Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-19 00:00:00

08 листопада 2024 року позивач Комунальне підприємство «Водоканал» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання і водовідведення за період з 01.03.2018 року по 30.09.2024 року у розмірі 70654,94 гривень та витрати на сплату судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , проживають [PERSON] , [PERSON] . Відкритий особистий рахунок на вказану квартиру № [NUMBER] . Відповідачі користуються послугами Комунального підприємства «Водоканал», але оплату за централізоване водопостачання і водовідведення вносять не в повному обсязі, і за вищевказаний період часу у них утворилась заборгованість в сумі 70654,94 гривні, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Ухвалою суду від 15 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 04 березня 2025 року від представника відповідача [PERSON] [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що позивач стверджує, що ним був підготовлений договір про надання житлово-комунальних послуг з відповідачем, однак цей факт нічим не підтверджується. Позивач не підтверджує факт реального надання послуг централізованого водопостачання [PERSON] з лютого 2022 року належними та допустимими доказами. З лютого 2022 року і по цей час [PERSON] та [PERSON] не проживають за адресою: [ADDRESS] , тому фактичне отримання житлово-комунальних послуг припинилося. Так, 27 січня 2025 року ПАТ «Запоріжжяобленерго» надало відповідь про те, що з лютого 2022 року по грудень 2024 року за вказаною вище адресою не надано послуг з електропостачання. 18 лютого 2025 року АТ «Запоріжгаз» надало відповідь про те, що з лютого 2021 року по грудень 2024 року надано за зазначеною адресою всього 6 кубічних метрів газу. Отже, квартира була без газу і електропостачання, що унеможливило звичайне проживання в ній. Також цей факт підтверджує довідка ОСББ «Центральний 23». Як зазначається у позовній заяві, у період з 01 лютого 2017 року по 31 серпня 2021 року позивач надав послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Доказів фактичного надання цих комунальних послуг останнім не надано. Як розраховувалась сума позивач не пояснює. У квартирі був встановлений лічильник холодної води (такт з заводським номером № 06014255), згідно з яким за 2013 рік було спожито 00002 кубічних метрів води, а на 15 січня 2025 року показник води 00403 кубічних метрів. 15 січня 2025 року також було встановлено новий лічильник (такт зі заводським номером № 06014255), при чому показник води до повірки 00712,145 кубічних метрів. 06 лютого 2025 року був складений акт технічного обстеження водопроводу про опломбування та про те, що водопостачання у зазначеній вище квартирі відсутнє. Крім того, позовна давність за платежами з 01 лютого 2017 року по 31 серпня 2021 року вже сплила, у зв`язку з чим вона просить суд застосувати позовну давність до даних правовідносин і відмовити в стягненні заборгованості за комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з 01 лютого 2017 року по 31 серпня 2021 року. Стосовно розрахунку, наданого КП «Водоканал» за період з 01 вересня 2021 року по 31 вересня 2024 року, то в розрахунку не вказано розміри тарифів на централізоване водопостачання за 1 кубічний метр у період з 01 лютого 2017 року по 31 вересня 2024 року, розміри тарифів на централізоване водовідведення за 1 кубічний метр у період з 01 лютого 2017 року по 31 вересня 2024 року і порядок розрахунку (разшифрування) графи «нараховано» розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, тому перевірити базу і правильність нарахувань неможливо. Таким чином, позивачем безпідставно вимагається стягнення заборгованості за комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення: з 01 лютого 2017 року по 31 серпня 2021 року у зв`язку зі спливом позовної давності за цими вимогами, а з 01 вересня 2021 по 31 вересня 2024 року у зв`язку з недоведеністю факту надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення (а.с.31-33). 12 березня 2025 року від представника позивача до канцелярії суду надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, тобто не є підставою для невиконання зобов`язань. Крім того, відповідачі не зверталися до КП «Водоканал» щодо припинення надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Фактичне надання цих послуг і відкриття особового рахунку на ім`я споживача слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 та Постановою КМУ від 05.07.2019 року № 690. Відсутність письмової форми договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення між КП «Водоканал» та відповідачами не спростовує наявність у останніх, як споживачів цих послуг за адресою: [ADDRESS] , обов`язку оплати фактично отриманих ними вищезазначених послуг КП «Водоканал» з централізованого водопостачання та водовідведення. Доказів, які б підтверджували факт реєстрації/зняття з реєстрації або тимчасового не проживання відповідачів за спірною адресою до КП «Водоканал» не надходило. Департаментом адміністративних послуг Запорізької міської ради, за запитом суду, було надано інформацію про місце проживання відповідачів за спірною адресою. Нарахування за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у період з 01.03.2018 року по 30.09.2024 року проводились наступним чином: з 01.03.2018 року по 31.10.2019 року нарахування за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення здійснювались за фактичними витратами на підставі показань вузла розподільного обліку. В подальшому з 04.01.2021 року по 30.04.2023 року нарахування проводились відповідно до питомих норм споживання питної води, затверджених рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради із розрахунку на 3 особи (у зв`язку із закінченням терміну повірки, прилад обліку холодної води знято з абонентського обліку КП «Водоканал»). 03.12.2020 року направлено лист вих.№4861кв/8.5, в якому споживач повідомлений про зняття з обліку приладу обліку у разі не виконання повірки в термін до 04.01.2021 року). З 01.05.2023 року на водопровідному вводі багатоквартирного будинку [ADDRESS] встановлено прилад комерційного обліку. У зв`язку з відсутністю на абонентському обліку КП «Водоканал» встановленого за адресою: [ADDRESS] , повіреного, технічно справного розподільного приладу обліку, нарахування за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення здійснюється за показами комерційного приладу обліку та з 01.04.2022 року, з урахуванням вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», нараховується плата за абонентське обслуговування. Поряд з цим, зазначаємо, що обсяг спожитої холодної води в приміщенні, не оснащеної вузлом (вузлами) обліку холодної води, розраховується відповідно до формули 42 «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року № 358). Таким чином, при визначенні обсягу спожитої холодної води в приміщенні, не оснащеному вузлом обліку, враховуються показання вузлів розподільного обліку встановлених у інших приміщеннях. Строки позовної давності продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Отже, позовна заява була подана в межах позовної давності та з додержанням вимог закону (а.с.41-44). 12 червня 2025 року від представника позивача до канцелярії суду надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що для розрахунків за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: [ADDRESS] , в КП «Водоканал» відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на [PERSON] , зареєстровано три особи. До 03.01.2021 року на абонентському обліку КП «Водоканал» значився прилад обліку холодної води ТАКТ зав. № 06014255, який знято з абонентського обліку з 04.01.2021 року, у зв`язку з закінченням терміну повірки. Відповідно ст.9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та ст.17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», загальний облік споживання послуги з централізованого водопостачання здійснюється вузлом комерційного обліку, згідно з показаннями його засобу вимірювальної техніки. До встановлення вузла комерційного обліку обсяги споживання питної води визначаються за показаннями вузлів розподільного обліку, а у разі їх відсутності за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування. Відповідно до статті 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», у разі ненадання показань протягом трьох місяців нарахування у розрахунковому періоді здійснюється за середньодобовим споживанням за попередні 12 місяців, після закінчення тримісячного строку виконавець комунальної послуги зобов`язаний здійснювати розрахунки з такими споживачами як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку. Після відновлення надання показань приладу обліку, виконавець послуг здійснює перерахунок. У період з січня 2018 року по травень 2018 року показання вузла розподільного обліку до КП «Водоканал» не надавались, нарахування за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення проводились відповідно до статті 11 Закону про облік, а саме: березень 2018 р. (за середньодобовим споживанням): централізоване водопостачання 2,39 м.куб х 8,916 грн. = 21,31 грн, централізоване водовідведення 2,39 м.куб х 5,70 грн = 13,62 грн; квітень 2018 р. (за нормою): централізоване водопостачання 22,05 м.куб х 8,916 грн. = 196,60 грн; централізоване водовідведення 22,05 м.куб х 5,70 грн. = 125,69 грн. Треба зазначити, за період з січня 2018 року по квітень 2018 року відповідно до статті 11 Закону про облік за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення було нараховано 29,599 м.куб на суму 428,91 грн., за фактичними витрати за зазначений період нараховано 33,92 грн. Після надання у травні 2018 року показань приладу обліку, було проведено перерахунок за період з січня 2018 року по квітень 2018 року за фактичними витратами, сума перерахунку склала 394,99 грн.(428,91 грн. 33,92 грн.). Згідно з п.4 ст.24 Закону виконавець послуги з постачання гарячої води зобов`язаний щомісяця надавати дані про загальний обсяг спожитої у будівлі гарячої води виконавцю послуг з централізованого водовідведення для нарахування плати за водовідведення гарячої води. Таким чином, нарахування за послугу централізованого водовідведення гарячої води по особовому рахунку № [NUMBER] здійснювались на підставі інформації Концерну «МТМ» про обсяги споживання гарячої води, з дотриманням вимог діючого законодавства, а саме: березень 2018 р.: централізоване водовідведення ГВ 13,020 м.куб х 5,70 грн. = 74,21 грн., квітень 2018 р.: централізоване водовідведення ГВ 12,600 м.куб х 5,70 грн. = 71,82 грн. Станом на 01.06.2025 року за послугу централізованого водовідведення гарячої води обліковується заборгованість у сумі 4452,60 грн., яка підлягає обов`язковій сплаті. Треба зазначити, у розрахунку розподілу обсягу, нарахування плати та отриманих від споживача платежів за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у березні 2018 року наявний рядок «холодна вода для потреб гарячого водопостачання» у зв`язку з перерозподілом грошових коштів на послугу централізоване водопостачання. Показання вузла розподільного обліку холодної води у період з 01.11.2019 року по 03.01.2021 року до КП «Водоканал» не надавались, з 04.01.2021 року прилад обліку знято з абонентського обліку КП «Водоканал» нарахування здійснювалися відповідно до питомої норми споживання питної води з урахуванням кількості зареєстрованих осіб. Оскільки, багатоквартирний будинок [ADDRESS] має упорядковані квартири з централізованим гарячим водопостачанням, тому питома норма водоспоживання для споживачів, які мешкають в ньому, становить 0,245 м. куб./добу на одну особу, тобто 7,452 / 7,473 м. куб. у місяць (30/31 доба); а при відсутності постачання гарячої води 0,310 м. куб./добу на одну особу, тобто 9,429 / 9,455 м. куб. у місяць (30/31 доба). Статтею 6 Закону про облік та п. 1 розділу III «Порядку прийняття приладу обліку на абонентський облік», затвердженому Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12.10.2018 року № 270, встановлено, що виконавець комунальної послуги зобов`язаний приймати вузли обліку, встановлені відповідно до вимог цього Закону, на абонентський облік протягом 14 календарних днів з дня надходження відповідного звернення від споживача, про що складається відповідний акт. Заяв щодо прийняття на абонентський облік вузлу розподільного обліку за адресою: [ADDRESS] , у період з 04.01.2021 року по 31.05.2022 року до КП «Водоканал» не надавалося. Таким чином, нарахування по особовому рахунку № [NUMBER] проводились наступним чином: до 31.10.2019 року нарахування за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення здійснювались за фактичними витратами на підставі показань вузла розподільного обліку; з 01.11.2019 року по 03.01.2021 року показання вузла розподільного обліку до КП «Водоканал» не надавались, нарахування здійснювались відповідно до вимог Закону про облік; з 04.01.2021 року по 31.05.2022 року відповідно до питомих норм споживання питної води, затверджених рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради із розрахунку на 3 особи. Станом на 01.06.2025 року для розрахунків за послуги КП «Водоканал» споживачам житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , відкрито 118 особових рахунків, за якими зареєстровано 207 осіб. До 30.04.2023 року обсяги спожитих послуг по будинку [ADDRESS] визначались за кожним особовим рахунком окремо, відповідно до питомих норм споживання питної води, затверджених рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради відповідно до кількості зареєстрованих осіб або за фактичними витратами на підставі показань вузла розподільного обліку. Однак, до встановлення вузла комерційного обліку КП «Водоканал» не здійснювало загальнобудинковий облік споживання питної води. З урахуванням вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», на водопровідному вводі до житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , встановлено вузол комерційного обліку, який з 01.05.2023 року прийнято на абонентський облік КП «Водоканал». Також представником позивача надано інформацію про обсяги спожитих послуг з централізованого водопостачання, визначеним за показаннями приладів обліку води вузлів комерційного та розподільних за період з 01.05.2023 року по 30.09.2024 року за адресою: [ADDRESS] , у таблиці (а.с.78-81). 03 вересня 2025 року і 13 січня 2026 року від представника відповідача [PERSON] [PERSON] до суду надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що розрахунок заборгованості є помилковим: в березні 2018 року відсутнє нарахування холодної води для гарячого водопостачання, однак при цьому без вказання об`єму витрати відбулось нарахування водовідведення цього гарячого водопостачання, тобто нараховано відведення того, чого не існувало; з квітня 2018 по травень 2022 (включно) відбулось окреме нарахування водовідведення гарячого водопостачання, якого не було, оскільки припинилося надання послуги з гарячого водопостачання; з червня 2023 по вересень 2024 року відбувалися донарахування за попередні періоди, в які включалися 2-8 попередніх місяців, що суперечить змісту послуги з водопостачання та водовідведення, оскільки розмір плати за цими послугами (розмір зобов`язання) залишається невизначеним КП «Водоканал» протягом строку, який більше ніж календарний місяць, а порядок оплати встановлений до 20 числа місяця, наступного за оплачуваним; з травня 2023 по вересень 2024 розмір витрат з водопостачання нараховано в неправдоподібному об`ємі: наприклад в травні 2023 року нараховано 15,765 метрів кубічних водопостачання, що складає 15765 літрів води (15,765 х 1000 літрів). Інформація про розмір нарахувань холодної води для гарячого водопостачання не підтверджена належними, достатніми і допустимими доказами, оскільки в силу вимог ст.ст.12, 76-79, 81 ЦПК України такими доказами мають бути відповідні нарахування самого Концерну «Міські теплові мережі». Одним із складових елементів зазначеної формули є витоки з внутрішньо-будинкових мереж, причому якщо такі є і виконавець розподілу комунальної послуги обслуговує внутрішньо-будинкову систему водопостачання, то обсяг такого витоку холодної води з внутрішньо-будинкових систем розподіляється на цього виконавця. Умова розподілення і донарахування загального нерозподіленого обсягу спожитої будинком води такою, що створює істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, тому є порушення прав споживача, закріплених в ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому, слід зауважити, що у КП «Водоканал» наявні покази лічильника [PERSON] , тобто його квартира оснащена вузлами розподільного обліку, і його покази подавалися до 2021 року (коли останній проживав у квартирі), а також під час останньої повірки і опломбування, що дає можливість встановити обсяг реально спожитої води за зазначений період. А з урахуванням того, [PERSON] проживає і користується водою у квартирі [ADDRESS] з початку 2022 року, завищені нарахування є несправедливими і протиправними. Оскільки розмір заборгованості є предметом доказування в справі, то без належного розрахунку заборгованості від КП «Водоканал» в задоволенні позовних вимог за період з червня 2023 року по вересень 2024 року потрібно відмовити (а.с.91-92, 116-119). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі, будучи повідомленими судом своєчасно і належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала щодо позовних вимог з підстав, викладених у відзиві і додаткових поясненнях. Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Станом на 12.11.2024 року місце проживання [PERSON] з 21.11.2008 року, [PERSON] з 21.11.2008 року зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією, наданою Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 12.11.2024 року (а.с.16, 17). Особовий рахунок № [NUMBER] по сплаті послуг за водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , відкрито на ім`я [PERSON] , кількість зареєстрованих: 3 особи (а.с.3). За рішенням Запорізької міської ради №546 від 28.10.1999 року збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано КП «Водоканал» (а.с.7). З копії Витягу статуту Комунального підприємства «Водоканал» вбачається, що основним видом діяльності комунального підприємства «Водоканал» є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям м. Запоріжжя й області питної води та відведення, отже позивач є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та її водовідведення в м. Запоріжжі (а.с.8). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що мешкає з відповідачами по сусідству на одному поверсі, знає їх лише візуально. На протязі 2022-2025 років їх не бачила. Їй невідома інформація про аварії на водопроводі у цей період. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює на КП Водоканал. Витрати по воді рахуються по будинковому приладу обліку. Від його показів віднімаються об`єми розподільних приладів (в квартирі) і розподіляється між споживачами, у яких немає приладів обліку чи які не передали покази. По мірі передання показів обліку споживання води робиться перерахунок. При нарахуваннях керуються Законом України «Про комерційний облік», Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315, та Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (№690). Як зазначено позивачем у позові, у період з 01.03.2018 року по 30.09.2024 року за вказаною адресою КП «Водоканал» були надані, а відповідачами по справі спожиті послуги з централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 року, який діяв в період виникнення спірних правовідносин і втратив чинність з 01.05.2019 року, а також Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року, який введено в дію з 01.05.2019 року, правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До житлово-комунальних послуг законодавство відносить комунальні послуги: постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення (ст.5 цього Закону). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої та холодної води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правил), затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 р. №630 (втратили чинність 1 травня 2022 року), що діяли на час виникнення спірних правовідносин, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Пунктом 30 Правил передбачено що споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки та дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг. Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Частиною 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Отже, відповідно до зазначених норм, проживаючі та/або зареєстровані у житловому приміщенні споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання. Частиною першою статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Дані норми закону регулюють відносини, що виникають при пасивній солідарності (множинності осіб на стороні боржника). Згідно з частиною четвертою вказаної статті, виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Отже, після виконання солідарного зобов`язання незалежно від того, виконане воно всіма боржниками або одним із них, воно повністю припиняється. Натомість виникає нове зобов`язання між боржником, який виконав зобов`язання, й іншими боржниками, яке визначено положеннями ст. 544 ЦК України. Аналіз наведених положень закону вказує на те, що надавач послуг має право вимагати виконання обов`язку щодо сплати житлово-комунальних послуг як від власника квартири, так і від будь-якої іншої особи, яка зареєстрована або проживає у цій квартирі. При цьому, позивач має право вимагати виконати обов`язок зі сплати житлово-комунальних послуг разом від всіх осіб, які зареєстровані в квартирі, або від однієї особи. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми (статті 78-80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з отриманою судом в порядку частини шостої статті 187 ЦПК України інформації про реєстрацію місця проживання особи у квартирі за адресою: [ADDRESS] , значаться з 21.11.2008 року зареєстрованими відповідачі. Отже, [PERSON] , [PERSON] були у період з 01.03.2018 року по 30.09.2024 року споживачами послуг централізоване водопостачання і водовідведення, які надавало Комунальне підприємство «Водоканал» за вищевказаною адресою, у зв`язку з чим позивач як надавач послуг в силу приписів частини третьої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» має право вимагати виконання обов`язку щодо сплати житлово-комунальних послуг солідарно від відповідачів. Відповідно п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати виконавців комунальних послуг про зміну власника житла та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача. Також згідно з п. 6 ч. 1 ст. 7 вказаного Закону споживач має право на несплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження. Окрім того, відповідно до п. 47 Правил, індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати виконавця про тимчасову відсутність в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів (за відсутності приладів обліку); якщо період відсутності споживача та інших осіб перевищує шість місяців, споживач для реалізації права на не оплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду зобов`язаний надавати виконавцю оновлену заяву з відповідними підтвердними документами в електронній або паперовій формі. Таким чином, обов`язок щодо своєчасного інформування комунальні служби про зміни споживачів комунальних послуг покладається на самих споживачів таких послуг. Підтверджень звернення відповідачів до Комунального підприємства «Водоканал» з відповідними заявами про тимчасове припинення нарахування плати за надання послуг з централізованого водопостачання на період тимчасової відсутності наймача або членів його родини у спірний період матеріали справи не містять. Таким чином, доводи представника відповідача, що відповідачі не були споживачами послуг позивача у спірний період у зв`язку з їхнім проживанням за іншою адресою, судом не приймаються, як такі, що спростовуються вищевикладеним. Крім того, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якими вони фактично користувалися. При цьому наявність чи відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 712/8916/17. Представники позивача зазначили, що нарахування за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у період з 01.03.2018 року по 30.09.2024 року проводились наступним чином: з 01.03.2018 року по 31.10.2019 року нарахування за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення здійснювались за фактичними витратами на підставі показань вузла розподільного обліку. В подальшому з 04.01.2021 року по 30.04.2023 року нарахування проводились відповідно до питомих норм споживання питної води, затверджених рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради із розрахунку на 3 особи (у зв`язку із закінченням терміну повірки, прилад обліку холодної води знято з абонентського обліку КП «Водоканал»). 03.12.2020 року направлено лист вих.№4861кв/8.5, в якому споживач повідомлений про зняття з обліку приладу обліку у разі не виконання повірки в термін до 04.01.2021 року). З 01.05.2023 року на водопровідному вводі багатоквартирного будинку [ADDRESS] встановлено прилад комерційного обліку. У зв`язку з відсутністю на абонентському обліку КП «Водоканал» встановленого за адресою: [ADDRESS] , повіреного, технічно справного розподільного приладу обліку, нарахування за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення здійснюється за показами комерційного приладу обліку та з 01.04.2022 року, з урахуванням вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», нараховується плата за абонентське обслуговування. Поряд з цим, зазначаємо, що обсяг спожитої холодної води в приміщенні, не оснащеної вузлом (вузлами) обліку холодної води, розраховується відповідно до формули 42 «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року № 358). Таким чином, при визначенні обсягу спожитої холодної води в приміщенні, не оснащеному вузлом обліку, враховуються показання вузлів розподільного обліку встановлених у інших приміщеннях. З письмових доказів по справі убачається, що відповідачі свої обов`язки щодо оплати отриманих послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення частково виконували по листопад 2018 року. З грудня 2018 року оплата за надані послуги водопостачання та водовідведення не здійснювалась взагалі, про що свідчить розрахунок заборгованості, наданий позивачем, який суд вважає належним та допустимим доказом (а.с.3-4). Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідачі не належним чином виконували свої зобов`язання по оплаті отриманих комунальних послуг у вищезазначений період. Щодо застосування позовної давності у спірних правовідносинах слід зазначити наступне. Відповідно до положень ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. ч. 1 та 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п.51 рішення від 22.10.1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як убачається із матеріалів справи, а саме з розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, нарахування заборгованості відповідачам здійснювалось з 01.03.2018 року по 30.09.2024 року. Тобто, у відповідачів виникла заборгованість з березня 2018 року. Позивач звернувся з позовом до суду 08 листопада 2024 року. Зважаючи на те, що споживач зобов`язаний сплачувати щомісячні платежі за надані у попередньому місяці послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, тому позовна давність має застосовуватися до відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення. До спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Водночас відповідно до Закону України від 30.03.2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» доповнено Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п.12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину. Вказаний Закон набрав чинності 02.04.2020 року, а тому саме з цієї дати строк позовної давності продовжувався у зв`язку із введенням на території України карантину. Строк позовної давності за всіма вимогами, що виникли після 02 квітня 2017 року, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки вважаються продовженим на підставі п.12 Прикінцевих та перехідні положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленої Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19). Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Карантин в Україні було безперервно встановлено з 12.03.2020 року до 30.06.2023 року. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що сума основного боргу, яка підлягає стягненню солідарно з відповідачів і розраховується за період з 01.03.2018 року по 30.09.2024 року складає 70654,94 гривень. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов є доведеним, обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. У зв`язку із задоволенням позову, відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved