Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

ТОВ "ФК "ЄАПБ"звернулося до суду з позовом, в якому вказує, що 19.07.2024 ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8099560. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений в п. 10 кредитного договору, адреса, реквізити та підписи сторін. 17.07.2025 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу № 17072025, відповідно до умов якого ТОВ "Авентус Україна" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "Авентус Україна" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 2 від 17.07.2025 до договору факторингу №17072025 від 17.07.2025, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 32366,22 грн, з яких: 6387,94 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11498,28 грн - сума заборгованості за відсотками, 14480,00 грн - сума за пенею, штрафами. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 17.07.2025 позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "ЄАПБ" за кредитним договором № 8099560 в розмірі 32366,22 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором № 8099560 від 19.07.2024 в розмірі 32366,22 грн, з яких: 6387,94 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11498,28 грн - сума заборгованості за відсотками, 14480,00 грн - сума за пенею, штрафами та судові витрати. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 12.02.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви заявив клопотання, в якому просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи був належно повідомлений в силу приписів ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки його зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи невідоме. Відзив до суду не надходив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Судом встановлено, що 19.07.2024 [PERSON] ознайомився з паспортом кредиту, підписавши його електронним підписом ZY4828 (а.с.18-19). Цього ж дня електронним підписом C3929 [PERSON] підписав інформаційне повідомлення споживача (а.с.20). 19.07.2024 між [PERSON] та ТОВ "Авентус Україна" укладено договір про надання споживчого кредиту № 8099560 (а.с.7-16), який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором - С3929, згідно з яким відповідачу надано кредит в розмірі 8000,00 гривень. Тип кредиту - кредит (п.1.3), строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів (п.1.4). Тип процентної ставки - фіксована (п.1.5). Стандартна процентна ставка становить 1,5% в дені і застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору (п.1.5.1). Знижена процентна ставка 0,01 % в день (п.1.5.2). Загальні витрати на дену укладання договору складають (п.1.8): за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 43200,00 грн (п.1.8.1); за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 39624,00 грн (п.1.8.2). Орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладання договору складає (п.1.9): за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 9089,90 % (п.1.9.1); за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 3243,21 % (п.1.9.2). Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає (п.1.10): за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 51200,00 грн (п.1.10.1); за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 47624,00 грн (п.1.10.2). Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (п.2.1). ТОВ "Авентус Україна" умови договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві [PERSON] кредит у розмірі 8000 грн, що підтверджується повідомленням ТОВ "ПЕЙТЕК" від 22.07.2025 № 20250722-1.1 (а.с.29). Відповідач [PERSON] умови договору не виконував у зв`язку із чим має заборгованість за кредитним договором № 8099560 від 19.07.2024 у розмірі 32366,22 грн, що стверджується інформацією за укладеним договором складеним директором ТОВ "Авентус Україна" (а.с.21-28). 17.07.2025 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу № 17072025 (а.с.30-34), відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту №8099560 від 19.07.2024. Відповідно до реєстру боржників №2 до договору факторингу №17072025 від 17.07.2025 (а.с.36) позивач набув права вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту №8099560 від 19.07.2024 у розмірі 32366,22 грн, з яких: 6387,94 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11498,28 грн - сума заборгованості за відсотками, 14480,00 грн - сума заборгованості за пенею, штрафами. До цього часу вказане зобов`язання не виконано. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи положення вказаних статей, ТОВ "ФК "ЄАПБ"є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] . У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування. Водночас суд зазначає, що [PERSON] відзиву на позовну заяву, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини першої статті 274 ЦПК України), не подав, як і жодних доказів на спростування факту укладення договору, використання кредитних коштів чи розміру заборгованості. Разом з тим подані позивачем докази підтверджують, що [PERSON] уклав договір про надання споживчого кредиту № 8099560 від 19.07.2024,отримав кредит, користувався кредитними коштами й допустив прострочення виконання грошового зобов`язання. Крім того, з інформації за укладеним договором № 8099560 від 19.07.2024 вбачається, що [PERSON] здійснював погашення кредитної заборгованості, що свідчить про визнання ним боргу за договором і обов`язків, які виникли з цього договору. Суд, перевіривши розрахунок заборгованості, дійшов висновку, що позивачем підтверджено заборгованість відповідача у розмірі 17886,22 грн, яка складається із: 6387,97 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11498,28 грн - сума заборгованості за відсотками, тому в цій частині позов підлягає до задоволення. Щодо вимоги про стягнення з відповідача неустойки в сумі 14480,00 грн. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відповідно до якого в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Отже, встановивши всі фактичні обставини справи, дослідивши кожний доказ з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, та сукупність доказів з точки зору їх достатності, надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 1673,33 грн (17886,22*3028/32366,22).

Outcome: approved