Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

18 лютого 2026 року представник заявника адвокат Попівняк Назар Михайлович, який діє в інтересах [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зацікавлена особа Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, код ЄДРПОУ 13814885 звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт належності диплому № [NUMBER] від 15.07.1982 року, виданого на ім`я [PERSON] та трудової книжки серії [NUMBER] , виданої на ім`я [PERSON] [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що [PERSON] , [INFO] , після досягнення нею пенсійного віку, звернулась до пенсійного фонду із заявою про призначення їй пенсії за віком. 25.12.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №134650041473 заявнику у зв`язку з тим, що до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1980 по 14.07.1982 відповідно до трудової книжки від 09.08.1982, оскільки зазначене у дипломі та трудовій книжці дошлюбне прізвище « [PERSON] » не відповідає дошлюбному прізвищу зазначеному в свідоцтві про укладення шлюбу « [PERSON] ». Вважає, що різниця у написанні дошлюбного прізвища заявниці позбавляє її права на оформлення пенсії, а тому змушена звернутися до суду за захистом свого права. Просить заяву задовольнити. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2026 р. справа № 466/1245/26 передана судді Невойту П.С. Ухвалою від 26.02.2026 суддя прийняв заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. В судове засідання заявник не прибула, однак 19.03.2026 року подала письмову заяву у якій просить слухати справу у її відсутності, заяву підтримує, просить встановити факт належності їй правовстановлюючих документів. 19.03.2026 року представника заінтересованої особи, заступником начальника юридичного управління Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області О.Вандзьо виготовлене письмове пояснення, яке просили взяти до відома при ухваленні рішення. Пояснення мотивовані тим, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягаєа загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого облікуа за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що [PERSON] , народилася [INFO] у місті Прокопівськ, Кемеровської області, СРСР, що стверджується копією свідоцтва про народження, виданого 30.01.1963 р. серія [NUMBER] /арк. спр. 8/. Після реєстрації шлюбу із [PERSON] , [INFO] , її прізвище було змінено із « [PERSON] » на « [PERSON] » /арк. спр. 7/. Як вбачається з копій трудової книжки від 09.08.1982 р. серії [NUMBER] та диплому від 15.07.1982 р. серії № [NUMBER] , прізвище заявниці вказано - « [PERSON] » та « [PERSON] » /арк. спр. 9-15/. З Рішення про відмову у призначенні пенсії від 25.12.2025 р. №134650041473 вбачається, що після перевірки наданих документів, заявницю повідомили про відсутність необхідного трудового стажу, оскільки існують розбіжності в написанні її прізвища в поданих документах, отже такі не взяті до уваги /арк. спр. 16-17/. Відповідно до статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про становлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно положень п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підтвердження своїх вимог щодо неправильного перекладу прізвища з російської мови на українську заявника, заявницею надано докази, які суд дослідив, а саме копії: - паспорта гр. [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданий Шевченківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 05.03.1996 р. /арк. спр. 5/; - довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 05.03.2001 р. /арк. спр. 6/; - копію свідоцтва про народження виданого 30.01.1963 серія [NUMBER] /арк. спр. 8/. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. У постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. З долучених документів вбачається, що [PERSON] є однією і тією ж особою що [PERSON] , [INFO] РНОКПП - [NUMBER] , котра зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Однак, при оформленні документів, а саме: трудової книжки від 09.08.1982 р. серії [NUMBER] та диплому від 15.07.1982 р. серії № [NUMBER] , була допущена помилка у прізвищі даної особи - [PERSON] , що необхідно було встановити. Встановлення даного факту, який ніким не оспорюється і не спростовується має для заявника юридичне значення, оскільки від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення її особистих чи майнових прав, зокрема для оформлення пенсії. Підстав для відмови в задоволенні заяви про встановлення факту належності документів суд не вбачає.

Outcome: approved