Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між нею та [PERSON] було укладено шлюб 15.06.2007 року у Васильківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, актовий запис №7. Спільних дітей від шлюбу немає. Подальше сімейне життя не склалося, стосунки між сторонами погіршились, зникло взаєморозуміння та повага один до одного, втрачено почуття любові, фактичні шлюбні відносини повністю припинені десять років тому. Спільне господарство подружжям не ведеться. За всі ці роки сторони не спілкувались, що свідчить про те, що шлюб носить формальний характер. Вважає, що примирення між ними неможливе, шлюб не має жодних реальних перспектив. Просила розірвати їх шлюб. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 19.01.2026 року було відкрито провадження у справі, призначено перше судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягала, просила їх задовольнити. На примирення не згодна. В разі неявки відповідача не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений в порядку ст. 128 ЦПК України, згідно зворотнього поштового повідомлення від 31.01.2026 року вся поштова кореспонденція повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», в подальшому повідомлявся, шляхом розміщення 20.02.2026 року на офіційному вебпорталі «Судова влада України» за веб - адресою: https://court.gov.ua/sud1114/ оголошення про виклик особи, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження, чи місце роботи якого не відоме. Відзив від позивача не надходив. Враховуючи, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його у даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями вказаної статті також визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є правовідносини щодо розірвання шлюбу, які регулюються СК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 15 червня 2007 року у Васильківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, актовий запис №7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.12.2025 року (а.с. 22). Спільних дітей від шлюбу немає. При розгляді даної заяви судом застосовані норми права. У відповідності ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу або під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України на суд покладено обов`язок, щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Мотиви суду. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, на примирення не погоджується, спільного господарства сторони не ведуть, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу, що на думку суду є неприпустимим. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сімейні відносини неможливо відновити, підстав для надання строку на примирення суд не вбачає. Розлучення відповідає дійсній волі жінки (позивача у справі) та чоловіка (відповідача у справі), після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права, а тому з вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Згідно ст. 114 та ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили. Розподіл судових витрат На підставі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved