Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

В листопаді 2025 року [PERSON] вернулась до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , тривалістю три місяці з дня набрання законної сили рішенням суду. Свої вимоги мотивувала тим, що її мати [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді кв. [ADDRESS] . [PERSON] заповіт на випадок своєї смерті не залишила, позивач є єдиним спадкоємцем за законом після її смерті, інші особи із заявами про прийняття спадщини не звертались. Однак при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки пропущено встановлений діючим законодавством шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] посилається на те, що строк для подання заяви про прийняття спадщини вона пропустила з об`єктивних та незалежних від неї причин 15.03.2022 вона була змушена із своєю неповнолітньою дитиною виїхати до безпечного місця за кордон, через повномасштабне вторгнення Російської Федерації на територію України та постійні ракетні обстріли м. Миколаєва. Також вважала, що оскільки вона є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , не має значення, коли саме вона звернеться до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Посилаючись на викладене, [PERSON] звернулась із даним позовом до суду. Відповідно до ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 25.11.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено її розгляд у підготовчому судовому засіданні; витребувано у ПН ММНО Ємельянової О.В. витяг зі спадкового реєстру щодо заведення/незаведення спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 10.12.2025 витребувані відомості надійшли на адресу суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, від неї 17.03.2026 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином. Від нього 05.12.2025 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Згідно вимог статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] народилась [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] її матір`ю є [PERSON] (а.с. 7). 17.11.1990 [PERSON] уклала шлюб та змінила прізвище на « [PERSON] », та в подальшому 19.06.1998 повторно уклала шлюб та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу (а.с. 8, 9). Згідно договору купівлі-продажу від 20.07.2009, посвідченого ПН ММНО Полонкою Ю.С., [PERSON] купила кв. [ADDRESS] (а.с. 12). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 6). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді належної їй на праві власності кв. [ADDRESS] . Згідно повідомлення ПН ММНО Ємельянової О.В. спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена не була у зв`язку із пропуском спадкоємцем строку, встановленого законодавством для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилалась на те, що строк для подання заяви про прийняття спадщини вона пропустила з об`єктивних та незалежних від неї причин 15.03.2022 вона була змушена із своєю неповнолітньою дитиною виїхати до безпечного місця за кордон, через повномасштабне вторгнення Російської Федерації на територію України та постійні ракетні обстріли м. Миколаєва. Факт перебування її за кордоном в період з 15.03.2022 по 23.09.2025 підтверджується відмітками про перетин нею державного кордону а паспорті громадянина України для виїзду за кордон (а.с. 15-16). Після повернення з-за кордону позивач невідкладно звернулась із заявою про прийняття спадщини до ПН ММНО Ємельянової О.В., проте отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку. 04.11.2025 ПН ММНО Ємельяновою О.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] , оскільки нотаріусом було виявлено порушення строків для прийняття спадщини спадкоємцем після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 11). Статтями 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до статей 1220-1222, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до пп. 1.1-1.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану або за безпосереднім доступом до реєстру актів цивільного стану. У разі неможливості пред`явлення спадкоємцями свідоцтва про смерть спадкодавця або відсутності інформації в реєстрі нотаріус повинен витребувати від органу державної реєстрації актів цивільного стану копію актового запису про смерть спадкодавця або повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно із статтями 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини Відповідно до статті 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила цієї норми застосовуються, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини суд визнав поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Закон не містить переліку таких причин, тому обставини, на які посилається позивач, оцінюються судом з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та наданих ними доказів. Окрім спеціальних норм спадкового права, які регулюють питання строку для прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК), при вирішенні справ цієї категорії суд також має враховувати загальні засади цивільного судочинства та європейські стандарти щодо захисту права власності, в тому числі принцип пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства, дотримання якого є необхідним за положеннями Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція). Так, запроваджене статтею 8 Конституції України та статтею 10 ЦПК України верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004). Умовою реалізації та інструментом принципу верховенства права є принцип «пропорційності». Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і, зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (наприклад, рішення у справі «Кутцнер проти Німеччини», пункт 60, та рішення від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, пункт 47). Соціальна потреба визначається, зокрема, метою законодавчого врегулювання того чи іншого питання. Необхідність встановлення певних строків на прийняття спадщини обумовлена інтересами цивільного обігу в цілому, маючи на меті якнайшвидше усунення стану правової невизначеності, яка виникає в разі смерті спадкодавця, та забезпечення певних гарантій особам, права яких є похідними від поведінки спадкоємців попередньої черги. Отже, в даній справі суд має визначити, чи відповідає цій меті, а також принципу справедливості та інтересам суспільства позбавлення позивача прав на спадкове майно. Проте, таке втручання у право власності (законне сподівання, очікування) позивача не в повній мірі відповідає законній меті встановлення строків у спадковому праві, не вирішує нагальні соціальні потреби, а тому не може вважатись пропорційним. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що нею було пропущено строк для прийняття спадщини через сукупність вищеперелічених поважних та непереборних причин; інші особи, окрім нею, із заявами про прийняття спадщини після смерті її матері не звертались. За такого, виходячи з принципу справедливості, при всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи об`єктивні та непереборні причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, суд приходить до висновку про поважність підстав для пропуску позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері, обґрунтованість позову та надання позивачу додаткового строку на прийняття спадщини, що відповідає загальним положенням спадкового права, конституційному принципу верховенства права та положенням статті 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини та основоположних свобод. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню. Оскільки позивачем не заявлено вимоги про розподіл судових витрат,

Outcome: approved