Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки суму заборгованості за договором кредиту № 6572981 в розмірі 12 111,00 грн., суму сплаченого судового збору в розмірі 2662,40 грн та витрати, понесені на професійну правничу допомогу, в розмірі 4500,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 14.08.2025 між ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 6572981, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 3 000,00 грн. строком на 360 днів, із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,95 %, які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17.25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 517,50 грн). Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом введення позичальником одноразового ідентифікатора 262802, що був надісланий на вказану відповідачкою електронну адресу, у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». На виконання умов Договору кредиту № 6572981 від 14.08.2025 кредитодавець передав відповідачці у власність грошові кошти в розмірі 3 000,00 грн, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки № [NUMBER] , за посередництва платіжної установи ТОВ « Европейська платіжна система». Враховуючи умови договору кредиту та додаткової угоди, та здійснені відповідачкою платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, заборгованість відповідачки за договором кредиту складає 12 111,00 грн, зокрема: 3 000, 00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 593,50 грн. - сума заборгованості за процентами; 517,50 грн. - сума заборгованості за комісією; 6000,00 грн.- сума заборгованості за пенею/неустойкою. ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» уклали Договір факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту № 6572981 від 14.08.2025 року. Відповідно до Реєстру прав вимог № 23/12/25-01 від 23.12.2025 кредитодавець відступив фактору право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених Договором факторингу №16/09/25 від 16.09.2025, в тому числі до відповідачки в сумі 12 111,00 грн, з яких 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2 593,50 грн. - сума заборгованості за відсотками, 517,50 грн. - сума заборгованості за комісією, 6 000,00 грн. сума заборгованості за пенею/ неустойкою. Відповідачка належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за договором кредиту, заборгованості за процентами та інших нарахувань не виконала ні перед кредитодавцем/первісним кредитором, ані перед позивачем/фактором ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», що набуло право вимоги за договором кредиту № 6572981 на підставі договору факторингу. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Ухвалою судді від 16 лютого 2026 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (без виклику) за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачка відзив на позовну заяву не надала. [PERSON] викликалась у судове засідання на 09.00 год., 13.03.2026 у якості відповідачки у справі № 952/99/26 за позовом ТОВ » Деал Фінанс Груп» про стягнення заборгованості через оголошення на веб- сайті Зачепилівського районного суду Харківської області веб-портал Судова влада України -http://court.gov.ua/sud2013/, заперечень щодо позову до суду не подано, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних в справі доказів, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 14.08.2025 між ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 6572981, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 3 000,00 грн. строком на 360 днів, із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,95 %, які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17.25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 517,50 грн). Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом введення позичальником одноразового ідентифікатора 262802, що був надісланий на вказаний відповідачкою електронну адресу, у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». На виконання умов Договору кредиту № 6572981 від 14.08.2025 кредитодавець передав відповідачці у власність грошові кошти в розмірі 3 000,00 грн, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки № [NUMBER] , за посередництва платіжної установи ТОВ « Европейська платіжна система». Враховуючи умови договору кредиту та додаткової угоди, та здійснені відповідачкою платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, заборгованість відповідачки за договором кредиту складає 12 111,00 грн, зокрема: 3 000, 00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 593,50 грн. - сума заборгованості за процентами; 517,50 грн. - сума заборгованості за комісією; 6000,00 грн.- сума заборгованості за пенею/неустойкою. ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» уклали Договір факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту № 6572981 від 14.08.2025 року. Відповідно до Реєстру прав вимог № 23/12/25-01 від 23.12.2025 кредитодавець відступив фактору право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених Договором факторингу №16/09/25 від 16.09.2025, в тому числі до відповідачки в сумі 12 111,00 грн, з яких 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2 593,50 грн. - сума заборгованості за відсотками, 517,50 грн. - сума заборгованості за комісією, 6 000,00 грн. сума заборгованості за пенею/ неустойкою. Відповідачка належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за договором кредиту, заборгованості за процентами та інших нарахувань не виконала ні перед кредитодавцем/первісним кредитором, ані перед позивачем/фактором ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», що набуло право вимоги за договором кредиту № 6572981 на підставі договору факторингу. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п.4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію, пов`язану з наданням кредиту та комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Докази повернення відповідачкою позики та сплати процентів, комісії за користування грошовими коштами в порядку та на умовах, передбачених кредитним договором, у справі відсутні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. За положеннями ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що право вимоги перейшло до ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» за договором про надання кредиту № 6572981 від 14.08.2025 року. Доказів протилежного відповідачкою до суду не надано. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.81 ЦПК України). Як вбачається із матеріалів справи, первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів » було перераховано на картковий рахунок відповідачки кошти в розмірі 3 000,00 грн. Відповідачка своїх зобов`язань за договором не виконала та не сплатила грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом в обумовлений договором строк ані перед первісним кредитором, ані перед позивачем. [PERSON] правом подання відзиву на позовну заяву не скористалася, викладених в позовній заяві обставин належними та допустимими доказами не спростувала, власного розрахунку заборгованості не надала. Зважаючи на оформлені у встановленому порядку кредитний договір та договір факторингу, позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів та процентів за користування ними з боржника. Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № 6572981 в розмірі 12 111,00 грн. підлягають задоволенню. За правилами ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 2662,40 грн. Відповідно ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч.2 ст.133 ЦПК України). Позивачем заявлено клопотання про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн. Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025, укладений з адвокатом Ткаченко Ю.О, ордер на надання правничої допомоги адвокатом Ткаченко Ю.О. серія АХ №1287256, акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги від 22.08.2025, витяг з акту №7-ДІЛ від 14.01.2026 , та платіжну інструкцію. Відповідачкою клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не заявлено, неспівмірність таких витрат не доведено. На думку суду, витрати позивача на професійну допомогу підтверджуються належними та допустимими доказами, а розмір вказаних витрат відповідає характеру та обсягу дій, вчинених адвокатом, не є завищеними чи необґрунтованими та є цілком пропорційним предмету спору, а тому вони на підставі ст. 133, ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача в повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: approved