Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Заявники звернулися до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою, посилаючись на те, що вони являються рідними братами [PERSON] .. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 введено в Україні воєнний стан. З початком повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, [PERSON] проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] . [INFO] о 02 годині 40 хвилин підрозділи військової частини [NUMBER] виконували бойове завдання з відсічі збройної агресії зі сторони російської федерації, в результаті ворожого артелирійського обстрілку в районі н.п. Ступочки Донецької області, де перебувала група заміни, яка рухалась на рубіж блокування, було втрачено зв`язок з рядовим [PERSON] .. Згідно акту службового розслідування командира військової частини [NUMBER] від 27 вересня 2024 року рядового [PERSON] , номером обслуги 3 штурмового відділення 3 штурмового взводу 8 штурмової роти [NUMBER] штурмового батальйону військової частини [NUMBER] виконував бойове завдання, під час проведення розшукових заходів останнього, визнано зниклим безвісти під час виконання бойового завдання 16 вересня 2024 року. З того часу заявник жодних відомостей про нього немає, а тому заявники вимушені звернутися до суду для визнання [PERSON] померлим, оскільки це потрібно їм для реалізації своїх прав на отримання спадщини та одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби. Представник заявників подав до суду заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив розглянути справу в його відсутності. Представник Міністерства оброни України подав до суду заяву, в якій зазначив, що правова позиція, яка наведена у змісті заяви про оголошення особи померлою викладена без врахування постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22. За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні. Велика Палата Верховного Суду враховує, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року за № 309. У цьому наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. Отже, суди повинні використовувати дані, зокрема з наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України. Однак, станом на поточний момент Наказ № 309 втратив свою чинність на підставі наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28 лютого 2025 року № 376. В свою чергу, як вбачається із змісту зазначеного Наказу № 376 код запису [NUMBER] активні бойові дії на території н.п. Ступочки Костянтинівської міської територіальної громади Краматорського району Донецької області розпочались 21 червня 2023 року та завершені 31 серпня 2025 року. Проте, шестимісячний строк встановлений частиною другою статті 46 ЦК України у даному випадку на момент звернення із заявою до місцевого загального суду не сплив та відповідно є передчасним звернення до суду першої інстанції із даною заявою про оголошення померлим [PERSON] , у зв`язку зі чим представник Міністерства оброни України просив відмовити у задоволенні заяви про оголошення померлим [PERSON] .. Представники заінтересованих осіб військової частини [NUMBER] та Новоселицького відділу ДРАЦСу в Чернівецькому районі Чернівецької області в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомили і не просили суд відкласти розгляд справи з поважних причин. Суд, з`ясувавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявники [PERSON] та [PERSON] являються рідними братами [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 введено в Україні воєнний стан. 16 вересня 2024 року о 02 годині 40 хвилин підрозділи військової частини [NUMBER] виконували бойове завдання з відсічі збройної агресії зі сторони російської федерації. В результаті ворожого артелирійського обстрілу в районі н.п. Ступочки Донецької області, де перебувала група заміни, яка рухалась на рубіж блокування, було втрачено зв`язок з рядовим [PERSON] .. Згідно акту службового розслідування командира військової частини [NUMBER] від 27 вересня 2024 року рядовий [PERSON] , номером обслуги 3 штурмового відділення 3 штурмового взводу 8 штурмової роти [NUMBER] штурмового батальйону військової частини [NUMBER] виконував бойове завдання та проведені розшукові заходи не дали результатів та останнього, визнано зниклим безвісти під час виконання бойового завдання 16 вересня 2024 року Відповідно до сповіщення № 42 від 18 вересня 2024 року виданого начальником [INFO] , рядовий [PERSON] вважається зниклим безвісти. Відділом поліції № 6 (м. Новоселиця) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області були внесенні відомості до ЄРДР України за № 12024262020003544 від 21 вересня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України по факту зникнення [PERSON] .. Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку із воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 910/18214/19 звертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормою. Так, спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою права, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми. Тому загальна та спеціальна норми не суперечать одна одній, а встановлюють системне законодавче регулювання. Законодавець запроваджує спеціальну цивільно-правову норму з метою конкретизації, деталізації та диференціації правового регулювання цивільних відносин в межах їх загального роду. Спеціальна норма походить від загальної і тісно з нею пов`язана. Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові вказує, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, був затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року за № 309, станом на поточний момент наказ № 309 втратив свою чинність на підставі наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28 лютого 2025 року № 376. В свою чергу, як вбачається із змісту зазначеного наказу № 376 код запису [NUMBER] активні бойові дії на території н.п. Ступочки Костянтинівської міської територіальної громади Краматорського району Донецької області розпочались 21 червня 2023 року та завершені 31 серпня 2025 року. Тим самим, суд погоджується із твердженням представника Міністерства оборони України про те, що шестимісячний строк встановлений частиною другою статті 46 ЦК України у даному випадку на момент звернення із заявою до місцевого загального суду не сплив. В той же час, суд не погоджується із думкою представника заінтересованої особи про те, що даний факт є підставою для відмови у задоволенні заяви за передчасним зверненням до суду першої інстанції, оскільки шестимісячний строк встановлений частиною другою статті 46 ЦК України фактично сплинув на час судового розгляду справи та ухвалення судового рішення. Так, активні бойові дії на території н.п. Ступочки Костянтинівської міської територіальної громади Краматорського району Донецької області завершені 31 серпня 2025 року, тому шестимісячний строк з дня їх закінчення припадає на 28 лютого 2026 року. Слід зазначити, що згідно з практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, та як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тому пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється право на суд, яке включає не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки» (Beles and Others v. the Czech Republic), «ЗУБАЦ ПРОТИ ХОРВАТІЇ» (ZUBAC v. CROATIA), «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France). Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99). Зважаючи, що у даному провадженні на час ухвалення судового рішення пройшов шестимісячний термін з часу закінчення активних бойових дії на території н.п. Ступочки Костянтинівської міської територіальної громади Краматорського району Донецької області, тобто необхідний термін визначений частиною другою статті 46 ЦК України для оголошення особи померлою, то суд вважає, що заяву слід задовольнити. На думку суду відмова в задоволенні заяви з тих підстав, що на час звернення до суду вказаний шестимісячний термін не пройшов, не забезпечив би виконати завдання правосуддя щодо справедливого розгляду справи, що послужило би проявом надмірного формалізму. Таким чином, з аналізу вказаних правових норм, підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. До такого висновку дійшов Верховний Суд при вирішенні аналогічної справи в своїй постанові від 26 квітня 2023 року у справі № 753/8033/22. Задоволення заяви має юридичне значення для заявників для реалізації своїх прав на отримання спадщини та одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявниками та підтверджених документами. За вказаних обставин заява підлягає задоволенню, а рядового [PERSON] слід оголосити померлим. На підставі ст.ст. 46, 47 ЦК України,

Outcome: approved