Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

У грудні 2025 року ТОВ «КАРДСЕРВІС» в особі представника Ушакевич М.П. звернулось до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості та судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.04.2021 року між ТОВ «КАРДСЕРВІС» та [PERSON] укладено кредитний договір № 210412-070, відповідно до умов якого позичальнику наданий кредит у рамках кредитної лінії у розмірі 7 094,80 грн., на умовах строковості, зворотності, платності. ТОВ «КАРДСЕРВІС» взяті на себе зобов`язання виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, однак відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, унаслідок чого станом на 10.12.2025 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 14 106,70 грн. Позивач звернувся із досудовою вимогою про стягнення заборгованості до відповідачки, однак станом на дату звернення до суду з даним позовом заборгованість не погашена. У зв`язку з викладеним представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді від 29.12.2025 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в позовній заяві виклав клопотання про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, хоча була належним чином повідомленою про місце, дату та час судового засідання, заяви про розгляд справи за її відсутності, відзиву на позов до суду не подала. Отже, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, відповідачка не з`явилася в судове засідання та не повідомила про причини неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 12.04.2021 між ТОВ «КАРДСЕРВІС» та [PERSON] був Договір № 210412-070, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у рамках кредитної лінії у розмірі 7 094,80 грн. Кредит надається позичальнику шляхом оплати товарів/послуг, що купуються позичальником за рахунок кредитної лінії у продавця ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН». Згідно з п.п. 2.1, 2.2, 2.3 п. 2 кредитного договору, строк дії договору становить з 12.04.2021 року по 12.01.2022 року; кредит надається по продукту 10 платежів; позичальник зобов`язується повернути кредит та здійснити плату за його користування до 12.01.2022 року, але у будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Згідно з п.п. 4.1, 4.2 п. 4 кредитного договору, за користування кредитом позичальник виплачує кредитодавцю проценти, зазначені у Графіку платежів; щомісячна плата за користування кредитом нараховується у вигляді процентів за кожен місяць користування кредитом; реальна річна процентна ставка становить 112,92 відсотків річних. До укладення кредитного договору відповідачу була надана інформація про усі істотні умови кредитування у вигляді паспорта споживчого кредиту, який містить підпис відповідача. Із графіку платежів за договором № 210412-070 убачається, що загальна вартість кредиту складає 10 829,30 грн. та включає в себе загальний розмір кредиту 7 094,80 грн. та плату за користування кредитом (загальні витрати за кредитом) 3 734,50 грн. Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором № 210412-070 від 10.12.2025 року, заборгованість за даним кредитним договором перед ТОВ «КАРДСЕРВІС» станом на 10.12.2025 року (включно) складає 14 106,70 грн. та складається з такого: прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 6 637,70 грн.; прострочена заборгованість за процентами у розмірі 7 469 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом ст.ст. 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 652ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В силу ч. 1 ст.638ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору. З розрахунку заборгованості (виписка з особового рахунка) вбачається, що позивачем відбулося нарахування відсотків в розмірі 7 469 грн., але не вказано за який період та доказів того, що відповідач ініціював продовження строку кредитування суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками у сумі 7 469 грн., при цьому Графік платежів за Договором № 210412-070 містить чітку плату за користування кредитом 3 734,50 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Тобто, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18, п.п. 53, 53) та від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (п. 6.19). Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Відповідна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16. Підтверджень пролонгації позивачем не надано, натомість Договір № 210412-070 від 12.04.2021 року містить чіткий строк користування кредитом з 12.04.2021 року до 12.01.2022 року. Таким чином, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача до відповідача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсоткам підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача підлягає прострочена сума заборгованості в розмірі 6 637,70 грн. та заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 3 734,50 грн., що разом становить 10 372,20 грн. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. При вирішенні питання про відшкодування позивачеві понесених витрат на правову допомогу в загальній сумі 7 000 грн. суд виходить з такого. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд врахував складність справи, а саме те, що вона є типовою, перелік наданих послуг, час, необхідний для складання позовної заяви, розгляд справи без участі представника, а тому визначає вартість юридичних послуг в розмірі 3 000 грн., що відповідає критеріям розумності та співмірності. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивача суму судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1 781,11 грн.

Outcome: partial