Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

ТОВ «Цикл фінанс» звернулось до Радивилівського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 9120 грн. та судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн. Позов обґрунтовано тим, що 13.09.2024 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» та [PERSON] укладено договір №F-00119898 надання коштів у позику, на підставі якого відповідачу надано кредит в сумі 8000 грн. строком на 14 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Однак, відповідач належним чином умови договору не виконав, кредитні кошти у визначений строк не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість в загальній сумі 9120 грн., з яких: 8000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 1120 грн. заборгованість за відсотками. 25.03.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» та ТОВ «Цикл фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого позивач набув право грошової вимоги за кредитним договором до відповідача. Посилаючись на порушення відповідачем своїх зобов`язань, позивач просив стягнути з відповідача вищевказану заборгованість. Ухвалою від 29.12.2025 р. позовну заяву прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного листа про виклик до суду та оголошенням про виклик до суду. В прохальній частині позовної заяви позивач просив розглянути справу без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Поштове повідомлення направлене за місцем реєстрації відповідача, повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за зазначеною адресою». Суд враховує, що помітки пошти «адресат відмовився», «адресат відсутній за вказаною адресою» - судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки; (Пункт 3, 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, Постанови ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17). На підставі ч.11 ст.128 ЦПК України, викликав відповідача до суду здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Розглянувши матеріали справи, суд враховує наступне. Судом встановлено, що 13.09.2024 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №F-00119898. Пунктом 4.1 договору передбачено, що кредитодавець надає кредит шляхом його переказу на рахунок позичальника протягом 3-х календарних днів з дня укладення договору. Згідно з п.4.2-4.4 кредитного договору, кредит надається позичальнику в безготівковій формі у національній валюті на реквізити банківської картки [NUMBER] , вказаної позичальником; дата надання кредиту 13.09.2024 р.; кредит надається строком на 14 днів від дати надання кредиту та підлягає поверненню до 26.09.2024 р. Відповідно до п.4.7 кредитного договору, рекомендована дата внесення позичальником грошових коштів для уникнення простроченої заборгованості за кредитом 26.09.2024 р. Згідно з п.5.1 кредитного договору, плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і не може бути збільшена без письмової згоди позичальника. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом включаючи день отримання та день його повернення та/або дати пролонгації. Денна процента ставка за цим договором становить 1,00% від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом. Крім того, сторони підписали Додаток №1 до договору про надання споживчого кредиту №F-00119898 від 13.09.2024 р., яким узгодили порядок повернення кредитних коштів, сплату процентів. Відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту - інформацію, яка надається споживачем до укладення договору про споживчий кредит, яким передбачено строк кредитування - 14 днів, сума кредиту - 8000 грн., стандартна процентна ставка та знижена процентна ставка, загальні витрати за кредитом, орієнтовна загальна вартість кредиту, реальна річна процентна ставка, штрафи тощо. Відповідачем підтверджено, що він отримав та ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, йому роз`яснено інформація, в т.ч. запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в т.ч. у разі невиконання зобов`язань. Кредитний договір, додаток №1 до нього і паспорт споживчого кредиту підписано сторонами в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Відповідач договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором. На виконання кредитного договору ТОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» перерахувало відповідачу кредитні кошти в сумі 8000 грн., що підтверджується інформацією ТОВ «ПрофітГід» про успішне зарахування коштів 13.09.2024 р. в сумі 8000 грн., номер картки № [NUMBER] . 25.03.2025 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» та ТОВ «Цикл фінанс» укладено договір факторингу №25/03/20-01, за умовами якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимога) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) відповідно до реєстру боржників згідно додатку №1 (п.1.1). Згідно з п.1.2 договору факторингу, внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників незалежного виконання усіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. На виконання умов договору, між ТОВ «Цикл фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу (а.с.25). Згідно з витягом з реєстру боржників, ТОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» передано ТОВ «Цикл фінанс» право вимоги за кредитним договором №F-00119898 до [PERSON] в загальній сумі заборгованості 22720 грн, з яких: тіло кредиту 8000 грн., заборгованість за процентами 1120 грн. та заборгованість за пенею 13600 грн. (а.с. 16-17). У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №F-00119898 від 13.09.2024 р. позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача заборгованість в сумі 9120 гривень, з яких: 8000 грн. тіло кредиту, 1120 грн. заборгованість за процентами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір, Додаток до договору та паспорт споживчого кредиту, підписано [PERSON] шляхом накладення електронного підпису одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши кредитний договір, Додаток до договору та паспорт споживчого кредиту, відповідач підтвердила, що вона ознайомлена та приймає умови надання кредиту, сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов договору. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у товариства виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит зі сплатою відсотків у визначений договором строк. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу (ч.1 ст.1078 ЦК України). Відповідно до долученого до справи договору факторингу, сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, визначили межі, зміст прав, які перейшли до нового кредитора, порядок передачі документів новому кредитору, що підтверджують права вимоги до боржника. Вказаний договір факторингу підтверджує належний перехід прав вимоги до [PERSON] від ТОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» до ТОВ «Цикл фінанс». З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що на виконання умов кредитного договору, ТОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» перерахувало на картку № [NUMBER] , номер якої надано позичальником та вказано в кредитному договорі, кредитні кошти в сумі 8000 грн. Однак, в порушення норм чинного законодавства та умов договору, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором в повному обсязі не виконала, кредитні кошти у визначений договором строк не повернув. У разі не погодження щодо здійснення операцій з грошовими коштами, відповідач міг надати виписки по своєму рахунку для спростування перерахунку коштів. Однак, будь-яких належних доказів для спростування позивних вимог відповідачем не надано. [PERSON] не спростував відсутність в нього обов`язку щодо повернення кредитних коштів, а також не довів, що такі йому не надавались в користування. Враховуючи, вказане суд вважає, що матеріали справи в сукупності підтверджують факт виконання позикодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором, а саме перерахування грошових коштів на банківську картку відповідача, номер якої повідомив кредитодавцю сам відповідач. А відтак, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по тілу кредиту в сумі 8000 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 1120 грн. відсотків за користування кредитом, суд враховує наступне. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як вбачається з умов кредитного договору, його укладено строком на 14 днів, тобто до 26.09.2024 року. Відповідно до п.5.1 кредитного договору, денна процентна ставка становить 1,00 % від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом. Із матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача проценти в загальній сумі 1120 грн., нарахування процентів з 13.09.2024 року по 26.09.2024 року проводилося згідно п.5.1 договору, тобто за денною процентною ставкою 1 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Здійснивши розрахунок відсотків, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 1120 грн. відсотків за користування кредитними коштами нарахованими за період 13.09.2024 р. по 26.09.2024 р. Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати за розгляд позовної заяви слід покласти на відповідача. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно із ч.8 ст.141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). У даній категорії справ заявник повинен довести сам факт надання послуг, а не їх оплату. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договором про надання правової допомоги. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Установлено, що в позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн. На підтвердження наданих послуг, представником позивача долучено: договір про надання правничої допомоги від 23.08.2024 р. та додаткову угоду, акт підтвердження факту надання правничої допомоги від 23.08.2024 р., ордер на надання правничої допомоги. Як вбачається із матеріалів справи, 23.08.2024 р. між ТОВ "Цикл Фінанс" та Адвокатським об`єднанням «Деналі» укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 23). Умовами договору передбачено, що клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, зокрема юридичний супровід справ, щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами, перелік яких визначається окремими додатковими угодами. Згідно акту наданих послуг №421 від 23.08.2024 року Адвокатським об`єднанням «Деналі» надані юридичні послуги: надання усної консультації стосовно складання позовної заяви, складання позовної заяви. Вартість послуги 4000 грн. З огляду на зазначене, врахувавши характер та обсяг виконаної адвокатським об`єднанням роботи, принципу співмірності і розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та виходячи з конкретних обставин справи, її складності, суд дійшов висновку про обґрунтованість стягнення з відповідача на користь позивача 4000 грн. витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved