Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

І.Зміст позовних вимог. У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі ТОВ «Юніт Капітал») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 16.04.2025 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] в електронній формі укладено кредитний договір № 179437. Відповідно до умов договору кредитодавець надав відповідачці кредитні кошти у розмірі 8109,00 грн у безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну карту позичальника, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування ним в порядку та строки, визначені договором. ТОВ «ФК «Кредіплюс» умови договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачці кредитні кошти. Однак, відповідачка своїх зобов`язань з повернення кредиту та нарахованих відсотків не виконала. 16.04.2025 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №16042025, згідно з яким позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «ФК «Кредіплюс», в тому числі щодо [PERSON] . На даний час відповідачка продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за кредитним договором не погашає, що є порушенням прав ТОВ «Юніт Капітал», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості за вказаним договором у розмірі 13775,56 грн, яка складається з: 8109,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 5065,65 грн заборгованості за відсотками, 601,00 грн заборгованості за комісією, а також понесені судові витрати. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді від 05.01.2026 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Задоволено клопотання позивача про витребування у АТ КБ «Приват Банк» доказів. 20.01.2026 на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів із АТ КБ «ПриватБанк» надійшла інформація щодо банківського рахунку відкритого на ім`я [PERSON] . Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін від останніх не надійшло, відзиву на позов відповідачка, яка належним чином повідомлялася про розгляд справи, не подала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що відповідачка, яка належним чином повідомлялася про розгляд справи відзиву на позовну заяву не подала, у той час як представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, про що зазначив у позовній заяві, розгляд справи здійснювався на підставі наявних у ній доказів. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 16.04.2025 [PERSON] звернулася до ТОВ «ФК «Кредіплюс» із заявою на видачу кредиту №100807654 у якій просила ТОВ «ФК «Кредіплюс» на підставі договору видати їй кредит в розмірі 8109,00 грн. строком на 98 днів. Заява на видачу кредиту містить персональні дані [PERSON] , контактну інформацію, основні параметри кредиту. Інформацію стосовно розміру кредиту, строку його повернення, узгоджений сторонами графік платежів було доведено відповідачці також у паспорті споживчого кредиту. Заява на видачу кредиту та паспорт споживчого кредиту підписані позичальником [PERSON] 16.04.2025 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 35сс1048. 16.04.2025 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №179437, який підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором «8f073f01». Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати позичальнику грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за його надання, комісію за управління та обслуговування кредиту, а також проценти за користування ним, виконати інші зобов`язання передбачені договором (п. 2.1 Договору індивідуальна частина). Сума кредиту становить 8109,00 грн та надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 6000,66 грн на картковий рахунок позичальника № [NUMBER] ; у розмірі 2108,34 грн шляхом погашення заборгованості за комісією за надання кредиту, розрахованої за ставкою 26,00% від загальної суми кредиту, яка сплачується за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту (п. 2.2.1, 2.5 Договору індивідуальна частина). Строк кредитування 98 днів з 16.04.2025 по 23.07.2025 (п. 2.6 Договору індивідуальна частина). Тип процентної ставки фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 360% річних (п.2.3 Договору індивідуальна частина). Денна процентна ставка 0,9036% (п.2.7.1 Договору індивідуальна частина). Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за кредитом становить 1 раз на два тижні (п. 2.6.1 Договору індивідуальна частина). Факт виконання первісним кредитором ТОВ «ФК «Кредіплюс» своїх зобов`язань з надання кредитних коштів підтверджується довідкою ТОВ «Кредіплюс» за №3886/30-10 від 30.10.2025, відповідно до якої 16.04.2025 здійснено успішне перерахування коштів у сумі 6000,68 грн за кредитним договором № 179437 від 16.04.2025 на платіжну карту клієнта № [NUMBER] . Відповідно до наданої АТ КБ «ПриватБанк» на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів інформації, на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , у АТ КБ «ПриватБанк» емітовано карту № № [NUMBER] . З виписки по картковому рахунку вбачається факт зарахування 16.04.2025 грошових коштів у розмірі 6000,66 грн. Як вбачається з картки обліку виконання договору № 179437 від 16.04.2025 [PERSON] станом на 29.07.2025 має заборгованість за договором про споживчий кредит у загальному розмірі 15175,56 грн, з яких: тіло кредиту 8109,00 грн, проценти 5065,56 грн, пеня 1400,00 грн, комісія 601,00 грн. 16.04.2025 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №16042025, згідно з яким позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «ФК «Кредіплюс», в тому числі щодо [PERSON] за договором № 179437 від 16.04.2025. На підтвердження переходу права вимоги за договором факторингу №16042025 від 16.04.2025 позивачем надано суду копії акту приймання-передачі Реєстру прав вимоги №6 від 03.09.2025, витягу з додатку № 1 до договору факторингу Реєстр права вимоги від 03.09.2025 та платіжної інструкції № 588 від 09.09.2025 про оплату за відступлення права вимоги. Як вбачається з витягу з додатку № 1 до договору факторингу №16042025 від 16.04.2025 Реєстр права вимоги № 6 від 03.09.2025, ТОВ «Юніт Капітал» набуло права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 179437 від 16.04.2025 у розмірі 15175,56 грн, з яких: тіло кредиту 8109,00 грн, проценти 5065,56 грн, пеня 1400,00 грн, комісія 601,00 грн. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №179437 від 16.04.2025 заборгованість [PERSON] станом на 01.11.2025 складає: 8109,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 5065,56 грн - прострочена заборгованість за процентами, 601,00 грн - прострочена заборгованість за комісією. ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно до ч. 1ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно із ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Досліджені судом докази вказують на укладення 16.04.2025 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та відповідачкою [PERSON] договору про споживчий кредит №179437, невиконання останньою своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань. Факт укладення договору про споживчий кредиту відповідачкою не спростовано, як і не надано доказів належного виконання нею взятих на себе зобов`язань. У спірному зобов`язанні відбулась заміна кредитора відповідно до договору факторингу № 16.04.2025 від 16.04.2025, у зв`язку з чим ТОВ «Юніт Капітал» отримало право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за договором про споживчий кредит № 179437 від 16.04.2025. Зважаючи на повне виконання первісним кредитором своїх зобов`язань з надання відповідачці кредитних коштів, порушення відповідачкою взятих на себе зобов`язання з їх повернення, позивач на законних підставах має право вимагати сплати заборгованості за вказаним кредитним договором, яка складається із тіла кредиту у розмірі 8109,00 грн, заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 5065,56 грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідачки комісії за управління та обслуговування кредиту у розмірі 601,00 гривень суд зазначає наступне. Відповідно до укладеного між сторонами договору комісія за управління та обслуговування кредиту це комісія, яку позичальник сплачує на користь кредитодавця, що нараховується за кожний період користування кредитом між датами здійснення чергового платежу згідно графіку платежів (розрахунковий період) за зниженим тарифом. Якщо позичальник порушив (прострочив) строки сплати чергового платежу згідно Графіку платежів, комісія у наступному розрахунковому періоді нараховується за стандартним (базовим) тарифом. Пунктом 2.4 договору визначено, що знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривень. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 гривень. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено. Комісія за управління та обслуговування кредиту є відмінною від комісії за надання кредиту яка є одноразовою винагородою, що сплачується позичальником за підготовку, організацію та надання кредитодавцем фінансової послуги (кредиту) та встановлена в п. 2.5. Договору. Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору, в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін. Свобода договору не є абсолютною (необмеженою): вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору. Норми чинного законодавства також закріплюють презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Умовами кредитного договору можуть визначатися додаткові (акцесорні) зобов`язання сторін. При цьому правові та організаційні засади споживчого кредитування встановлюють право споживача на справедливі умови кредитного договору. Закон України «Про споживче кредитування» визначає право кредитодавця отримувати винагороду за супутні з наданням кредиту послуги, зокрема комісію за обслуговування кредиту, у разі якщо такі послуги дійсно були надані банком позичальнику. Водночас, банкам забороняється встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, або за дії, які споживач здійснює на користь банку. Також на позивача не може бути покладений обов`язок сплачувати платежі, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Загальною підставою визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог закону щодо його дійсності, які встановлені статтею 203 ЦК України. Нікчемним є правочин, недійсність якого прямо встановлена законом. Умови договору про надання споживчого кредиту, що передбачають здійснення платежів за дії, які не є послугою, або здійснення платежів, які заборонені законом, є нікчемними. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 9 грудня 2019 року (справа №524/5152/15-ц), яка згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права. Як виснував Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 6 листопада 2023 року (справа №204/224/21), якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Із матеріалів справи слідує, що умовами кредитного договору встановлено зобов`язання [PERSON] сплачувати кредитодавцю комісію за управління та обслуговування кредиту розмір якої визначеного п. 2.4 договору. Водночас у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, що пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, за які встановлена така комісія. Відтак умови кредитного договору про сплату позичальником на користь кредитодавця комісії за управління та обслуговування кредиту у розмірі 601,00 гривень є нікчемними, а тому у задоволенні позовних вимох у цій частині слід відмовити. V. Розподілу судових витрат між сторонами. Згідно вимог ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Як убачається з матеріалів позовної заяви позивачем визначено суму понесених судових витрат яка складається із судового збору у розмірі 2422,40 гривень та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Понесення витрат на сплату судового збору підтверджується платіжною інструкцією № 32966 від 26.12.2025, а витрат на професійну правничу допомогу: договором про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025 укладеним між ТОВ «Юніт Капітал» та адвокатським бюро «Соломко та Партнери», додатковою угодою до нього № 25771372469 від 11.09.2025, актом приймання-передачі наданих послуг від 25.11.2025. З огляду на те, що позов задоволено частково, відповідачка з клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами не звертався, з [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» слід стягнути витрати зі сплати судового збору в розмірі 2325,50 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6720,00 грн, що пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог (96% ціни позову). На підставі викладеного,

Outcome: partial