Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Позивач ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду із позовом до [PERSON] в якому просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 48675,00 гривень та понесені судові витрати. Позов мотивує тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та [PERSON] 21.11.2020 року укладено договір №0730290905/1, який підписано відповідачем електронним цифровим підписом. 11.02.2022 року укладено договір № 11-02/22, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 0730290905/1. 10.01.2023 року укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердкт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №0730290905/1. Загальний розмір заборгованості з повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом за договором № 0730290905/1 від 21.11.2020 року що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви, відповідно до розрахунку заборгованості становить 116715,00 грн, з яких 3000,00 грн тіло кредиту, 80640,00 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 33075,00 грн заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості. Проте враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 48675,00 грн, з яких 3000,00 грн тіло кредиту, 45675,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 0730290905/1 у розмірі 48675,00 грн, а також судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн та 16000,00 грн витрат на правову допомогу. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив застосувати позовну давність щодо позовних вимог та відмовити у позові, у зв`язку зі спливом строків позовної давності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що 21.11.2020 року між ТОВ «Інфінанс» підписано пропозицію для [PERSON] про укладення Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 21.11.2020 року № 0730290905/1 (оферта) та надання кредиту згідно заявки-анкети від 09 вересня 2020 року № 3348003 (далі Пропозиція), яку підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором «2L3Z8W». У відповідь на Пропозицію кредитора, відповідач підписав електронним підписом з одноразовим ідентифікатором «7z9j3n» акцепт оферти від 21.11.2020 року на укладення Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 21.11.2020 року № 0730290905/1 (оферта) та отримання кредиту згідно заявки-анкети від 21.11.2020 року № 3348003. У вказаній Відповіді, зокрема, зазначено, що позичальнику надається кредит на наступних умовах: розмір кредиту 3000,00 грн; строк користування кредитом 25 днів; строк дії договору 3 роки; відсоткова ставка 1,75 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; максимальна відсоткова ставка 3,5 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується за умови неналежного виконання умов договору. Кредитор ТОВ «Інфінанс» свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором виконав в повному обсязі шляхом перерахування відповідачу коштів на його банківський рахунок, що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 09.09. 2025 року № 5834_25909142728 згідно даних якої 21.11.2020 року об 12:03 на картку № [NUMBER] , номер трансакції в системі iPay.ua 73104390, здійснено переказ в сумі 3000,00 грн, а також довідкою ТОВ «Інфінанс». 11.02.2022 року ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № 11-02/22, за умовами якого ТОВ «Вердикт капітал» прийняло належні ТОВ «Інфінанс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором від 21.11.2020 року № 0730290905/1. В подальшому, 110.01.2023 року ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» уклали договір відступлення прав вимоги № 10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Коллект центр» прийняло належні ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором від 21.11.2020 року № 0730290905/1. Згідно довідки-розрахунку заборгованості про стан заборгованості за кредитним договором від 21.11.2020 року № 0730290905/1, яку позивач додав до позовної заяви, заборгованість відповідача станом на 10.01.2023 року (день відступлення вимоги за договором відступлення вимоги, укладеного між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт капітал» від 11.02.2022 року № 11-02/22 складає 48675,00 грн, з яких: 3000,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 45675,00 грн заборгованість за процентами. З наданих позивачем доказів вбачається, що відповідач згідно укладеного кредитного договору, який він підписав 21.11.2020 року, отримав від ТОВ «Інфінанс» кредит в сумі 3000,00 грн, тому вимоги позивача, як правонаступника, про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3000,00 грн підлягають задоволенню. Водночас, суд критично оцінює розмір заборгованості, які позивач просить стягнути з відповідача по вищезазначеному договору в частині нарахованих відсотків за користування кредитом. Суд враховує, що кредитним договором (заявка-анкета на отримання кредиту від 21.11.2020 року № 3348003 Пропозиція (оферта) від 21.11.2020 року та Відповідь (акцепт) від 21.11.2020 року передбачено, що кредит відповідачу надано на 25 днів, розмір відсотків встановлено в сумі 1312,50 грн за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації та розмір відсотків встановлено в сумі 2625,00 грн за умови неналежного виконання умов договору, тому саме в цьому розмірі підлягають до стягнення відсотки за користування кредитом, тобто на погашення відсотків за користування кредитом слід стягнути 2625,00 грн. Крім того, суд, визначаючи вищевказаний розмір процентів, враховує положення ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, та зауважує, що позивачем не надано суду належних та достовірних доказів, а матеріали справи таких не містять щодо пролонгації строку кредитування та доказів складання та доведення до відповідачки оновлених графіків платежів. Більше того, позивачем не надано суду згаданий ним первісний договір від 21.11.2020 року № 0730290905/1, на підставі і на умовах якого надавався відповідачу кредит 21.11.2020 року, що дало б змогу оцінити правильність нарахування відсотків за отриманим нею кредитом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо вимоги відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За приписами частини 1статті 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно з частиною 1статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленимистаттями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України). Частиною 1статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Згідно частини 3 статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У постанові від 17 квітня 2018 року (справа №200/11343/14-ц) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Тобто, строк позовної давності, в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, продовжено на строк дії карантину. У постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі 679/1136/21 зазначено, що: «У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Оскільки, перебіг трирічної позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договоромзакінчився під час дії карантину, а тому ці строки продовжуються, що свідчить про дотримання позивачем позовної давності при зверненні до суду з даним позовом. Крім того, Законом України від 15 березня 2022 року (набув чинності 17.03.2022) «Про внесення змін до Податкового кодексу України таінших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві таперехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами18 і19 такого змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення абоскасування уразі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання задоговором, відповідно доякого позичальнику було надано кредит (позику) банком абоіншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється відвідповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, атакож відобов`язку сплати накористь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) затаке прострочення. Установити, щонеустойка (штраф, пеня) таінші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) затакими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». «19. Уперіод дії вУкраїні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями257 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються настрок його дії». Станом на 31 грудня 2025 року (звернення до суду з позовом у даній справі) воєнний стан на території України діяв і продовжується на час розгляду справи, а тому суд не вбачає підстави для відмови в задоволенні позову в зв`язку із закінченням строку позовної давності. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, зокрема, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором надання позики від 21.11.2020 року в розмірі 5625,00 грн, з яких: 3000,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) та 2625,00 грн заборгованість за процентами. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить із наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягує з відповідачки на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 279,78 грн. Крім цього, при зверненні до суду з позовною заявою, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідачки на його користь понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 16000 грн, що підтверджуються письмовими доказами, а саме: договором про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року № 01-07/2024, укладеного з адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», прайс-листом вартості юридичних послуг, заявкою на надання юридичної допомоги від 01.09.2025 року №1620, витягом з акту про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 року № 14 на суму 16000 грн. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог в розмірі 1848,00 грн.

Outcome: partial