Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

АТ "Кредобанк"звернулося до суду з позовом, в якому вказує, що 04.02.2021 між АТ "Кредобанк" та [PERSON] підписано додаток про відкриття кредитної лінії №ПКК/63470 від 04.02.2021 до заяви-договору №26202011362686/980/РКО від 24.01.2020. Відповідно до умов договору максимальний ліміт кредитної лінії: 200000,00 грн, тип процентної ставки є фіксованою та складає 30%. Видача клієнту кредиту за кредитним договором здійснюється банком в межах поточного ліміту кредитної лінії, безготівковим шляхом з позичкового рахунку на поточний рахунок клієнта, на якому встановлено поточний ліміт кредитної лінії під час ініціювання клієнтом видаткової операції, якщо сума видаткової операції перевищує залишок власних коштів клієнта на поточному рахунку. Датою видачі банком клієнту кредиту є дата проведення відповідної видаткової операції зі списання коштів з поточного рахунку клієнта в межах поточного ліміту кредитної лінії. Ціль видачі кредиту за кредитним договором - поточні потреби клієнта. У зв`язку з порушенням відповідачкою [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № ПКК/63470 від 04.02.2021її заборгованість перед АТ "Кредобанк" становить 72180,75 грн, що складається із: неповернутої суми заборгованості за тілом - 45693,66 грн, сума заборгованості за відсотками - 26487,09 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № ПКК/63470 від 04.02.2021станом на 26.09.2025 у розмірі 72180,75 грн, що складається із: неповернутої суми заборгованості за тілом - 45693,66 грн, сума заборгованості за відсотками - 26487,09 грн, та понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 3028,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7218,07 грн. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 26.11.2025 справу передано за територіальною підсудністю до Вінницького районного суду Вінницької області. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 19.12.2025 справу передано за підсудністю на розгляд до Тиврівського районного суду Вінницької області. 28.01.2026 справа надійшла до Тиврівського районного суду Вінницької області. 02.02.2026, на виконання вимог ст. 187 ЦПК України, з метою визначення підсудності судом здійснено запит щодо місця реєстрації відповідача. 13.02.2026 до суду надійшла відповідь на запит щодо місця реєстрації відповідача. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 16.02.2026 справу прийнято до свого провадження суддею Іванцем В.Д. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім цього, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачка [PERSON] про розгляд справи була належним чином повідомлена, що стверджується розпискою про вручення рекомендованого повідомлення (Ф.119), відповідно до якої ухвалу про відкриття провадження у справі, позовну заяву із додатками, отримано 03.03.2026. Відзив до суду не надходив. Оскільки Тиврівським районним судом Вінницької області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом установлено, що 04.02.2021 [PERSON] ознайомилась із паспортом споживчого кредиту АТ "Кредобанк", підписавши його власноруч (а.с.231). Цього ж дня [PERSON] звернулась до АТ "Кредобанк" із анкетою-заявою №63470 на отримання ліміту по кредитній картці, у якій зазначила бажану суму кредиту - 45765,00 грн, строк надання кредитного ліміту - 36 місяців, щомісячний платіж - 3470,51 грн, процентну ставку - 30 %, тип продукту - кредитна картка, та свої анкетні дані. Зазначена анкета-заява № 63470 підписана відповідачем власноруч та працівником банку, яка своїм підписом підтвердила, що інформацію в анкеті-заяві заповнена виключно зі слів клієнта на наданих ним документів у повному обсязі, підписана особисто клієнтом (а.с.237). 04.02.2021 між АТ "Кредобанк" та [PERSON] укладено додаток про відкриття кредитної лінії № ПКК/63470 від 04.02.2021 до заяви-договору № 26202011362686/980/РКО від 24.01.2020 (а.с.230). Відповідно до умов якого сторони дійшли згоди про те, що взаємні права, обов`язки та умови відкриття кредитної лінії визначаються цим додатком як безпосередньо в його тексті так і в текстах заяви-договору Правил ФО та Тарифів. Цей додаток, заява-договір, Правила ФО, тарифи надалі спільно іменуються як кредитний договір. Умови кредитування (п.п. 1.3.2): максимальний ліміт кредитної лінії - 200000,00 грн (п. 1.3.2.1), термін (строк) кредитної лінії - до 03.02.2024 (п.п. 1.3.2.2), тип процентної ставки - фіксована (п.п. 1.3.2.3.1), розмір процентної ставки за кредитним договором: 30% річних - з дати укладання цього договору, крім періоду вказаного в п. 1.3.2.3.2.2 цього додатку до дати повернення кредиту в повному обсязі (п.п. 1.3.2.3.2.1); 0,00001% річних - у разі погашення повного кредиту не пізніше останнього дня кожного календарного місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, при цьому пільговий період не може перевищувати 62 календарних дні (п.п. 1.3.2.3.2.2). Орієнтована реальна річна процентна ставка 46,09% (п. 1.3.2.3.3). Орієнтована загальна вартість кредиту для клієнта за кредитним договором становить 240819,44 грн (п. п. 1.3.2.3.4). Позивач належним чином виконав свій обов`язок щодо надання відповідачу кредиту, отримання відповідачем коштів за кредитним договором підтверджується випискою по особовим рахункам з 04.02.2021 по 26.09.2025 (а.с.8-229). Відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 26.09.2025 становить 72180,75 грн, що складається із: 45693,66 грн - заборгованість за тілом кредиту; 26487,09 грн - заборгованість за відсотками, що стверджується розрахунком заборгованості за договором кредиту № ПКК/63470 від 04.02.2021 (а.с.7). 09.07.2025 АТ "Кредобанк" направив відповідачу [PERSON] досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, в якій вимагав протягом 30 днів з дня отримання вимоги усунути порушення вимог кредитного договору та погасити прострочену заборгованість, яка на дату надіслання вимоги становить - 68914,60 грн. У випадку невиконання вимоги у визначений строк вимагає достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі 70221,04 грн та сплатити нараховані і несплачені проценти за користування кредитом та інші платежі передбачені кредитним договором (а.с.239) До цього часу зобов`язання не виконано. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування. Водночас суд зазначає, що [PERSON] відзиву на позовну заяву, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини першої статті 274 ЦПК України), не подала, як і жодних доказів на спростування факту укладення договору, використання кредитних коштів чи розміру заборгованості. Разом з тим подані позивачем докази підтверджують, що [PERSON] уклала кредитний договір № ПКК/63470 від 04.02.2021,отримала кредит, користувалася кредитними коштами й допустила прострочення виконання грошового зобов`язання. Крім того, з виписки з особового рахунку клієнта банку вбачається, що [PERSON] здійснювала погашення кредитної заборгованості, що свідчить про визнання нею боргу за кредитним договором і обов`язків, які виникли з цього договору. Оскільки [PERSON] в добровільному порядку не виконував свої зобов`язання перед банком, що є істотним порушенням договору, внаслідок якого позивач позбавлений можливості отримати суму кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, на що розраховував при укладенні договору, а тому суд вважає, що даний позов є обґрунтований та доведений належними доказами, тому підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі грн 3028,00 грн. Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу в розмірі 7218,07 грн суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою. (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Водночас позивач не надав суду доказів понесення витрат на правничу допомогу, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, актів, платіжних інструкцій, тому відсутні підстави для їх стягнення з відповідача.

Outcome: approved