Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

[PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить зменшити розмір аліментів, які відраховуються з грошового забезпечення військовослужбовця/заробітної плати [PERSON] , [INFO] (адреса: [ADDRESS] ) за судовим наказом Охтирського міськрайонного суду Сумської області за №583/6079/25 від «05» лютого 2026 року на користь Відповідача - [PERSON] [INFO] (адреса: [ADDRESS] ), на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до 1/6 частки заробітної плати але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття. Вимоги за позовом вмотивовані тим, що судовим наказом Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 лютого 2026 року з [PERSON] утримуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (Виконавче провадження № 80208687). Крім того, позивач [PERSON] є платником аліментів на утримання інших дітей, а саме: з [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 1/2 частки заробітної плати, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття, на користь [PERSON] , на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Загальний розмір аліментів, що сплачуються позивачем на утримання інших дітей, становить 1/2 частину доходу. (Виконавче провадження № 77104488). Таким чином, загальне аліментне навантаження становить 3/4 частини доходу (75%), що є надмірним та порушує баланс інтересів сторін, а також право позивача на належний рівень життя. З урахуванням принципу рівності прав дітей, розмір аліментів має бути перерозподілений таким чином, щоб забезпечити баланс інтересів усіх дітей. У зв`язку з цим обґрунтованим є зменшення розміру аліментів з 1/4 частини доходу до 1/6 частини доходу. На сьогоднішній день позивач [PERSON] забезпечує родину сам, перебуває на службі в Збройних Силах України по мобілізації, заробітної плати не вистачає на покриття лише самого необхідного (не тільки для себе, а також і в інтересах служби), а тому наразі перебуває в скрутному матеріальному становищі. 18.02.2026 ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, відповідачеві відповідно до ч. 1 ст. 278 ЦПК України запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позов. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином шляхом направлення судової повістки, яка була вручена їй особисто під підпис 23.02.2026, що підтверджується Рекомендовани повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 20). Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04). У справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до постанови старшого державного виконавця Марії Москаленко про відкриття виконавчого провадження від 06.02.2025 на виконанні Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області перебуває виконавче провадження № 77104488 щодо стягнення на підставі судового наказу № 583/1982/25 з [PERSON] аліментів у розмірі 1/2 на користь [PERSON] , на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Крім того, відповідно до постанови старшого державного виконавця Марії Москаленко про відкриття виконавчого провадження від 10.02.2025 на виконанні Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області перебуває виконавче провадження № 80208687 щодо стягнення на підставі судового наказу № 583/6079/25 з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 8). Як вбачається з копії військового квитка серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , позивач [PERSON] є військовослужбовцем (а.с. 7) Згідно з Довідкою № 392/д/2550 від 23.04.2025 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) [PERSON] 19.04.2025 за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини одержав поранення, а саме: Вибухова травма. Вогнепальне сліпе поранення ділянки правого ліктьового суглоба з пошкодженням ліктьового нерва та наявністю дрібного металевого уламка м`яких тканин. Вогнепальні осколкові сліпі поранення лівого стегна, правої сідниці, лівої гомілки з наявністю дрібних металевих уламків. Акубаротравма без перфорації барабанних перетинок (а.с. 9). Відповідно до ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Звертаючись з позовом про зменшення розміру аліментів, представник позивача посилається як на підставу для їх зменшення на те, що позивач перебуває на службі в Збройних силах України, забезпечує родину сам, не в змозі платити визначений судом розмір аліментів, оскільки їх загальний розмір становить 75% всіх видів його доходу щомісяця. Крім того, звертає увагу на необхідність урахування в даній ситуації принципу рівності прав дітей та забезпечення балансу інтересів усіх дітей. Тому вважає, що було б справедливо зменшити їх розмір з 1/4 частини доходу до 1/6 частини доходу. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, також, звертає увагу на те, що згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Суд частково погоджується з доводами, наданими представником позивача, щодо необхідності зменшення розміру аліментів. З матеріалів справи вбачається, що донька позивача [PERSON] , [INFO] , на момент розгляду справи досягла повноліття, тому аліменти на неї вже не стягуються. Виходячи з наведеного, загальний розмір аліментного навантаження на позивача [PERSON] становить 7/12 (58,33%) від його доходу (1/6 від доходу на доньку [PERSON] + 1/6 від доходу на доньку [PERSON] + 1/4 від доходу на сина [PERSON] ). При цьому предметом розгляду у даній справі є визначення до стягнення (зменшення) суми аліментів на утримання сина [PERSON] . У даному випадку суд вважає, що стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від доходу платника аліментів у той час, коли з інших дітей стягується по 1/6 частині від доходу платника аліментів, є необґрунтованим та порушує принцип рівності обов`язку батьків по утриманню дітей. Вбачається, що в ситуації, що склалася, порушено рівність матеріального забезпечення дітей через сплату батьком аліментів на двох дочок у значно меншому розмірі, ніж визначений судовим наказом від 05 лютого 2026 року, до стягнення з відповідача розмір аліментів на утримання сина. Крім того, суд враховує, що позивач [PERSON] є військовослужбовцем Збройних Сил України, 19.04.2025 був поранений за обставин безпосередньої участі у бойових діях, потребує коштів на лікування та забезпечення себе необхідними речами в інтересах служби, забезпечує родину сам. У прохальній частині позовної заяви представник позивача просить зменшити розмір аліментів, які відраховуються з грошового забезпечення військовослужбовця/заробітної плати [PERSON] . Разом з тим, згідно з частиною третьою статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно. Враховуючи наведене, розмір аліментів підлягає відрахуванню не лише з грошового забезпечення військовослужбовця/заробітної плати [PERSON] , а з усіх видів його заробітку (доходу), тому позов слід задовольнити частково. Таким чином, беручи до уваги вищенаведені обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, наявність рівного обов`язку кожного із батьків утримувати дітей, а також з огляду на те, що діти мають право на однакове матеріальне утримання від батьків, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині зменшення розміру аліментів до 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу). Виходячи з вищевикладеного, на підставі ст.ст. 180-182, 184, 191, 192 СК України,

Outcome: partial