Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

09 лютого 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі ТОВ «ФК «Ейс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 15 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 454053380, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 25 000 гривень. Право вимоги за вказаним договором на підставі договорів факторингу 28 листопада 2018 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» (далі ТОВ «Таліон плюс»), а 27 травня 2024 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» (далі ТОВ «ФК «Онлайн фінанс»). 15 липня 2025 року на підставі договору факторингу право вимоги перейшло до ТОВ «ФК «Ейс». Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов кредитного договору у нього виникла заборгованість в розмірі 116220 гривень, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. 23 лютого 2026 року відповідач подав до суду відзив на позов, в якому вказав, що визнає суму боргу частково в розмірі тіла кредиту на суму 25 000 гривень та процентів на суму 25 000 гривень. Також зазначив, що розмір процентів є неспівмірним та значно перевищує суму основного боргу. Просив зменшити розмір нарахованих процентів та штрафних санкцій (а. с. 113-114). 24 лютого 2026 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами договору перед його підписанням. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним цифровим підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора. Також зазначив, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість без урахування штрафних санкцій. Просив позов задовольнити (а. с. 153-169). У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а. с. 111), у позовній заяві вказав, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить справу розглядати без його участі (а. с. 8). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 112), у відзиві на позов вказав, що просить справу розглядати без його участі (а. с. 114). Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Судом встановлено, що 15 червня 2023 року [PERSON] уклав із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договір кредитної лінії № 454053380 (далі Договір, кредитний договір), відповідно до умов якого отримав кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 25000 гривень. Кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 14600 гривень одразу після укладення договору (15 червня 2023 року), який має бути повернутий протягом 27 днів Дисконтного періоду кредитування з дати отримання першого траншу. Кредитна лінія надається строком на 5 років, а саме: до 15 липня 2028 року (пункти 7.3, 11.1 Договору). Пунктами 8.3.1, 8.3.2 Договору передбачено, що за період від дати видачі кредиту до 12 липня 2023 року (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 138,7 % річних, що на день укладення Договору становить 0,38% від суми кредиту за кожен день користування ним (Дисконтна процентна ставка). У разі, якщо позичальник вчинить дії щодо продовження Дисконтного періоду один або декілька разів, за період з наступного дня після 12 липня 2023 року проценти нараховуються за ставкою 552,91 % річних, що на день укладення Договору становить 1,51 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним. Сторони погодили, що факт закінчення Дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів за Договором (пункт 6.5. Договору). Після закінчення Дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,7 % річних, що на день укладення Договору становить 2,98 % в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожен день користування ним (пункт 8.4 Договору). Відповідно до пункту 14.2. Кредитного договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підписів сторін використовується електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Пунктом 14.1 договору передбачено, що невід`ємною частиною цього Договору є правила та паспорт споживчого кредиту, що надається позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщується на сайті кредитодавця: www.maniyveo.ua. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним цифровим підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора MNV76EQ3, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача [NUMBER] , про що свідчить пункт 15 Договору (а. с. 22). У відзиві на позов відповідач визнав факт укладення кредитного договору. На виконання умов Договору 15 червня 2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало кошти в сумі 14600 та 10400 гривень на банківську картку відповідача № [NUMBER] (а. с. 39). Відповідно до повідомлення Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-260225/57363-БТ від 28 лютого 2026 року банківська картка № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) емітована на ім`я відповідача [PERSON] (а. с. 127). Із виписки по вказаному рахунку відповідача видно, що 15 червня 2023 року на належну йому картку було зараховано14600 та 10400 гривень (а. с. 128, 129). ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за Договором виконало, цей договір є укладеним відповідно до вимог статей 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 (провадження № 61-9071ск20). З розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на 14 серпня 2023 року видно, що заборгованість [PERSON] за Договором становить 52150 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту 25000 гривень, заборгованість за процентами 27895 гривень (а. с. 79-80). Аналіз наведеного розрахунку дає підстави для висновку, що відповідач не вносив кошти відповідно до пункту 3.3 Договору з метою продовження дисконтного (пільгового) періоду, чим порушив зобов`язання, встановлені Договором, що призвело до подорожчання кредиту і збільшення процентної ставки відповідно до пункт 8.4 Договору. Наведене свідчить про наявність у первісного кредитора права на нарахування процентів за процентною ставкою з розрахунку 0,38 % від суми кредиту протягом 27 днів дисконтного періоду за кожен день та в розмірі 2,98 % за кожен день користування кредитом після закінчення 27 днів дисконтного періоду в порядку, передбаченому кредитним договором, з умовами якого відповідач був ознайомлений. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У частині першій статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З матеріалів справи видно, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладений договір факторингу № 28/1118-01 (а. с. 41-46). Відповідно до пункту 2.1 вказаного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити ТОВ «Таліон плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених цим договором. За змістом пункту 2.2 договору фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимоги, кожен наступний реєстр прав вимоги є самостійним додатком, та не змінює попередній. Пунктом 4.1 договору передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним Реєстром прав вимоги. Відповідно до додаткових угод строк дії договору факторингу № 28/1118-01 продовжений сторонами до 31 грудня 2024 року (а. с. 47-53). Відповідач [PERSON] є в Реєстрі прав вимоги № 244 від 15 серпня 2023 року і загальна сума його зобов`язань за кредитним договором № 454053380 від 15 червня 2023 року становить 52895 гривень (а. с. 54-55). 27 травня 2024 року між ТОВ «Таліон плюс», до якого перейшло право вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладений договір факторингу № 27/0524-01 (а. с. 57-61). Відповідно до пункту 2.1 вказаного договору ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон плюс» за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідач [PERSON] є в Реєстрі прав вимоги № 1 від 27 травня 2024 року і загальна сума його зобов`язань за кредитним договором № 454053380 від 15 червня 2023 року становить 116220 гривень (а. с. 62-63). 15 липня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладений договір факторингу № 15/07/25-Е (а. с. 65-70). Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору ТОВ «ФК «Ейс» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» за плату, а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступити ТОВ «ФК «Ейс» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (процент за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Онлайн фінанс». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком № 1 і є невід`ємною частиною договору. Відповідач [PERSON] є в Реєстрі боржників до договору факторингу №15/07/25-Е від 15 липня 2025 року і загальна сума його зобов`язань за кредитним договором № 454053380 від 15 червня 2023 року становить 116220 гривень (а. с. 71-72). Аналіз наведених вище норм матеріального права та обставин справи в їх сукупності дає достатні підстави для висновку, що внаслідок послідовного укладення договорів факторингу права вимоги за кредитним договором № 454053380 від 15 червня 2023 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «ФК «Ейс» позивача у цій справі. Такі ж висновки щодо переходу й набуття права вимоги за договорами факторингу викладені в постанові Верховного Суду від 07 січня 2026 року у справі № 727/2790/25 (провадження № 61-13862св25) за позовом ТОВ «ФК «Ейс». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У цій справі кредитний договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, договори факторингу та додаткові угоди до них, укладені між первісним кредитором, ТОВ «Таліон плюс», ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» в установленому законом порядку недійсними не визнані, у зв`язку з чим у розглядуваному випадку відповідно до положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів. З укладенням договору факторингу ТОВ «Таліон плюс» відповідно до пункту 2.2 набуло всі права та обов`язки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором, укладеним із відповідачем, зокрема й нараховувати проценти за користування кредитом на підставі пункту 8.4 кредитного договору. З наданого позивачем розрахунку, сформованого ТОВ «Таліон плюс», видно, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 454053380 від 15 червня 2023 року станом на 08 листопада 2023 року складає 116220 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу 25000 гривень, заборгованість за відсотками 91220 гривень (а. с. 81-82). Розрахунок заборгованості є детальним та відповідає умовам кредитного договору та здійснений в межах строку дії договору (до 15 липня 2028 року). ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс», як нові кредитори, після 08 листопада 2023 року нарахування процентів за користування кредитними коштами не здійснювали. Відповідач, заперечуючи розмір процентів за користування кредитом, не надав суду свій обґрунтований розрахунок заборгованості за кредитним договором. Доводи відповідача у відзиві на позов про необхідність зменшення штрафних санкцій як неспівмірних із сумою боргу є безпідставним, оскільки штрафні санкції ні первісний кредитор, ні його правонаступники не нараховували відповідачу і такі не є предметом цього позову. Посилання відповідача на невідповідність розміру нарахованих процентів за користування кредитом і необхідність їх зменшення суд до уваги не бере, оскільки вони ґрунтуються на суб`єктивних припущеннях відповідача, суперечать умовам укладеного ним кредитного договору та вимогам закону, що регулюють договірні й кредитні правовідносини. Враховуючи, що відповідач фактично отримав кредитні кошти та використовував їх, що й було предметом укладеного між сторонами договору, проте порушив його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов`язань, а саме в простроченні платежів згідно з умовами договору та неповерненні кредитних коштів і процентів за користування ними, то суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором є підставними і підлягають до задоволення. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 гривень позивач надав копію договору про надання правової допомоги № 20/08/2025-01 від 20 серпня 2025 року, додаткову угоду №25770988768 до договору про надання правової допомоги № 20/08/2025-01 від 20 серпня 2025 року, акт приймання-передачі наданих послуг №20/08/2025-01 від 20 серпня 2025, протокол погодження вартості послуг до Договору надання правової допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, ордер на надання правничої допомоги серії АІ №2004315 від 20 серпня 2025 року та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 7073/10 від 19 жовтня 2018 року (а. с. 84-88, 99 на звороті). Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Відповідач відповідно до положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявляв, співмірності цих витрат наданим позивачу адвокатом послугам не спростовував. Таким чином, з урахуванням того, що позов задоволений повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 2662,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 гривень. На підставі викладеного, статей 516, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 634, 639, 1048, 1054, 1056-1, 1077 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved