Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

26 листопада 2025 року до Дніпровського районного суду міста Кам`янського надійшла позовна заява представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» Дворської Альони Русланівни до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 109927,56 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2422,40 грн.. В обґрунтування своїх вимог, позивач посилався на те, що 23.11.2021 року [PERSON] уклав з АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 501396222. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку не виконання позичальником умов договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок заборгованість за кредитним договором становить 109927,56 грн.. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». З метою досудового, добровільного врегулювання спору на адресу позичальника направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Дану вимогу залишено відповідачем без реагування, а тому АТ «Сенс Банк» просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 109927,56 та судові витрати. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 листопада 2025 року вказана позовна заява передана для розгляду судді Юрченко Я.О. (а.с. 35). Відповідно до ч. 6 ст.187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. 26 листопада 2025 року згідно з вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до єдиного держаного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. 25 грудня 2025 року отримано відповідь з єдиного держаного демографічного реєстру про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с. 36). Ухвалою судді від 26 грудня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 37). 09.02.2026 року та 05.03.2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача подані клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.41-42,48-49). Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся судом про наявність цивільної справи на розгляді у суді, стороною якої він є, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Клопотань до суду про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не надходило (а.с.40,52). Копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з додатками та судові повістки по справі направлялися відповідачу на адресу його місця реєстрації, проте поверталися до суду без вручення адресату, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Крім того, [PERSON] викликався у судові засідання через оголошення на офіційному веб порталі судової влади України. Оголошення про його виклик в судові засідання на 09.02.2026 року опубліковане 29.12.2025 року; на 16.03.2026 року опубліковане 12.02.2026 року. З опублікуванням такого оголошення [PERSON] вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.39,47). Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно з ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23.11.2021 року [PERSON] підписав та подав до АТ «Альфа-Банк» анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладання договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (а.с.10 оберт-12). З пункту 2.1.2 анкети-заяви вбачається, що відповідач в день підписання цього акцепту підтвердила отримання примірника договору та всіх додатків до нього, ознайомлена з положенням законодавства України, що регулюють порядок відкриття, використання і закриття рахунків, а також надання та користування іншими послугами банку згідно із договором, в тому числі ознайомлена зі змістом Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, також їй відомо про те, що рахунки відкриті на підставі договору забороняється використовувати для проведення операцій, пов`язаної із здійсненням підприємницької діяльності та незалежної професійної діяльності; на момент підписання цього акцепту отримала згоду осіб щодо яких АТ «Альфа-Банк» може здійснювати обробку персональних даних, в тому числі, але не виключно даних про контактну особу, для зв`язку, дружину, чоловіка, довірену особу та інших осіб на обробку АТ «Альфа-Банк» їх персональних даних; надає банку доручення на здійснення договірного списання коштів у визначених договором випадку з будь-яких рахунків, що будуть відриті їй на підставі договору; а у випадку відсутності або недостатності коштів на будь-якому з рахунків, що будуть відкритті на її ім`я, на підставі договору, у валюті, що відповідає валюті зобов`язання, доручає здійснювати продаж списаної валюти на між банківському валютному ринку України в порядку та на умовах, передбачених договором. Також 23.11.2021 року в АТ «Альфа-Банк» [PERSON] підписав оферту на укладання угоди про надання кредиту № 501396222 (а.с.7-9), відповідно до якої відповідач підписанням цієї оферти своїм окремим підписом пропонує АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про надання кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», укладеного між нею та банком. Тип кредиту «Кредит готівкою». Сума кредиту 50000,00 грн. Процентна ставка, % річних 25,99%. Тип ставки фіксована. Строк кредиту 24 місяці. Також сторони погодили графік платежів, а саме детальний розпис складових загальної вартості кредиту реальної річної процентної ставки, графік платежів з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за угодою. Цього ж дня [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту, у якому міститься інформація щодо основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші умови. Умови кредитування аналогічні умовам, погодженим сторонами у вищевказаній оферті на укладання угоди про надання кредиту № 501396222 (а.с.9 оберт). Про визнання кредитного зобов`язання за кредитним договором № 501396222 від 23.11.2021 року свідчить виписка з особового рахунку[PERSON] відповідно до якої останній користувалася кредитом та частково погашав кредитну заборгованість (а.с.19-30). Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів та має статус первинного документу, який містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом МЮУ від 12.04.2012 року № 578/5. Відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 20.10.2020 справа № 456/3643/17 провадження № 61-9882 св20. Факт користування відповідачем кредитними коштами не спростовано відповідачем належними доказами. Матеріали справи не містять даних, щодо незаконного зняття коштів з використанням кредитної картки та незаконну видачу кредитної карти на ім`я [PERSON] і третім особам. Згідно з наданим банком розрахунком, який був наданий одночасно з позовною заявою, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 501396222 від 23.11.2021 року станом на 23.09.2025 року становить 109927,56 грн., яка складається з наступного: 46743,99 грн. - прострочене тіло кредиту; 26133,57 грн. - відсотки за користування кредитом; 37050,00 грн. заборгованість по комісії (а.с.31). У зв`язку із невиконанням [PERSON] зобов`язань за вказаним договором, АТ «Сенс Банк» надіслав позичальнику вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором з вимогою повернення заборгованості за кредитним договором протягом 30 календарних днів з моменту отримання цієї вимоги (а.с.13), однак дана вимога відповідачем виконана не була. З матеріалів справи вбачається, що 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. У відповідності до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частина перша, друга статті 640 ЦК України). Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Положеннями частини другої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідач доказів на спростування вказаної заборгованості не надав, суму боргу та умови договору не оспорював. Отже, у суду немає підстав ставити під сумнів твердження позивача щодо невиконання відповідачем як позичальником своїх зобов`язань. Тому позов необхідно задовольнити, стягнувши з відповідача на користь АТ «СЕНС БАНК» заборгованість у вищевказаному розмірі. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Позивачем було надано суду докази понесення таких витрат, а саме: Договір про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 року укладеного між АТ «Сенс Банк» та Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс», свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, у позовній заяві представник позивача зазначила, що витрати позивача на професійну правничу допомогу, які пов`язані із розглядом справи складають 9229,31 грн. (375,00 грн. за підготовку позовної заяви, 225,00 грн. за отримання рішення суду, 7,85% комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника). Враховуючи наведене слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 9229,31 грн.. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у справі, пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: approved