Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

У лютому 2025 року ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому вказувало, що 09 жовтня 2021 року ТОВ «ФК «Джобер» уклало з [PERSON] . Договір про надання фінансового кредиту № 733820. Відповідно до договору ТОВ «ФК «Джобер » зобов`язалося надати та надало [PERSON] кредит у розмірі 3 900 грн зі строком користування коштами протягом 29 днів до 06 листопада 2021 року (з можливістю продовження цього строку за ініціативою позичальника), який в свою чергу зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,90 % на добу від суми залишку заборгованості за кредитом. 30 листопада 2023 року ТОВ «ФК «Джобер» уклало з ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» Договір факторингу № 1-30/11/2023, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №733820 від 09 жовтня 2021 року. Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 26 грудня 2025 року виникла заборгованість у загальному розмірі 13 965,90 грн, у тому числі: -прострочена заборгованість за кредитом 3 900 грн; -прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом 10 065,90 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі. 17 березня 2026 року до суду надійшли письмові пояснення від відповідача [PERSON] , у яких він зазначає про неправомірність нарахування відсотків після закінчення строку дії кредитного договору. Крім того, відповідач заперечує проти наданого позивачем розрахунку заборгованості та просить суд зменшити розмір заявлених судових витрат. В судове засідання представник позивача Пархомчук С.В. не з`явився, проте в окремому клопотанні просив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте в клопотання від 17 березня 2026 року зазначив, що не може прибути у зв`язку із проходженням служби в ЗСУ. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, суд встановив, що 09 жовтня 2021 року ТОВ «ФК «ДЖОБЕР» уклало з [PERSON] . Договір про надання фінансового кредиту № 733820. Відповідно до договору ТОВ «ФК «ДЖОБЕР» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 3 900 грн зі строком користування коштами протягом 29 днів до 06 листопада 2021 року (з можливістю продовження цього строку за ініціативою позичальника), який в свою чергу зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,90 % на добу від суми залишку заборгованості за кредитом. 30 листопада 2023 року ТОВ «ФК «Джобер» уклало з ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» Договір факторингу № 1-30/11/2023, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №733820 від 09 жовтня 2021 року. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «ДЖОБЕР» та [PERSON] з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою кредитний договір в електронній формі, узгодили у ньому усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальник, погодившись з ними, підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, [PERSON] набув статусу, прав та обов`язків позичальника у кредитних правовідносинах з ТОВ «ФК «ДЖОБЕР». Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України). Відповідно до копії інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» (а. с. 27-28) останнє підтвердило той факт, що 09 жовтня 2021 року на зазначену в кредитному договорі банківську картку відповідача було зараховано 3 900 грн, що повністю підтверджує факт виконання ТОВ «ФК «ДЖОБЕР» свого зобов`язання перед відповідачем. З матеріалів справи вбачається, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав. Згідно виписки з рахунку позичальника, станом на 26 грудня 2025 року виникла заборгованість у загальному розмірі 13 965,90 грн, у тому числі: -прострочена заборгованість за кредитом 3 900 грн; -прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом 10 065,90 грн.. Однак суд не в повній мірі погоджується з вказаною випискою, а саме в частині нарахування процентів, оскільки вона суперечить умовам договору. Як зазначалося вище, за умовами кредитного договору відповідач отримав кредит зі строком користування коштами протягом 29 днів, а саме до 06 листопада 2021 року (п. 1.2 договору). Порядок продовження строку користування кредитом передбачений п. 3.3.3 договору, за яким для такого продовження позичальник не пізніше останнього дня повернення кредиту зобов`язаний в повному обсязі сплатити нараховані проценти за кредитом. Проте матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем нарахованих в межах встановленого строку кредитування процентів, що є обов`язковою умовою для продовження строку кредитування. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Водночас, у постанові від 23 травня 2018 року у справі №910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що проценти за користування кредитом проценти, які нараховуються в межах строку кредиту, визначені у договорі. Такі проценти розуміються, як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України. В той же час, проценти за неправомірне користування чужими коштами проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України. За встановленого, нарахування договірних процентів поза межами строку кредитування (29 днів), тобто після 06 листопада 2021 року, не відповідає умовам договору. Після вказаної дати позивач не позбавлений права вимагати сплати від боржника процентів за неправомірне користування чужими коштами відповідно до правил, встановлених п. 2.3 кредитного договору в сукупності з ч. 2 ст. 625 ЦК України. Однак позивач не заявляв окремих вимог щодо застосування передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України наслідків порушення позичальником грошового зобов`язання, а тому такі вимоги не є предметом судового розгляду. Таким чином, нараховані позивачем проценти після 06 листопада 2021 року стягненню не підлягають. За встановлених обставин, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» підлягає стягненню заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 733820 від 09 жовтня 2021 року в загальному розмірі 6 048,90 грн, в тому числі: - прострочена заборгованість за кредитом 3 900 грн; - прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом 2 148 грн 90 коп (3 900 грн (розмір заборгованості за кредитом) х 1,90 % (встановлена у договорі процентна ставка)/100 х 29 днів (встановлений строк кредитування)), що відповідає положенням Додатку №1 до договору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 153 грн (пропорційно до розміру задоволених вимог). Що стосується зазначених позивачем витрат на правничу допомогу, то суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 2-5 ст. 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу складаються з гонорару адвоката за представництво в суді; іншої правничої допомоги, пов`язаної зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збору доказів тощо; вартості послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу представник позивача надав копію Договору про надання правової допомоги від 09 липня 2025 року з копією Додаткової угоди №1 від 20 січня 2026 року, копію Акту про отримання правової допомоги від 09 березня 2026 року, копію Платіжної інструкції № 1110 від 09 березня 2026 року. Згідно наданих документів вартість наданих послуг становить 13 000 грн (консультація; складання позовної заяви, інших заяв, клопотань; виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції). Проте у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial