Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] , [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права на спадкування за правом представлення. Зазначала, що вона та [PERSON] з 03.09.2011 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] [PERSON] був особою із інвалідністю другої групи, що підтверджується довідкою серії 10 ААА № 800382 Міністерства охорони здоров`я України до акта огляду медико-соціальною (експертною) комісією. [INFO] [PERSON] помер. [PERSON] та [PERSON] є рідними братами. Їх батьками є - [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] померла [INFO] . 13.03.2025 Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 151/2024 (номер у спадковому реєстрі 73788217) після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 30.09.2024 Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 425/2024 (номер у спадковому реєстрі 73055207) після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно до листа Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори від 13.03.2025 № 668/02-14 [PERSON] , діючій від імені та в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] повідомлено, що діти не входять до кола спадкоємців після смерті їх баби - [PERSON] , так як вона склала заповіт на третю особу. Після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , відкрилась спадщина. Спадкоємцями першої черги після її смерті є сини: відповідач - [PERSON] , та [PERSON] , померлий [INFO] . Отже, [PERSON] помер ще до відкриття спадщини. Як уже вказувалось, [PERSON] залишила заповіт. Але, не зважаючи на наявність заповіту, [PERSON] мав би право на обов`язкову частку у спадщині, що відкрилась після смерті матері - [PERSON] , оскільки був особою з інвалідністю другої групи. Таким чином, малолітні діти [PERSON] , померлого [INFO] , мають право на спадкування обов`язкової частки у спадщині, яка б належала їх батьку, за правом представлення після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Оскільки нотаріусом було повідомлено позивача про те, що діти не входять до кола спадкоємців після смерті їх баби - [PERSON] , так як вона склала заповіт на третю особу, просила визнати за [PERSON] , [PERSON] право на спадкування за правом представлення після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . У відзиві на позов, відповідач, заперечуючи проти позову, вказав на те, що право на обов`язкову частку у спадщині має особистий характер у тому розумінні, що цим правом наділяється виключно певне вичерпне коло спадкоємців першої черги, які є найбільш уразливими у задоволенні їх майнових інтересів (стаття 1241 ЦК України) і не може переходити до інших осіб, навіть якщо вони є спадкоємцями за законом чи за заповітом. Зокрема, відповідним правом наділені особи, які в силу свого фізичного стану об`єктивно позбавлені здатності рівної, поруч з іншими особами, реалізації своїх прав, що вимагає додаткового їх захисту з боку держави. Право на обов`язкову частку у спадщині не входить до складу спадщини і не може бути передане іншій особі в порядку спадкування. Додатково слід зауважити щодо обґрунтування позивачем права її померлого чоловіка на обов`язкову частку у спадщині після смерті його матері. До позовної заяви долучено копію довідки до акта огляду МСЕК № 800382, згідно якої вбачається, що [PERSON] було встановлено другу групу інвалідності в строк до 01.01.2014. Отже, друга група інвалідності була встановлена [PERSON] не безстроково, а тому доводи позивача про те, що на момент смерті [PERSON] , її син [PERSON] мав би право на обов`язкову частку у спадщині у зв`язку із встановленою йому в 2012 році на один рік другою групою інвалідності є нічим іншим як припущенням. Посилаючись на зазначені обставини, просила відмовити у задовленні позову у повному обсязі. У відповіді на відзив позивачка підтримала свою правову позицію, викладену у позові. Відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 11.11.2025 зарито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача підтримала позов з викладених у ньому підстав та просила його задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечила, просила у його задоволенні відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Суд відповідно до ст. 223 ЦПК України ухвалив розглядати справу за відсутності третьої особи. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] з 03.09.2011 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] Згідно з довідкою ерії 10 ААА № 800382 Міністерства охорони здоров`я України до акта огляду медико-соціальною (експертною) комісією 10.12.2012 під час первинного огляду [PERSON] останньому була встановлена ІІ група інвалідності з 03.12.2012 до [INFO] . [INFO] [PERSON] помер. Батьками [PERSON] є - [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] померла [INFO] . 30.09.2024 Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 925/2024 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . За життя [PERSON] склала заповіт від 23.04.2016 відповідно до якого частину належного їй нерухомого майна заповіла [PERSON] та заповіт від 21.02.2013 відповідно до якого все належне їй рухоме та нерухоме майно заповіла [PERSON] . Відповідно до листа Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори від 13.03.2025 № 668/02-14 [PERSON] , діючій від імені та в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] повідомлено, що діти не входять до кола спадкоємців після смерті їх баби - [PERSON] , так як вона склала заповіт на третю особу. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1 ст. 1258 ЦК України). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням (ч.ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України). Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1235 ЦК України). Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини (ч. 4 ст. 1236 ЦК України). Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 1241 ЦК України). Відповідно до висновків Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладених у постанові від 20.10.2025 справа № 686/936/22 провадження № 61-3647сво24) право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (ст. 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Хоча норми про право на обов`язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов`язкову частку належить до спадкування за законом. Тобто право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене ст. 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1266 ЦК України) Згідно висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.10.2025 справа № 686/936/22 провадження № 61-3647сво24) спадкування за правом представлення - це такий порядок набуття права на спадкування за законом при якому спадкоємці п`ятої черги включаються до складу першої, другої чи третьої черги замість спадкоємця внаслідок того, що він помер до відкриття спадщини. По своїй суті спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, і він не є окремою підставою або видом спадкування. У такому разі суб`єктами спадкування за правом представлення будуть певні спадкоємців за законом. Спадкування за правом представлення надає можливість спадкоємцям п`ятої черги за законом переміститися у вищу чергу (першу, другу або третю чергу) (див., зокрема, постанову Верховного Суду у колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі № 643/1216/15-ц (провадження № 61-6924св18)). У спадковому праві існують конструкції «похідного спадкування», коли право спадкування пов`язується не безпосередньо із відкриттям спадщини після смерті спадкодавця, а «вплітається» структуру спадкового правовідношення, ускладнену іншими юридичними фактами - смерть спадкоємця, відмова його від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця тощо. Конструкції похідного спадкування, зокрема спадкування за правом представлення (спадкове заміщення), спадкова трансмісія, адресна відмова від прийняття спадщини розміщені законодавцем в різних нормах Книги 6 ЦК України, але підпорядковуються єдиним правилам, що визначають їх закономірності. Навіть тоді, коли про це прямо не зазначено у відповідних нормах Книги 6 ЦК України. Тому перехід права на обов`язкову частку у спадщині не відбувається з використанням конструкцій «похідного» спадкування. Як наслідок право на обов`язкову частку не може переходити до інших осіб, навіть якщо вони є спадкоємцями за законом чи за заповітом. Відповідно, право на обов`язкову частку не може переходити ні в порядку спадкової трансмісії (ч. 1 ст. 1276 ЦК України), ні за правом представлення, ні в порядку адресної відмови від прийняття спадщини (ст. 1274 ЦК України) або в інший спосіб «передання» спадкових прав. У разі смерті особи, яка б мала право на обов`язкову частку у спадщині, до відкриття спадщини за заповітом, таке право не спадкується та не переходить до спадкоємців такої особи. Правила спадкування за правом представлення (спадкування за законом) не стосуються права на обов`язкову частку. Таким чином, право на обов`язкову частку у спадщині має особистий характер і не може перейти до іншої особи в порядку спадкування. Установлено, що [PERSON] помер раніше [PERSON] , відповідно до заповітів від 23.04.2016 та від 21.02.2013 остання заповіла належне їй майно [PERSON] і [PERSON] відповідно. [PERSON] не прийняв і не міг прийняти після [PERSON] спадщину у порядку реалізації права на обов`язкову частку. Оскільки право на обов`язкову частку не спадкується і не переходить до спадкоємців особи, наділеної правом на обов`язкову частку у спадщині, правових підстав для задоволення позову [PERSON] в інтересах [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права на спадкування за правом представлення після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , немає.

Outcome: dismissed