Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-19 00:00:00

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 20950,00грн. та понесенні судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 25.11.2022 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №6471250. ТОВ «Мілоан» зобов`язання виконало та надало відповідачу кредитні кошти. 28.03.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №93-МЛ, у тому числі і до відповідача. У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору, наявна заборгованість у розмірі 20950,00грн., а саме: за тілом кредиту 5000,00грн.; за відсотками 15000,00грн.; за комісією 950,00грн. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 04.11.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, у позовній заяві в просильній частині просить розгляд справи здійснити за відсутністю представника позивача, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суд не повідомив. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 25.11.2022 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчій кредит №6471250, згідно з умовами якого відповідач отримав 5000,00грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені договором споживчого кредиту. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, видав відповідачеві кредит на потрібну суму. Відповідач зі свого боку не виконав умови Кредитного договору ( п.1). Враховуючи ці обставини, умови чинного законодавства та п.3.2.6. договору споживчого кредиту №6471250 від 25.11.2022 року. Позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без Позичальника. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особовому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти відповідно до умов п.2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти Позичальника, що підтверджується платіжним дорученням №87741646 від 25.11.2022 року на користь [PERSON] від ТОВ «Мілоан» на суму 5000,00грн. Підтвердженням добровільного укладення [PERSON] даного Договору підтверджує Анкета-заява на кредит №6471250 від 25.11.2022 року, що заповнена відповідачем. Таким чином, відповідно до умов кредитного договору, 28.03.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений Договір відступлення прав вимоги №93-МЛ. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимог за Кредитним договором №6471250 від 25.11.2022 року, що укладені між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Сума та розрахунок заборгованості за договором споживчого кредиту №6471250 від 25.11.2022 року передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно Договору відступлення прав вимоги №93-МЛ від 28.03.2023 року. Сума заборгованості відповідача становить 20950,00грн., відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №93-МЛ від 28.03.2023 року. Відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредити заборгованості вих. №22572194/34 від 12.09.2025 року. Таким чином, первинний кредитор ТОВ «Мілоан» передав ТОВ «ФК «Кредит Капітал» відповідно до Договору відступлення прав вимоги №93-МЛ від 28.03.2023 року разом з матеріалами кредитної справи і Довідкою про ідентифікацію підтверджує, що відповідач, з яким укладено договір споживчого кредиту №6471250 від 25.11.2022 року ідентифікований. Акцепт договору відповідачем вчинений з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Стаття 530 ЦК України встановлює, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи положення ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит у розмірі 20950,00грн. Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Так, як вбачається з матеріалів справи позивачем в особі представника було заявлено вимогу про компенсацію судових витрат на правничу допомогу у сумі 8000,00 грн. В обґрунтування якої додано договір про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025 року, детальний опис наданих послуг від 19.09.2025 року, Акт №Д/4171 надання послуг від 19.09.2025 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що ця вимога обґрунтована, однак підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно частин 3, 8 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч.2 ст.137 ЦПК України). Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009. Статтями 26,27 Закону України «Про адвокатуруі адвокатськудіяльність» визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Надані документи відповідно до положень статей 15, 77 ЦПК України є належними доказами сплати грошових коштів за надання професійної правничої допомоги у даній справі. Таким чином, у відповідності до вимог ст.137 ЦПК України, представником позивача надано детальний опис виконаних робіт (наданих послуг). Враховуючи вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи (позов поданий дистанційно через систему Електронний суд, представник позивача участі у судових засіданнях не приймав), застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved