Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] належало вищевказане майно. [INFO] [PERSON] померла. Заповіту не залишала. Позивач прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Державним нотаріусом позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 27.12.2004, видане виконавчим комітетом Новонекрасівської сільської ради, зареєстроване Ізмаїльським МБТІ в книгу за № 3-6 від 17.02.2005, реєстраційний номер 9859562, тобто у час, коли [PERSON] вже померла (дата смерті [INFO] ). Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву від 26.01.2026 про розгляд справи за її відсутності, якою підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено розпискою про отримання судової повістки, надав до суду заяву від 02.02.2026 про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.12.2025 було відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.03.2026 було закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом було встановлено, що[PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 1253 від 27.12.2004, виданого виконавчим комітетом Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого КП «Ізмаїльське МБТІ» в реєстрі за № 6-3 від 27.12.2004, що підтверджено відповіддю на запит, наданою КП «Ізмаїльське МБТІ» за № 37 від 23.01.2026. Згідно до п. 2.1, п. 2.2 Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 за № 7/5 - для проведення державної реєстрації виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно власник (власники), інший правонабувач (правонабувачі) або уповноважена ним (ними) особа подає реєстратору БТІ заяву про державну реєстрацію прав за формою, визначеною у додатку 1. Заява про державну реєстрацію прав подається реєстратору того БТІ, яке здійснює свою діяльність відповідно до договору з Адміністратором Реєстру прав на території адміністративно-територіальної одиниці, на якій розташований об`єкт, права щодо якого підлягають державній реєстрації. До заяви про державну реєстрацію прав додаються правовстановлювальні документи (додаток 2), їх нотаріально засвідчені копії, документи, що підтверджують оплату за проведення державної реєстрації прав та видачу витягу про державну реєстрацію прав, а також інші документи, визначені Положенням. У листі Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» зазначено, що у випадку, якщо є правовстановлювальний документ, який підтверджує право власності на нерухоме майно за особою, яка на час реєстрації права власності померла, вважаємо, що реєстрація права власності на нерухоме майно може бути здійснена за особою на ім`я якої видані правовстановлювальні документи (перелік правовстановлювальних документів, на підставі яких може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно, міститься в додатку 1 до пункту 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 за № 7/5). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.12.2002 Новонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] . За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 84045369 від 02.02.2026, наданою Ренійською державною нотаріальною конторою, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , відсутня. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являється: - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 18.11.1959 Новонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00054319171 від 22.10.2025, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Згідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР (1963 року) - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У встановлений законом строк [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, тобто вважається такою, що фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області № 1300/02-14 від 13.11.2025, [PERSON] було роз`яснено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 27.12.2004, видане виконавчим комітетом Новонекрасівської сільської ради, зареєстроване Ізмаїльським МБТІ в книгу за № 3-6 від 17.02.2005, реєстраційний номер 9859562, тобто у час, коли [PERSON] вже померла (дата смерті [INFO] ). Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved