Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Представник АТ «Універсал банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг «Monobank» від 15.02.2022 у розмірі 66866,71 грн, а також 3028,00 грн судових витрат по справі, мотивуючи свої вимоги тим, що спірна заборгованість виникла через невиконання відповідачкою умов вказаного кредитного договору. Відповідачка належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного провадження (а.п.73), але не надала відзив на позовну заяву у строк, передбачений в ухвалі про відкриття провадження у справі. Суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Зі згоди позивача (а.п.11), суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність задоволення позову з наступних підстав. 15.02.2022 між АТ «Універсал банк» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank», оскільки відповідачка звернулася до АТ «Універсал банк» з анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту у розмірі 60000,00 грн на поточний рахунок № [NUMBER] (а.п.16,17). [PERSON] своїм підписом повністю та безумовно прийняла пропозицію банку та погодилася з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розміщені за посиланням: www.monobank.ua, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням: www.monobank.ua/terms, складають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата підписання клієнтом Анкети-заяви та отримання картки. Відповідно до умов Договору про надання банківських послуг банк надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту 60000,00 грн на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, з пільговою відсотковою ставкою 0,00001% річних, розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами 4% від заборгованості (не менше 100,00 грн, але не більше залишку заборгованості), базова відсоткова ставка 3,1% на місяць та збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості 6,2% на місяць (нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості), реальна річна процентна ставка 44,26% річних, відповідальність за прострочення грошового зобов`язання у розмірі 74,4% річних. Платіжна картка є дійсною до останнього дня місяця року, зазначеного на її лицьовій стороні. Закінчення дії платіжної картки не приводить до припинення дії договору (а.п.17, 27-49, 50-52, 53, 54-55). Відповідно до п.4.3.1 Розділу 1 Умов і правил, Банк має право для різних цілей, зокрема з метою повідомлення про зміну тарифів, активації додаткових послуг, зміни умов договору встановити контакт з клієнтом, використовуючи будь-які зазначені канали зв`язку (повідомлення в мобільному додатку, повідомлення в месенджерах, дзвінки і так далі). Згідно із п.5 Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг Monobank, яка підписана клієнтом цифровим власноручним підписом при укладанні договору, сторонами: засвідчено генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису (далі - УЕП) з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем (який знаходиться в Анкеті-заяві), який буде використовуватися УЕП для вчинення правочинів та платіжних операцій; визнано, що УЕП є аналогом власноручного підпису (а.п.17). Відповідно до ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги». Пунктом 44 статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» удосконалений електронний підпис визначено як електронний підпис, створений за результатом криптографічного перетворення електронних даних, з якими пов`язаний цей електронний підпис, з використанням засобу удосконаленого електронного підпису та особистого ключа, однозначно пов`язаного з підписувачем, і який дає змогу здійснити електронну ідентифікацію підписувача та виявити порушення цілісності електронних даних, з якими пов`язаний цей електронний підпис. Згідно з п.1 ст.17 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронна взаємодія фізичних та юридичних осіб, яка потребує відправлення, отримання, використання та постійного зберігання за участю третіх осіб електронних даних, аналоги яких на паперових носіях не повинні містити власноручний підпис відповідно до законодавства, а також автентифікація в інформаційних системах, в яких здійснюється обробка таких електронних даних, можуть здійснюватися з використанням електронних довірчих послуг або без отримання таких послуг, за умови попередньої домовленості між учасниками взаємодії щодо порядку електронної ідентифікації учасників таких правових відносин. Відповідно до п.5.11 Розділу ІІ Умов і правил клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в термін, зазначені в мобільному додатку. При несплаті щомісячного мінімального платежу клієнт повинен сплатити штраф за несплату щомісячного мінімального платежу згідно з тарифами. Банк розглядає будь-який надісланий платіж клієнта як визнання клієнтом даного штрафу в розмірі платежу, що надійшов, але не більше суми штрафу, визначеного тарифами. Відповідно до розділу І Умов і Правил, та згідно зі ст.628 ЦК України, договір, що укладається між банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі, але не виключно: договору банківського рахунка; договору про споживчий кредит (пункт 4 «Надання на обслуговування кредиту» розділу II «Умови випуску та користування платіжними картками, розділ IV «Кредити», паспорт споживчого кредиту «Картка «Monobank», таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача за карткою «Monobank», тарифи за користування кредитним лімітом за картко «Monobank», Паспорт споживчого кредиту сервісу «Розстрочка», таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит за Сервісом «Розстрочка», Тарифи Сервісу «Розстрочка»); договору банківського вкладу (депозиту) (Розділ V «Загальні умови Депозиту «Monobank»). До відносин між Сторонами (в тому числі з питань внесення змін до Договору) застосовуються у відповідних частинах положення законодавства щодо договорів, елементи яких містяться у Договорі. Відповідно до ст.6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», договір про надання фінансових послуг (крім послуг з торгівлі валютними цінностями та послуг з переказу коштів, якщо відповідні правочини повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення і при проведеш відповідних операцій у суб`єкта первинного фінансового моніторингу не виникає обов`язку здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта згідно із законом) укладається виключно в письмовій формі: 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляд електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, як надає фінансові послуги. У разі якщо договір укладається шляхом приєднання, договір складається з: публічної частини договору та індивідуальної частини договору, підписанням якої клієнт приєднується до договору в цілому. Публічна частина договору про надання фінансових послуг оприлюднюється та повинна бути доступною для ознайомлення клієнтів на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, і надається клієнту за його вибором у спосіб, що дає змогу встановити дату надання, з використанням контактних даних, зазначених клієнтом. Усі редакції публічно частини договору повинні зберігатися на власному веб-сайті особи, які надає фінансові послуги, із зазначенням строку їх дії. Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтями 526 та 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися у встановлений строк та належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Анкета-заява до договору про надання банківських послуг від 15.02.2022 була підписана [PERSON] особисто, Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, додатками до яких є Тарифи та Паспорт споживчого кредиту, підписані відповідачкою шляхом накладення електронного цифрового підпису (а.п.17,50-52,53). Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав, надавши відповідачці кредитні кошти у користування. Розмір заборгованості за кредитом станом на 03.04.2025 складає 66866,71 грн, що складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту) 66866,71 грн, який не спростований відповідачкою, та доведений наявними у справі письмовими доказами, а саме: розрахунком заборгованості станом на 03.04.2025 за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 15.02.2022, укладеного між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] (а.п.12-15). Суд звертає увагу, що даний розрахунок заборгованості, який доданий позивачем до позову, є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів відповідачем, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом, дати нарахування загальної заборгованості за кредитом. Як вбачається зі ст.1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, яким він і скористався, звернувшись з даним позовом до суду (ст.1050 ЦК України). За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що відповідачка [PERSON] належним чином умов договору про надання банківських послуг «Monobank» від 15.02.2022 не виконувала, кредит в установлені строки його повернення не повертала, а тому заборгованість у розмірі 66866,71 грн підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає, оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача у сумі 3028,00 грн. На підставі наведеного та Закону України «Про електронні довірчі послуги», Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про електронну комерцію», ст.526, 530, 549, 629, 1049, 1050, 1052, 1054 ЦК України,

Outcome: approved