Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. На обґрунтування позову позивач посилається на те, що постановою НКРЕКП від 14 червня 2018 року № 429 йому було видано ліцензію з постачання електричної енергії споживачам, а у відповідності із Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ), затвердженими Постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року, позивач постачає електричну енергію споживачам та виконує функції постачальника універсальних послуг на території Дніпропетровської області. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг опубліковано у засобах масової інформації та розміщено на офіційному веб-сайті https://yasno.com.ua. Відповідно до п. 13 розділу ХVІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Пунктом 1.2.15 ПРРЕЕ передбачено, що для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами. Позивач зазначає, що відповідач в точці продажу електроенергії за адресою: [ADDRESS] є споживачем універсальної послуги та приєднався до діючого договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, шляхом підписання заяви-приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Позивач зазначає, що [PERSON] є власником земельної ділянки 1225081000:04:002:0032, розташованої за адресою: [ADDRESS] з 27 грудня 2019 року, проте не виконує свої обов`язки споживача в частині своєчасної та повної оплати за спожиту ним електричну енергію за вказаною адресою, а тому позивач просить стягнути суму боргу, яка виникла за період з 01 травня 2024 року по 31 січня 2025 року в розмірі 71 116 гривень 56 копійок, а також 3% річних в розмірі 526 гривень 36 копійок та інфляційні втрати в розмірі 1 632 гривні 25 копійок. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Згідно поданої заяви просив розгляд справи проводити без його участі, позов підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.76). Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений в електронному кабінеті, що підтверджується Довідкою про отримання документів в електронному суді (а.с.86,90) та за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 81-82). Відзив на позов не надав. Ухвалою від 17 березня 2026 року постановлено здійснювати заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» є суб`єктом господарювання, який створений у результаті здійснення заходів з відокремлення згідно з пунктом 13 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії». Постановою НКРЕКП від 14 червня 2018 року № 429 ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» видано ліцензію з постачання електричної енергії споживачам. ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» у відповідності із Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року постачає електричну енергію споживачам та виконує функції постачальника універсальних послуг на території Дніпропетровської області. Відповідно до п. 1.2.8. даної постанови, Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил), та укладається в установленому цими Правилами порядку. Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» було опубліковано договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг в засобах масової інформації (Вісті Придніпров`я), а також розміщено на офіційному веб-сайті https://yasno.com.ua. Відповідно до п. 13 розділу ХVІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом підписання заяви-приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (а.с.56-57). Відповідач згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 197933823 від 28 січня 2020 року є власником земельної ділянки з кадастровим номером 1225081000:04:002:0032 на підставі купівлі-продажу від 27 грудня 2019 року № 120 (а.с.66), а згідно топографо-геодезичної зйомки місцезнаходження і розташування земельної ділянки з кадастровим номером 1225081000:04:002:0032 адреса такої ділянки: с. Кам`яно-Зубилівка, вул. Дніпровська, буд. 9, Башмачанська сільська рада Солонянський район Дніпропетровська область (а.с.67). Відповідно до п. 13 розділу ХVІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Пунктом 1.2.15 ПРРЕЕ передбачено, що для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами. Судом встановлено, що відповідач є споживачем електроенергії за вказаною адресою у зв`язку з приєднанням до публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги, оскільки підписав заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та продовжив споживати електричну енергію за адресою: [ADDRESS] (а.с.56-57). Згідно пунктів 4.3, 4.13, 5.1.2.30 ПРРЕЕ, обсяги споживання електричної енергії підтверджуються адміністратором комерційного обліку, функції якого, згідно п. 10 постанови НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року виконує відповідний оператор систем розподілу. Таке твердження Кореспондується з п 2.5.4 Розділу II, 12.4.4 Розділу XII Перехідні положення Кодексу Комерційного обліку електричної енергії, затверджений Постановою НКРЕКП № 311 від 14 березня 2018 року. Отже, виходячи із зазначеного, з дня набрання чинності Законом України «Про ринок електричної енергії», підтверджує обсяги спожитої електричної енергії саме оператор систем розподілу. Судом з`ясовано, що згідно розрахунку боргу (а.с.47) за адресою: [ADDRESS] за період з 01 травня 2024 року по 31 січня 2025 року було нараховано 35 527 кВт/год по особовому рахунку № [NUMBER] та розраховано розмір заборгованості в сумі 71 116 гривень 56 копійок. Згідно наданих позивачем розрахунків (а.с.47-54) заборгованість за спожиту електроенергію за період з 01 травня 2024 року по 31 січня 2025 року складає 71 116 гривень 56 копійок, а також позивачем нараховано 3% річних в розмірі 526 гривень 36 копійок та інфляційні втрати в розмірі 1 632 гривні 25 копійок. Докази про погашення такої заборгованості відсутні. Оскільки факт споживання електричної енергії в точці її продажу за адресою: [ADDRESS] підтверджено матеріалами справи, тому суд вважає, що відповідач є споживачем електричної енергії відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ), затвердженими Постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року. Письмові звернення про відключення об`єкту і наміру розірвати публічний договір в матеріалах справи відсутні, тому суд вважає, що споживач продовжує споживати електричну енергію, яка постачається на об`єкт, згідно умов договору. Відповідно до п.2.1 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. У пп.1 п.6.2. Договору зазначається, що Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг, згідно з умовами цього Договору. Згідно п. 5.10 договору, оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем. Умови надання універсальних послуг споживачу визначаються комерційною пропозицією постачальника універсальних послуг, яка є додатком 3 до цього Договору (п. 3.1. Договору). В розділі «Термін оплати» Комерційної пропозиції зазначено, що: розрахунковий період становить один місяць, а саме: з 01 числа розрахункового місяця по останній день розрахункового місяця. Оплата рахунка Постачальника за Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не більше ніж 10 робочих днів від дати його отримання Споживачем, однак не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Зазначений пункт Комерційної пропозиції «Побутова» кореспондується з пунктом 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії. Відповідач за період з 01 травня 2024 року по 31 січня 2025 року своєчасно за спожиту електроенергію оплату не здійснював, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 71 116 гривень 56 копійок; 3% річних в розмірі 526 гривень 36 копійок; інфляційні втрати в розмірі 1 632 гривні 25 копійок, а всього 73 275 гривень 17 копійок. Згідно ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 ст. 627 ЦК України закріплює, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що послуги, які спрямовані на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням є комунальними послугами. Фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу є споживачем. У відповідності з п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором чи законом. Правовідносини з приводу надання та споживання житлово-комунальних послуг передбачають наявність обов`язкових суб`єктів, зокрема, виконавця комунальних послуг а також споживача таких послуг. За змістом п. п.2, 6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно до вимог п. 4 ст. 319 ЦК України - власність зобов`язує. Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що відповідач, порушивши зобов`язання по умовах договору, має заборгованість перед ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» за спожиту електричну енергію на загальну суму 73 275 гривень 17 копійок, яка жодними належними та допустимими доказами не спростована відповідачем, а тому підлягає стягненню на користь позивача. На підставі викладеного, суд оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності вважає, що існують підстави для повного задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 3 028 гривень 00 копійок, сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а.с. 6).

Outcome: approved