Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

І. Суть спору Позивачка через свого представника звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого спільних неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя із відповідачем не склалося в зв`язку з втратою почуттів, непорозумінням, відсутністю спільних інтересів, спільних поглядів на життя та сім`ю, відсутністю дітей. Сторони неодноразово намагалися налагодити подружні стосунки, проте, всі спроби були марними і сторони не знайшли між собою порозуміння, без якого сумісне життя не має сенсу. Позивач і відповідач не ведуть спільного господарства з лютого 2022 року, мають окремий бюджет та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Оскільки, збереження сім`ї та спільне подружнє життя позивачка вважає неможливим, єдиним виходом із становища, що склалося, є розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу в позасудовому порядку є неможливим, оскільки сторони не контактують одна з одною. Спір про поділ майна відсутній. З огляду на наведене, представник позивача просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами. ІІ. Позиція учасників справи В судове засідання сторони не з`явилися. 24.03.2026 від представника позивачки [PERSON] надійшла заява про здійснення розгляду справи без участі позивачки та її представника; підтримання позову повністю та прохання такий задовольнити. Щодо будь-яких заяв відповідача про примирення подружжя сторона позивача заперечує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився. 24.03.2026 подав до суду клопотання про відкладення судового засідання через погіршення здоров`я та погане самопочуття, яке унеможливлює прибуття в судове засідання для безпосередньої участі у ньому. Відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 03.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження. 27.11.2025 надано сторонам строк для примирення та зупинено провадження у справі. 05.03.2026 поновлено провадження у справі, у зв`язку із закінченням відведеного подружжю строку для примирення. 24.03.2026 належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи сторони у судове засідання не прибули. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Сторона позивача скористалася наданим їй правом та, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявила клопотання про розгляд справи без участі позивача та представника. Відповідач 24.03.2026 подав до суду клопотання про відкладення судового засідання через погіршення здоров`я та погане самопочуття, яке унеможливлює прибуття в судове засідання для безпосередньої участі у ньому. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Відповідач [PERSON] , як на підставу для відкладення судового засідання, посилається на погіршення здоров`я, однак жодних доказів на підтвердження таких обставин ним до клопотання не долучено. У зв`язку із цим, без належних доказів, суд не може визнати поважними причини неявки відповідача в судове засідання. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає, що відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ст. 223 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів. ІV. Обставини справи, встановлені судом Як слідує із матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15.07.1997 року виконкомом Білківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області за актовим записом № 21, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Неповнолітніх дітей у подружжя немає. Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень позивачки, подружнє життя із відповідачем не склалося в зв`язку з втратою почуттів, непорозумінням, відсутністю спільних інтересів, спільних поглядів на життя та сім`ю, відсутністю дітей. Сторони неодноразово намагалися налагодити подружні стосунки, проте, всі спроби були марними і сторони не знайшли між собою порозуміння, без якого сумісне життя не має сенсу. Позивачка і відповідач не ведуть спільного господарства з лютого 2022 року, мають окремий бюджет та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Оскільки, збереження сім`ї та спільне подружнє життя позивач вважає неможливим, єдиним виходом із становища, що склалося, є розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу в позасудовому порядку є неможливим, оскільки сторони не контактують одна з одною. Спір про поділ майна відсутній. Вжиті судом заходи щодо примирення подружжя та збереження сім`ї виявилися безрезультатними. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. V. Застосоване судом законодавство Відповідно до ст. 51 Конституції Українита ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України, вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Європейський суд з правлюдини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України"). VI. Висновки суду Враховуючи, що сторони не підтримують шлюбних стосунків протягом тривалого часу та не відновлюють сімейних відносин, не мають спільної згоди щодо примирення, наявні підстави стверджувати про наявність стійкого розладу подружніх стосунків. Так, як судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між ними втрачено взаєморозуміння та почуття любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечать інтересам сторін, заходи щодо збереження сім`ї виявилися безрезультатними, суд дійшов висновку, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а, оскільки, шлюб між сторонами існує формально, то згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, наявні всі підстави для розірвання такого. Відтак, позов слід задовольнити у повному обсязі. VII. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно з ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивачки слід стягнути 968,96 грн понесених позивачкою судових витрат на сплату судового збору.

Outcome: approved