позивача просив стягнути з відповідача, та суму сплаченого судового збору в розмірі 2662,40 грн. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без участі позивача та його представника за наявними в матеріалах справи доказами. Ухвалою від 16 лютого 2026 року в даній цивільній справі відкрито провадження та постановлено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] повідомлена про розгляд справи належним чином, що підтверджено даними АТ "Укрпошта" про отримання рекомендованого листа R067107359726. Із клопотанням про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не зверталася. На пропозицію суду відзив на позовну заяву не подала. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, з урахування відсутності будь яких заяв (клопотань) сторін, суд установив наступні обставини. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно частини 3 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Судом встановлено, що 02 серпня 2023 року між ТОВ "СПОЖИВЧИЙ КРЕДИТ" (кредитодавець, позивач) та [PERSON] (позичальник, відповідач) укладено кредитний договір № 02.08.2023-100000517 (кредитної лінії). Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 3500,00 грн, строком на 42 дні з дати його надання, процентна ставка - фіксована незмінна у розмірі 2,1% за день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожен день користування протягом всього строку, на який надається кредит. Дата повернення кредиту 12.09.2023. Даний договір відповідачем [PERSON] підписано електронним цифровим підписом С746, в тому числі, пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, що підтверджено укладення кредитного договору. При цьому, з метою отримання кредитних коштів, відповідач вказала реквізити електронного платіжного засобу 4441-11ХХ-ХХХХ-8383, свої анкетні (паспортні) дані. Згідно квитанції LIQPAY 2347005571 здійснено успішний переказ коштів 02.08.2023 09:21 на суму 3500,00 грн, номер картки [NUMBER] , призначення платіжної операції: Видача за договором кредиту № 02.08.2023-100000517. Отже, ТОВ "Споживчий Центр" належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу [PERSON] кредитні кошти на загальну суму 3500,00 грн. Представник позивача вказує, що відповідач [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками у порядку та розмірах, передбачених кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка складає 6587,00 грн, та її складові відображені у наданому розрахунку. Отже, між сторонами виник спір щодо виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Та, установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 15, частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 ЦК України, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до статті 526, частини 1 статті 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 599, 625 ЦК України, за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором 02.08.2023-100000517 від 02.08.2023 року, відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість, яка складає 6587,00 грн, з них: основний борг 3500 грн, проценти 3087 грн, які нараховані за період з 02.08.2023 по 12.09.2023, який суд вважає належним та допустимим доказом у справі. [PERSON] (позичальник, відповідач) не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед ТОВ "Споживчий центр", не довела відсутність заборгованості. Із матеріалів справи, судом установлено факт укладення кредитного договору між сторонами, факт не виконання відповідачем узятих зобов`язань за кредитним договором, наявність у відповідача заборгованості, що у свою чергу порушує право позивача на виконання умов договору. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частина 3 статті 12, частина 1 статті 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене вище, позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3500,00 грн; простроченої заборгованості по відсоткам в розмірі 3087,00 грн, в загальній сумі боргу 6587,00 грн, є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" судові витрати у розмірі 2662,40 грн. Згідно із частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки розгляд вказаної справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: approved