Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. Представник АТ «СЕНС БАНК» звернувся до з позовною заявою до [PERSON] , в якій просив стягнути з відповідача на користь АТ «СЕНС БАНК» 170076.96 грн. та судові витрати. У поданому до суду позові позивач зазначив, що 25.11.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] була укладена угода про надання споживчого кредиту № 631914255. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів ПАТ «Альфа-Банк» затверджено рішенням про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», запис про зміну найменування позивача внесено до ЄДРЮО, ФОП та громадських формувань 30.11.2022 року. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 10.04.2025 року має заборгованість 170076.96 грн. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 631914255 в розмірі 170076.96 грн. та судові витрати. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. 20.10.2025 представником відповідача подано відзив на позов, в якому відповідач позов не визнав з таких підстав. Згідно досудової вимоги, яка додається до позовної заяви, - «Станом на дату 21.04.2025 року загальна сума заборгованості становить 171213,66 UAH. АТ «Сенс Банк» вимагає від Вас протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги Банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов Кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання, достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме: 171213,66 UAH. Отже, виникає питання в різних сумах, які зазначені в досудовій вимозі та позовній заяві до суду. Також в досудовій вимозі мова йде про нараховану комісію, проте в позовній заяві про це мови не йде. Крім того, в матеріалах справи відсутній деталізований розрахунок заборгованості, на підставі якого виникла саме та сума заборгованості, про стягнення якого звернувся до суду Позивач. Не зрозумілим є природа виникнення суми заборгованості, а також правильності її нарахування Позивачем. Виписка ж по рахунку, що додана до позовної заяви - відображає саме рух коштів. Як вбачається з позовної заяви, ще 21.04.2025 року Позивач скористався своїм правом згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України та звернувся до Відповідача з Досудовою вимогою погасити достроково в повному обсязі зобов`язання за Кредитним договором № 631914255, який було укладено 25.11.2021 р. Слід виходити з того, що після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором. Отже, як вбачається із матеріалів справи, змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором. Таким чином, після пред`явлення досудової вимоги - Позивач не міг такі проценти нараховувати. Однак, враховуючи відсутність розрахунку заборгованості за кредитним договором, перевірити правильність нарахування розміру - не є можливим, у зв`язку з чим - позовні вимоги необгрунтовані.Крім того, Відповідач не погоджується з заявленими витратами позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 13950,00 грн., враховуючи також клопотання представника Позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засідання без повідомлення сторін та без участі представника позивача, за наявними у справі матеріалами. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові зазначив про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала за обставинами, вказаними у відзиві на позов. ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.09.2025 року відкрито провадження по справі, ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасникам справи встановлено строк для подачі заяв по суті справи. ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. 25.11.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії із наступними основними умовами: тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту «RED», мета кредиту для особистих потреб; ліміт кредитної лінії у розмірі 200000,00 грн; процентна ставка 39,99% річних; тип процентної ставки фіксована; тип картки MasterCard Debit World строком дії 5-ть років; порядок повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн. Власним підписом Позичальник підтвердив, що він ознайомлений зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; інформацією про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту, надану виходячи із обраних умов кредитування; а також, що він отримав всі пояснення, необхідні для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за договором. Для ідентифікації в обліковій системі Банку Угоді було присвоєно № 631914255. Сторони також узгодили, що всі відносини між Позичальником та Банком, що не врегульовані Угодою, регулюються Договором про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов Договору, додатково до тих, що вказані в Угоді, і є невід`ємною частиною Угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті Банку: www.alfabank.ua (архівна версія Договору, яка була чинною на дату укладення сторонами Угоди, розміщена за посиланням: https://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi та є публічно доступною). [PERSON] отримала кредит, що підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] . 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішенням про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», запис про зміну найменування позивача внесено до ЄДРЮО, ФОП та громадських формувань 30.11.2022 року. Відповідно до поданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 631914255 від 25.11.2021, судом встановлено, що станом на 10.04.2025 загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить 170076,96 грн., з яких: 102184,75 грн прострочене тіло кредиту, 67749,47 грн відсотки за користування кредитом, 142,74 грн.- Овердрафт (несанкціонована заборгованість). V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. У відповідності з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Частиною другою статті 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи пропозицію банку відповідач визнає та погоджується на запропоновані банком умови користування послугами банку. Дія договору також підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використанням нею кредитних коштів, що повністю узгоджується з частиною 2 статті 642 ЦК України, відповідно до якої особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Статтею 207 ЦК України не передбачено вичерпного переліку таких документів, тому окрім листів та телеграм можуть використовуватися інші засоби зв`язку, наприклад електронний або інші інтернет/sms-ресурси. Судом встановлено, що банк відкрив відповідачу картковий рахунок, видав кредитну картку та здійснював їх обслуговування. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, але платежі на погашення заборгованості вносив нерегулярно і не в повному обсязі внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 170076.96 грн. Відповідно до положень статті 1069 ЦК України права і обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунку, визначаються положеннями про позику і кредит (параграфи 1, 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За приписом частини 2 статті 1050 ЦК України прострочення позичальником повернення чергової частини позики (кредиту) кореспондує праву позикодавця (кредитодавця) вимагати дострокового повернення частини позики (кредиту), що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Твердження представника відповідача з приводу різниці в сумах, що зазначені в досудовій вимозі та позовній заяві, не впливають на висновки суду, оскільки позивачем надано детальний розрахунок заборгованості за кредитом та відповідач свого контррозрахунку не надала. Щодо незрозумілості природи виникнення суми заборгованості та правильності її нарахування, то як зазначалось вище позивачем було надано розрахунок заборгованості. Доводи представника відповідача щодо зміни строку виконання зобов`язання за кредитним договором не приймаються судом до уваги, оскільки як вбачається з того ж розрахунку заборгованості, нарахування суми боргу здійснювалось до 10.04.2025 року, тобто після пред`явлення вимоги до позичальника банком проценти не нараховувались. Отже, зважаючи на те, що позичальник [PERSON] , не виконала грошові зобов`язання за кредитним договором, порушені права кредитодавця АТ «Сенс Банк» підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості. Крім цього, відповідно до положень п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджуються договором про надання послуг від 28.01.2025 року № 1006, копією довіреності на адвоката Гірчака А.М. Суд враховує, що при визначенні суми відшкодування витрат за надання правничої допомоги суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Крім того, слід зазначити, що відповідно до постанови Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20, з 15.12.2017 імплементовано нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Тобто, факт оплати таких послуг не є обов`язковою передумовою можливості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у разі якщо стороною, на користь якої ухвалено рішення суду, подано необхідні докази, які підтверджують надання відповідних послуг щодо розгляду конкретної судової справи Аналогічний підхід застосовує і ЄСПЛ. Так, у рішенні по справі «Бєлоусов проти України» (Заява № 4494/07) ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, необхідно розглядати як фактично понесені: «115. Суд зазначає, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Як видно з матеріалів справи, п. Бущенко представляв заявника протягом провадження у Суді, отже, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними». Отже, на підставі наведеного, враховуючи клопотання представника відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню до 8 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial