Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

В грудні 2025 року ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором у розмірі 9090 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що між ТОВ «Споживчий центр та [PERSON] , 19.06.2025 року укладено Кредитний договір (оферти) № 19.06.2025 -10001486. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 8000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 22.04.2025, на строк вказаний у заявці. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 3000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 19.06.2025, на строк, вказаний в заявці. Відповідно до умов Договору заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився під час укладення кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору №19.06.2025-100001486 від 19.06.2025 року позичальнику надається Кредит на наступних умовах: 1. дата надання/видачі кредиту 19/06/2025; 2. сума кредиту: 3 000 грн. 00 коп.; 3. строк, на який надається кредит 168 днів з дати його надання; 4.дата повернення (виплати) кредиту 03.12.2025; 5.Продовження (елонгація, пролонгація) строку кредитування/строку виплати кредиту/строку договору не передбачена. У позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту та/або строку договору, установлених договором. Відповідно до Договору від 19.06.2025 та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 3000 грн., [PERSON] , 19.06.2025 отримала кредитні кошти у розмірі 3000 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову утворилась заборгованість у розмірі 9090 грн., що складається: тіло кредиту в розмірі 3000 грн., по процентам в розмірі 3990 грн., по комісії (пов`язаної з наданням кредиту) в розмірі 150 грн., додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) в розмірі 450 грн., неустойки в розмірі 1500 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Отже, позичальник [PERSON] , використовуючи електронний підпис одноразовим ідентифікатором, 19.06.2025 року підписала пропозицію про укладення кредитного договору (оферти). Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 3000 грн., а отже акцептовано умови Договору. Кожна сторінка договору була підписана вищезазначеним ідентифікатором. Таким чином, вказаний договір підписано електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомого логіна особистого кабінету та пароля особистого кабінету. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу без участі представника ТОВ «Споживчий цент». Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач двічі в судове засідання не з`явилася. На адресу суду від відповідача повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім цього, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, було розміщено оголошення на офіційному вебсайті судової влади України про виклик відповідача [PERSON] , до суду в судове засідання, однак остання в судове засідання на вказану в оголошенні дату також не з`явилася, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без її участі до суду не надіслала, про причини неявки суд не повідомила. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідача вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. У зв`язку з неявкою відповідача в судові засідання та не повідомленням про поважні причини такої неявки, ненаданням відповідачем відзиву на позов, судом застосовано, відповідно до ст. 280 ЦПК України, заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судові засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр та [PERSON] , 19.06.2025 року укладено Кредитний договір (оферти) № 19.06.2025 -10001486. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 8000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 22.04.2025, на строк вказаний у заявці. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 3000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 19.06.2025, на строк, вказаний в заявці. Відповідно до умов Договору заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився під час укладення кредитного договору. Відповідно до Договору від 19.06.2025 та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 3000 грн., [PERSON] , 19.06.2025 отримала кредитні кошти у розмірі 3000 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову утворилась заборгованість у розмірі 9090 грн., що складається: тіло кредиту в розмірі 3000 грн., по процентам в розмірі 3990грн., по комісії (пов`язаної з наданням кредиту) в розмірі 150 грн., додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) в розмірі 450 грн., неустойки в розмірі 1500 грн. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч.2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплати процентів (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першої статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої, самої якості, що були переданні йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. В свою чергу, відповідач [PERSON] , свої зобов`язання за договором належним чином не виконує. Розглядаючи спір, суд бере до уваги вищезазначені норми права та встановлені судом фактичні обставини справи в сукупності з наданими доказами і вважає, що позовні вимоги доведені та підлягають до задоволення, оскільки відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами договору, відтак з [PERSON] на користь позивача ТОВ «Споживчий центр» необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № 19.06.2025-100001486 від 19.06.2025 року у розмірі 9090 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, тому слід стягнути з відповідача на користь позивача понесений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved