Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

представник позивача Бровко Руслан Миколайович від імені та в інтересах [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача Дружківського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Дружківського ВДВС) про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позову зазначив, що позивач, з метою вчинення юридично значимих дій зі своїм майном (житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та інше рухоме та нерухомемайно), що належить їй на праві приватної власності, звернулася до нотаріуса та довідалася про те, що відповідно до інформації з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на все майно, яке їй належить, накладено арешт. Необхідно зазначити, що такий вид обтяження, як арешт на все майно, фактично означає, що такий арешт буде накладено і на майно позивача, яке буде їй належати (буде набуте) в майбутньому. З метою отримання детальної інформації щодо накладеного арешту та зняття такого арешту, позивач звернулася до органу ДВС. У відповідь на заяву позивача, відповідач зазначив, що відповідно до інформації з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо [PERSON] [INFO] , , встановлено, що на все майно накладений арешт (№ обтяження 9119385) Донецькою філією державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції У країни 05.10.2009р., згідно постанови № 8075/2225/9 винесеної 15.09.2009р. відділом державної виконавчої служби Дружківського міського управління юстиції. В подальшому відповідач зазначає, що перевіркою автоматизованої системи виконавчого провадження, "Архіву" та "Спецрозділу" встановлено, що виконавчі провадження за якими [PERSON] є боржником, в АСВП не зареєстровані. Провести перевірку паперових матеріалів виконавчого провадження відкритого згідно постанови 8075/2225/9, відповідно до якої був накладений арешт (№ обтяження 9119385), неможливо, оскільки відповідно до Наказу Мінюсту знищення справ та виконавчих проваджень, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Таким чином, у з в`язку з відсутністю в електронній системі АСВП виконавчих проваджень відносно [PERSON] та відсутністю паперових матеріалів, неможливо встановити, в рамках якого виконавчого провадження був накладений арешт на майно та відповідно зняти такий арешт. У зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 09.01.2026 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач Дружківський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції має зареєстрований Електронний кабінет в ЄСІТС, куди 10.01.2026 судом було направлено копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 22.10.2025 яку користувач отримав 01.01.2026 об 09:22:03. Відповідач правом подання відзиву до суду не скористався. Оскільки відповідач на виконання положень частин п`ятої, сьомої статті 279 ЦПК України, проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін заперечень суду не направив, ухвала суду є чинною, відзив на позовну заяву відповідачем також не надано, тому суд розглядає позовну заяву за наявними у справі матеріалами. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] на праві особистої приватної власності належить будинок за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 08.09.2025, державною виконавчою службою було накладено арешт на майно, що належить позивачу. Підставою для накладення арешту на все майно є постанова, серія та номер: 8075/2225/9, виданий 15.09.2009, видавник: Відділ Державної виконавчої служби Дружківського міського управління юстиції. Вказане обтяження зареєстровано 05.10.2009, номер запису про обтяження 9119385. Позивач звернулась з письмовою заявою до Дружківського ВДВС з проханням зняти арешт з майна. Листом Дружківського ВДВС від 21.07.2025, [PERSON] було повідомлено, що перевіркою автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП) «Архіву» та «Спецрозділу» встановлено, що виконавчі провадження, за якими вона, є боржником, в АСВП не зареєстровані. Провести перевірку паперових матеріалів неможливо через їх відсутність у зв`язку з закінченням строку зберігання. У зв`язку з відсутністю виконавчих проваджень неможливо зняти арешт, рекомендовано звернутись до суду для скасування арешту. Згідно з ч. 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Відповідно до положень ч. 1 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачена непорушність права власності, в тому чисті те, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статей 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до висновку Верховного суду України викладеного у справі №6-26цс 13 від 15.05.2013 вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 07.07.2021 у справі №2-356/12 (провадження №61-5972св19), від 03.11.2021 у справі №161/14034/20 (провадження №61-1980св21), від 22.12.2021 у справі №645/6694/15-ц (провадження №61-18160св19), від 26.01.2022 у справі №127/1541/14-ц (провадження №61-2829св21), від 18.01.2023 у справі №127/1547/14-ц (провадження №61-12997св21), від 09.01.2023 у справі №2-3600/09 (провадження №61-12406св21), від 28.08.2024 у справі №947/36027/21 (провадження № 61-12849св23), наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового розгляду в їх сукупності та кожний окремо, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача, оскільки судом встановлено, що позивач є власником нерухомого майна, на яке накладено арешт державним виконавцем в межах виконавчого провадження. Але станом на час розгляду справи судом виконавчі провадження, за якими [PERSON] є боржником, в АСВП не зареєстровані, невідомо ані номер виконавчого провадження, ані стягувач. Наявність даного арешту порушує право позивача, так як вона позбавлена права у повному обсязі користуватися і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на нерухоме майно суд не вбачає, тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна та заборони на його відчуження.

Outcome: approved