Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до [PERSON] із зазначеним позовом; в обґрунтування своєї позиції, посилається на те, що 18 березня 2023 року о 17.25год у напрямку с. Ралівка Самбірського району Львівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Форд», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , порушив правила дорожнього руху та здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження. Відповідно до вироку Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 грудня 2023 року по справі 452/3557/23 відповідача було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України. Таким чином, шкода потерпілому була завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки «Ford», яким керував відповідач; цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. Потерпіла сторона звернулися до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого і надала всі необхідні документи передбачені ст. 35 Закону, в тому числі Заяву про виплату відшкодування. На виконання вироку суду по справі №452/3557/23 від 19 грудня 2023 року позивачем була здійснена регламентна виплата на користь потерпілої сторони у розмірі 256476,6грн; позивач, відшкодувавши потерпілому суму регламентної виплати отримав право вимоги до винуватця ДТП, який не застрахував цивільно-правову відповідальність в розмірі понесених фактичних витрат, в порядку зворотної вимоги (регресу), а тому просять присудити стягнути вказану суму та понесені судові витрати. Відзиву на позов від відповідача до суду не поступало; позивачем подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, не заперечивши проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами і ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, - і, в даному конкретному випадку за наявних у справі доказів за одночасного існування передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України умов ухвалює заочне рішення. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами суд уважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав: Судом установлено, що 18.03.2023 року о 17год. 25хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Ford» між населеними пунктами с. Ралівка та с. Чуква Самбірського району Львівської області перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що знижує увагу, швидкість реакції та унеможливлює належним чином оцінювати дорожню обстановку, в денну пору доби, при природному освітленні, керуючи цим автомобілем марки «Ford» моделі «Focus» із реєстраційним номерним знаком [NUMBER] Республіки Польща, рухався автодорогою місцевого значення між населеними пунктами с. Ралівка та с. Чуква Самбірського району Львівської області у напрямку с. Ралівка Самбірського району Львівської області із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, поза межами населеного пункту, у порушення вимог ст. ст.11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1.2 Розділу 1, п. 1.5 Розділу 1, п.п. «б» п. 2.3 Розділу 2, п.п. «д» п. 2.3 Розділу 2, пп. «а» п. 2.9 Розділу 2, п. 10.1 Розділу 10, п. 11.3 Розділу 11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), а саме: проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, допустив виїзд автомобіля марки «Ford» моделі «Focus» за межі проїзної частини дороги ліворуч, на ліве узбіччя відносно напрямку його руху, де вчинив наїзд на пішохода [PERSON] , який отримав синці в ділянці лівого плечового суглоба та правій гомілці, відкритий перелом обох кісток правої гомілки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки життя в момент спричинення. Як вбачається із вироку Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 грудня 2023 року [PERSON] визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3(трьох) років 10(десяти) місяців, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5(п`ять) років. Цивільний позов [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - задовольнити частково. Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на корись [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 246476,6грн, з яких 67784,2грн - витрати, пов`язані з лікуванням, 178692,4грн - шкода, пов`язана із тимчасовою непрацездатністю. Також стягнуто солідарно з Моторного (транспортного) страхового бюро України та [PERSON] на корись [PERSON] понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 20000грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На час вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Ford» із номерним знаком [NUMBER] під керуванням [PERSON] застрахована не була. Відповідно до положень пункту «а» ч. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Так, з метою отримання відшкодування (регламентної виплати), [PERSON] , який є потерпілим у вказаній ДТП, на підставі ст. ст. 33, 35, п. 41.1 ст. 41 Закону №1961-IV, звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування від 8 вересня 2023 року. На виконання вироку суду по справі №452/3557/23 від 19 грудня 2023 року позивачем була здійснена регламентна виплата на користь потерпілої сторони у розмірі 256476,6грн. Частина 1 статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Також суд враховує правовий висновок Верховного Суду України, який зроблений на засіданні Судової палати у цивільних справах від 16 листопада 2016 року в справі №6-2188цс16, за змістом якого згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання, зазвичай, виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням. Як роз`яснено в п. 26 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України. У зв`язку з тим, що відповідач на час настання ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу). Враховуючи наведене і, оскільки позивачем фактично здійснено регламентну виплату потерпілій стороні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, і така сталася з вини відповідача, як водія транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, такий в добровільному порядку понесені витрати позивачу не компенсував, тому позов слід задовольнити та стягнути в порядку регресу із відповідача в користь позивача понесені ним витрати на виплату страхового відшкодування. Крім того стягненню підлягає документально підтверджені судові витрати, а саме сплачений судовий збір в розмірі 3028грн., що слід присудити стягнути з відповідача на користь позивача згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved