Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: державний нотаріус Другої Мукачівської державної нотаріальної контори Шпеник М.Ю. про усунення від права на спадкування. Позов мотивований тим, що 03.09.2013 року [PERSON] , [INFO] , склала заповіт, відповідно до якого усе своє майно заповіла своїй онучці [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла, після смерті якої відкрилася спадщина на будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . 03.02.2015 року позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак позивачу стало відомо, що на вказане майно також претендує син померлої відповідач [PERSON] , якому належить обов`язкова частка у майні, оскільки на момент смерті спадодавця він був особою з інвалідністю. Представник позивача вважає, що відповідач підлягає усуненню від права на спадкування виходячи з наступного. На день смерті [PERSON] у будинку [ADDRESS] , був зареєстрований її син [PERSON] , який фактично мешкав за іншою адресою з 1991 року. Близько 30 років тому [PERSON] виїхав за кордон на постійне місце проживання, пізніше повернувся в Україну, але місце свого проживання ніколи не повідомляв. За весь цей час відповідач жодного разу не приїзджав додому, не навідував матір, не цікавився її здоров`ям, не піклувався про умови її проживання та матеріальне забезпечення. З 2007 року по день смерті [PERSON] проживала з позивачем, перебувала на її повному утриманні, допомагала із лікуванням, здійснювала догляд, оплачувала комунальні послуги, придбавала продукти харчування, одяг. Після смерті [PERSON] позивач також здійснила поховання своєї бабусі. У свою чергу, відповідач [PERSON] не цікавився життям та здоров`ям своєї матері, не телефонував їй та її не навідував. Таким чином, представник позивача вважає, що відповідач повністю самоусунувся від здійснення догляду за своєю матір`ю, а тому звернувся до суду із позовом в якому просить суд усунути його від права на спадкування за померлою матір`ю [PERSON] . Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.10.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у порядку загального позовного провадження. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У свою чергу, відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов та просив суд його задовольнити з підстав зазначених в ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Третя особа, державний нотаріус Другої Мукачівської державної нотаріальної контори Шпеник М.Ю. в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Другої Мукачівської державної нотаріальної контори, задоволення позовних вимог залишає на розсуду суду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є дочкою померлої, мати позивача та сестрою відповідача. Вона сама доглядала за матір`ю, викликала лікаря, купляла ліки тощо. Натомість, брат нічого не допомагав, у 1991 року виїхав з с.Бабичів та спочатку проживав в м.Ужгороді. Згодом був на похороні матері, однак також нічого не допомагав з похованням. Їй відомо, що її брат, тобто відповідач хворів і має групу інвалідності, однак яку саме не знає. Свідок [PERSON] в судовому засідання показала, що вона є сусідкою позивача. [PERSON] вона також знала і померла остання 10 років тому. Останні роки бабуся проживала у своєї дочки, була неходяча і потребувала сторонньої допомоги. Сім`я позивачів таку допомогу надавали, а [PERSON] ні. Приїхав син тільки на похорон матері. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є сусідкою позивача. Останні дні свого житятя [PERSON] , хворіла, втратила память, була не ходяча. Отримувала пенсію та сплачувала комунальні послуги. У свою чергу, сина [PERSON] давно не бачила, він матері не допомагав і не пам`ятає чи був він на похороні матері. Заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справу доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 26.04.2012 року, [PERSON] народилася [INFO] в с.Бабичі Мукачівського району Закарпатської області (а.с. 14). Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00037626482 від 25.11.2022 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 29.03.2012 року, пісдя чого [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , актовий запис №69 (а.с. 15). Відповідно до повторного Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.07.2022 року батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] і [PERSON] (а.с. 17). Із Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.12.2014 року [PERSON] померла [INFO] (а.с. 18). Згідно Заповіту від 03.09.2013 року [PERSON] зробила заповітне розпорядження: все своє майно, яке буде їй належати на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що за законом вона буде мати заповіла [PERSON] (а.с. 19). В матеріалах справи міститься Заява [PERSON] про прийняття спадщини по заповіту від 03.02.2015 року, Довідка виконкому Бабичівської сільської ради Мукачівського району №02-25/168 від 06.10.2016 року з якої вбачається, що на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в її будинку за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований її син [PERSON] , [INFO] , Довідка до акта медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0576489, Свідоцтво про право власності житлового будинку № [NUMBER] від 31.03.2014 року та земельної ділянки №17791280 від 14.02.2014 року, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №440788562 від 25.08.2025 року, а також Податкові повідомлення та платівки за комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20-37). На виконання ухвали Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.10.2025 року про витребування доказів, Друга Мукачівська державна нотаріальна контора надіслала копію спадкової справи №34/2015 за померлою [INFO] [PERSON] , де знаходяться наступні документи: Заява [PERSON] про прийняття спадщини по заповіту №54 від 03.02.2015 року, ксерокопія паспорта [PERSON] , Витяг з реєстру територіальної громади №2023/006501423 від 18.08.2023 року, РНОКПП [PERSON] , Свідоцтво про смерть [PERSON] , Заповіт від 03.09.2013 року, Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №39526320 від 03.02.2015 року, Довідки виконкому Бабичівської сільської ради №02-25/17 від 26.01.2015 року та №02-25/168 від 06.10.2016 року, паспорт [PERSON] , РНОКПП [PERSON] , Свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , Довідки до акта огляду МСЕК, згідно яких [PERSON] встановлена інвалідність починаючи з 19.12.2012 року, неодноразово продовжувалася до 23.12.2016 року (а.с. 114-129). На виконання ухвали Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області про витребування доказів від 27.10.2025 року міститься лист КНП «Лікарня Святого Мартина» №1617/0112 від 28.11.2025 року, з якого вбачається, що останні позбавлені можливості виконати вищезазначену ухвалу в частині надання належним чином посвідченої копії медичної документації [PERSON] , оскільки медична документація за період з 2000 року по 2009 рік була втрачена (а.с. 146). Дані правовідносини регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 1 ст.1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як вбачається із ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку. Згідно із ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. В п.6 постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 роз`яснив, що правила абз.2 ч.3 ст.1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Правило ч.5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечувати умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Дані висновки викладено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.03.2018 року у справі №337/6000/15-ц, від 04.07.2018 року у справі №404/2163/16-ц, від 25.03.2019 року у справі №766/810/17. Представник позивача звертаючись з даним позовом до суду, обґрунтовував його тим, що відповідач [PERSON] , не брав будь-якої участі в догляді за хворою матір`ю [PERSON] , не цікавився станом її здоров`я, байдуже відносився до стану її здоров`я, не надавав жодної допомоги тоді, коли вона її потребувала. Проте, враховуючи наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позивачем та його представником не доведено факт саме свідомого ухилення відповідача від надання допомоги своїй матері [PERSON] , матеріали справи не містять доказів того, що спадкодавець потребував допомоги саме від [PERSON] , а також те, що відповідача просили про надання такої допомоги, а він безпідставно відмовив у наданні такої допомоги. Враховуючи вищезазначене, оскільки позивачем та його представником не доведено сукупність обставин, які відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України, є підставами для усунення від спадкування, а тому у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed