Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги аргументує тим, що 05.10.2023р. між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено Договір про споживчий кредит №5690972, відповідно до якого товариство надало особі фінансовий кредит в сумі 10200грн із зобов`язанням повернути його разом із відсотками та інших можливих платежів за користування кредитом; ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором; [PERSON] не повернула своєчасно товариству грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості з кредитним договором; надалі між ТОВ «Мілоан» та ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №101-МЛ від 26.03.2024р., на підставі якого останнє набуло право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором; враховуючи вказані порушення зобов`язання за кредитним договором [PERSON] має заборгованість в сумі 36439,36грн, враховуючи заборгованість за сумою кредиту, заборгованість за сумою відсотків та заборгованість за комісією; відтак просять присудити стягнути вказану суму в користь товариства та понесені судові витрати, в тому числі на правову допомогу. Відзиву на позов від відповідача до суду не поступало; позивачем подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, не заперечивши проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами і ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, - і, в даному конкретному випадку за наявних у справі доказів за одночасного існування передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України умов ухвалює заочне рішення. Тому, вивчивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав: Судом установлено, що 05.10.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №5690972, згідно з умовами якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит на поточний рахунок в розмірі 10200грн із строком кредитування на 105 днів до 18.01.2024р.. На підставі Договору про відступлення прав вимоги №101-МЛ від 26.03.2024р. ТОВ «Мілоан» передало право вимоги за вказаним кредитним договором ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Відтак згідно з Витягу з реєстру боржників вбачається, що [PERSON] заборгувала позивачу 36439,36грн, з яких 9486грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 25933,36грн прострочена заборгованість за сумою відсотків та 1020грн прострочена заборгованість за комісією. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом відповідач [PERSON] порушила умови договору, неналежно виконуючи взяті на себе зобов`язання. Даних про належне виконання відповідачем умов кредитного договору суду не представлено. Зазначене підтверджується наданим розрахунком заборгованості. За таких обставин суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором, заборгованості за простроченими відсотками та комісією, що передбачено у поданому ним розрахунку виходячи із законодавчих норм; а у зв`язку із задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідача сплаченого судового збору в розмірі 2422,4грн. Крім того, позивач просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 8000 гривень. Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 цієї статті). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 цієї статті). На підтвердження розміру понесених витрат позивачем було подано Договір про надання правничої допомоги №0107 від 1 липня 2025 року, Акт №Д/11980 наданих послуг від 11.12.2025р. на суму 8000грн, Детальний опис наданих послуг до Акту від 11.12.2025 року, Ордер про надання правничої допомоги від 20.10.2025 року. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі №826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц. Визначаючи розмір суми наданої правничої допомоги, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, яка є малозначною, розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без участі представника позивача, а також враховуючи виконання роботи адвокатом, задоволення позову, суд доходить висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим, з огляду на категорію та складність справи.

Outcome: approved