Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся у суду із позовом про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а також витрат на правову допомогу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що знаходився у трудових відносинах з ДСП "Північна Пуща" та з 05.02.2024 року був звільнений у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників. Під час трудових відносин йому була нарахована, але при звільнені не виплачена заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати, після утримання податків та військового збору сума до сплати склала 56 118,84 грн. Крім того, вважає, що відповідач зобов`язаний виплатити йому середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців, а тому сума такого розрахунку за період з 06.02.2024 року по 03.05.2024 року становить 67 726,89 грн. Ухвалою судді Баранівського районного суду Житомирської області Самойленко Л.М. від 03.06.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 28.06.2024 року відповідач надіслав відзив на позовну заяву, в якому вказано наступне. ДСП "Північна Пуща" створене з метою збереження, відтворення та національного використання існуючих природних комплексів та їх окремих компонентів у зоні відчуження і віднесеній частини зони безумовного (обов`язкового) відселення, забезпечення наукових досліджень, відтворення біологічного розмаїття, забезпечення догляду за лісами шляхом реалізації спеціалізованих заходів радіаційного, протипожежного та санітарного захисту, спрямованого на запобігання винесенню радіоактивних відходів за межі зони відчуження. Є державним підприємством та передано до сфери управління Державного агентства України з управління зоною відчуження. Господарська діяльність підприємства здійснюється відповідно до державних програм, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету за бюджетною програмою «КПКВК 2708110 «Підтримка екологічно безпечного стану у зонах відчуження і безумовного (обов`язкового) відселення». В рамках реалізації зазначеної програми підприємство щорічно отримує фінансування з Державного бюджету України за вищезгаданою бюджетною програмою. Внаслідок військової агресії зс рф проти України ДСП "Північна Пуща" зазнало значних збитків, зокрема, під час окупації було знищено матеріально-технічну базу підприємства, викрадено та знищено всю офісну оргтехніку, допоміжне обладнання, транспортні засоби тощо. Підприємству були спричинені збитки в особливо великих розмірах, зокрема, розмір втрат лісогосподарського виробництва складає 5 224 450 000 грн. Вартість втраченої виготовленої деревини за результатами проведеної інвентаризації лісопродукції 2 369 608,1 грн. Площа лісової ділянки, на якій не проведена заготівля деревини у зв`язку з окупацією зони відчуження у 2022 році складає 65,2 га не заготовленої деревини. Таким чином недоотриманий дохід від проведення рубок лісу складає 28 905 790,33 грн. Крім того, розмір збитків основних засобів складає 21 051 709,3 грн. За цими фактами проводяться досудові розслідування у кримінальних провадженнях. Таким чином відповідач вважає, що ДСП "Північна Пуща" звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків розрахунку при звільненні, оскільки вони пропущені внаслідок бойових дій. Зважаючи на викладене, ДСП "Північна Пуща" не визнає позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Одночасно, відповідач, посилаючись на правові висновки Верховного Суду у справах: № 761/9584/15 (постанова від 26.06.2019), № 165/622/20 (постанова від 20.05.2021), вказував, що виходячи з мотивів про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України. Враховуючи викладене, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. 05.09.2024 року представником відповідача Гавриловою І.А. надіслано письмові пояснення, які за змістом подібні до відзиву на позовну заяву. Письмові пояснення також містять інформацію про те, що на момент подачі цих пояснень ДСП "Північна Пуща" є боржником у зведеному виконавчому провадженні щодо 71 виконавчого документу, переважна більшість яких стосується стягнення заборгованості по заробітній платі. Внаслідок виконавчих дій на кошти підприємства та все рухоме й нерухоме майно накладено арешти. В той же час підприємство докладає всіх можливих зусиль для погашення грошових зобов`язань, зокрема, 44 виконавчих провадження, відкритих з 15.11.2022 року по 13.11.2023 років були завершені. З виконавчих проваджень. відкритих у 2024 році, завершено 47, проте 80 залишаються відкритими. Бюджет підприємства на даний час прибутку не має. Збитки підприємству в особливо великих розмірах були завдані під час окупації рф території, де розташоване підприємство. Перелічені обставини вказують на відсутність вини ДСП "Північна Пуща" у порушенні зобов`язання щодо строків оплати праці. Адміністрація підприємства намагається виконувати свої зобов`язання щодо першочерговості сплати заробітної плати працівникам. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то представник відповідача вказувала, що позивачем не подано доказів обґрунтованості, співмірності та реальності витрат у розмірі 10000 грн, Крім того, вказана справа не може вважатися складною, тому правова допомога об`єктивно не вимагала великої кількості часу для формування правової позиції, аналізу законодавства та документів, підготовки позовної заяви чи інших процесуальних документів, зміст позовної заяви є невеликим за обсягом інформації, типовий та формальний. Також у судові засідання представник позивача не з`являвся, просив розглядати справу без його участі. Отже, обґрунтованим розміром витрат позивача на правничу допомогу відповідач вважав 2000 грн. Представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог [PERSON] до відповідача в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити. У разі ухвалення рішення про задоволення позову, зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 2000 грн, а також зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 2000 грн. Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 18.12.2024 року головуючим суддею у справі визначено суддю Бєлкіну Д.С. Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 21.01.2025 року матеріали цивільної справи №273/1033/24 були передані до Господарського суду Київської області. Ухвалою судді Господарського суду Київської області від 07.03.2025 року матеріали цивільної справи №273/1033/24 направлені до Баранівського районного суду Житомирської області , оскільки провадження по справі про банкрутство ДСП "Північна Пуща" закрито. Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 14.04.2025 року справу прийнято до провадження судді та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 11.02.2026 року підготовче судове засідання по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, представник позивача адвокат Прибора П.І. направив до суду заяву, в якій просив слухати справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив слухати справу у відсутність представника, просиві відмовити у позові в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач перебував із відповідачем у трудових відносинах та на підставі наказу №63-ОС від 18.01.2024 року був звільнений у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників 05.02.2024 року, що підтверджується записами в трудовій книжці [PERSON] та копією самого наказу (а.с.13-16,17). Згідно з довідкою №71 від 25.03.2024 року, виданою ДСП "Північна Пуща", станом на 01.03.2024 року сума заборгованості по невиплаченій заробітній платі позивача складає 56 118,84 грн (а.с.24). Згідно з довідкою про розмір середнього заробітку, період розрахунку з 01.12.2023 по 31.01.2024, середньоденна заробітна плата складає 778,47 грн. (а.с.26). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як передбачено ч. 1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Крім того, частиною 1 ст. 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Всупереч зазначеним вище вимогам Закону та у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з виплати заробітної плати відповідачем утворилася заборгованість перед позивачем з виплати заробітної плати. За таких обставин, встановлені порушення прав та інтересів позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з ДСП "Північна Пуща" на користь позивача заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Сума заборгованості по заробітній платі відповідачем не заперечується, контррозрахунку заборгованості відповідачем суду не надано, відтак, сума заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі, з огляду на що позовні вимоги в частині стягнення нарахованої, але не впплаченої заробітної плати підлягають задоволенню. Також, відповідно до наданого відповідачем розрахунку середнього заробітку, середньоденна заробітна плата позивача становить 778,47 грн. Як зазначено в ч. 1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Тому, враховуючи зазначені вимоги, середній заробіток позивача за період з 06.02.2024 по 03.05.2024 включно склав в сумі 67 726,89 грн. (87 робочих днів х 778,47грн.). Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/9584/15-ц від 26.06.2019 суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми (позиція Верховного Суду України, висловлена у постанові від 27.04.2016 у справі № 6-113цс16; висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц щодо відступлення від частини висновків Верховного Суду України, наведених у постанові від 27.04.2016 у справі № 6-113цс16). Суд враховує, що загальновідомим фактом є зменшення економічної активності суб`єктів підприємницької діяльності внаслідок збройної агресії іншої держави. Обрахований судом середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 67726,89 грн. є неспівмірним із окладом працівника та загальною сумою боргу у розмірі 56118,84 грн. Крім того, така неспівмірність, може також суттєво погіршити економічну активність відповідача та унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам. Таким чином, з огляду на фінансове становище підприємства, суд із врахуванням справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця приходить висновку визначити розмір середнього заробітку за затримку розрахунку у розмірі 30 % від загальної заборгованості суми стягнення середнього заробітку, а саме 16 835,65 грн. (56118,84 грн. х 30 %). Що стосується відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то суд виходив із такого. Відповідно до статей 137 та 141 ЦПК України за результатами розгляду справи сплачені позивачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ордерів від 19.03.2024 року та від 03.05.2024 року адвокат Прибора П.І. надає правову допомогу [PERSON] (а.с.22, 29). Згідно позовної заяви, очікувані витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. Проте, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивачем документів не надано. Відповідно до ч. 6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник відповідача оспорювала вартість правничої допомоги та просила зменшити розмір відшкодування до 2000 грн, вказуючи на неспівмірність складності позовної заяви розміру очікуваної правової допомоги. Судом при вирішенні питання про відшкодування витрат на правничу допомогу взято до уваги те, що позивачем не подано доказів обгрунтованості, співмірності та реальності витрат у розмірі 10000 грн. Крім того, вказана справа не є складною з огляду на зміст позовної заяви, який є невеликим за обсягом інформації, типовий та формальний, тому правова допомога об`єктивно не вимагала великої кількості часу для формування правової позиції, аналізу законодавства та документів, підготовки позовної заяви чи інших процесуальних документів, також суд враховує, що представник позивача у судові не з`являвся, надсилаючи клопотання про розгляд справи без його участі. Представник відповідача просив зменшити розмір відшкодування витрат на правничу допомогу до 2000 грн. Зважаючи на викладене вище, суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України, вважає обгрунтованим розміром витрат позивача на правничу допомогу 2000 грн, які підлягають стягненню з відповідача. За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено звільнення від сплати судового збору позивачів у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Враховуючи викладене, а також часткове задоволення позовних вимог, сума судового збору, яка підлягає до сплати відповідачем на користь держави, становить 1878,34 грн. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше, ніж за один місяць.

Outcome: partial