Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

У грудні 2025 позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив: встановити факт, що [PERSON] , 1976 року народження, не проживала разом з [PERSON] до дня її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , та не прийняла спадщину після смерті останньої; визнати за ним право власності в порядку спадкування за правом представлення на 1/2 частку від 2/4 спадкового майна, а саме: частки від 2/4 квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та частка грошових заощаджень, що знаходяться у філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» у ТВБВ №10013/0144 на рахунку № [NUMBER] , що належало на праві власності до дня смерті [PERSON] [INFO] , що померла [INFO] , та на яку мала право в порядку спадкування за законом [PERSON] . На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30.01.1996 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було приватизовано в рівних частках кватиру, що находиться за адресою [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] та прийняття спадщини після його смерті [PERSON] належала 2/4 частки вищевказаної квартири. Вказав, що він є спадкоємцем першої черги за законом та успадкував 2/3 частки від частки квартири після смерті батька [PERSON] . 1/3 частку від частки квартири після смерті [PERSON] повинна була успадкувати його матір [PERSON] , однак вона заяви до нотаріуса не подала, свідоцтва про право на спадщину за законом не отримувала, [INFO] померла, перебуваючи у Російській Федерації. Після смерті [PERSON] , за правом представлення, він звернувся з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа. До вказаної заяви ним було долучено довідку з місця реєстрації [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , де також була зареєстрована її дочка [PERSON] , яка у 2022 року виїхала на постійне проживання в у Російську Федерацію. Після смерті [PERSON] , [PERSON] заяви до нотаріуса про прийняття спадщини не подала, спадщини не прийняла. Нотаріусом йому було видано свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , на частку спадкового майна. 29.10.2025 року нотаріусом Шептицької державної нотаріальної контори Львівської області Стеців М.Р. на його звернення щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на усе майно, що належало до дня смерті [PERSON] , видано постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій, оскільки частку спадкового майна прийняла дочка померлої [PERSON] , яка була зареєстрована за адресою реєстрації спадкодавця на час відкриття спадщини та вважається такою, що прийняла спадщину. Вважає, що має право на усе спадкове майно після смерті [PERSON] , так як [PERSON] не проживала зі спадкодавцем на момент її смерті за місце реєстрації [PERSON] та спадщини не прийняла. Ухвалою суду від 10.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. 03.02.2026 підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позов з підстав, вказаних у позовній заяві. Зазначила, що зі слів позивача їй відомо, що відповідач не проживала разом із [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач є сестрою її покійного чоловіка, вона не проживала разом із [PERSON] на час смерті останньої за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] виїхала у Російську Федерацію, проживала там у своєї сестри, з [PERSON] вона там не проживала. У вищевказаній квартирі періодично проживає позивач, особистих речей відповідача у ній немає. Зі слів чоловіка їй відомо, що відповідач та [PERSON] не проживали разом у Російській Федерації. Де на час смерті останньої проживала [PERSON] їй невідомо. Відповідач та третя особа, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідка, дослідивши інші наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке. Установлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва на право власності на квартиру (будинок) від 16.01.1996 належала на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частинах. [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження. Згідно зі свідоцтвами про право на спадщину за законом від 07.08.2003 [PERSON] є спадкоємцем майна померлого [INFO] [PERSON] , а саме: частки квартири, що за адресою: [ADDRESS] та гаража № [NUMBER] , що знаходився на стоянці ІІ в гаражному кооперативі №3 в м. Червонограді Львівської області. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] 22.02.1995 уклали шлюб. [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Спадкоємцями майна померлого [PERSON] є його мати [PERSON] , у розмірі 1/3 частки та його син [PERSON] , у розмірі 2/3 часток. Відповідно до свідоцтва про смерть від 24.10.2024 [PERSON] померла [INFO] у м. Орел, Орловської області, Російська Федерація. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.03.2025 спадкоємцями майна померлої [PERSON] є її внук [PERSON] та дочка [PERSON] . Відповідно до акту КП «Житлокомунсервіс» Шептицької міської ради № 4679 від 30.10.2025 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично за даною адресою не проживає. Згідно із довіреністю від 05.11.2025, посвідченою нотаріусом Казанського нотаріального округу Республіки Татарстан, Російська Федерація, Фабрична О.Я. уповноважила [PERSON] , зокрема, прийняти спадщину та вести спадкову справу з правом отримання свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилося після смерті її матері [PERSON] , з правом подачі заяви про прийняття спадщини. Місце проживання [PERSON] у довіреності: [ADDRESS] . Державним нотаріусом Шептицького районного нотаріального округу Львівської області Стеців М.Р. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті його баби [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] , на 2/4 (дві/четвертих) частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; та на (одну/другу) частину вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що зберігаються в № Філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» у ТВБВ № 10013/0144. Постанова мотивована тим, що спадкоємцями померлої є її внук [PERSON] , її дочка - [PERSON] . Тому, [PERSON] має право на отримання свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку спадкового майна. Решта 1/2 частку спадкового майна прийняла дочка померлої [PERSON] , місце проживання якої зареєстроване за одною адресою зі спадкодавцем на час відкриття спадщини й вона вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, не заявила про відмову від неї. Відповідно до висновку про вартість майна ринкова вартість квартири, що за адресою: [ADDRESS] станом на 24.11.2025 становить 1943389,00 грн, вартість 2/3 часин становить 971694,50 грн. Згідно ст. 1216 ЦК України (далі - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) . Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦК внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно із ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 2 ст. 1296 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України (далі - ЦПК) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК). Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Право позивача на спадкування після смерті [PERSON] належної відповідачеві частки у спадщині залежить від доведення факту неприйняття останньою спадщини згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК, а саме, що на час смерті спадкодавця відповідач з нею постійно не проживала. Установлення судом саме цієї обставини й повинна була б стосуватися позовна вимога. Проте позивач просить встановити факт непроживання відповідача із [PERSON] за конкретною адресою в Україні, який, виходячи зі змістуч. 3 ст. 1268 ЦК, не має правового значення, оскільки сам по собі не може свідчити про неприйняття відповідачем спадщини після смерті матері та не призведе до виникнення у позивача права на спадкування спірної частки спадкової маси, а отже, не є належним способом захисту. Наведене є підставою для відмови у задоволенні цієї вимоги. Оскільки вимога про визнання права власності на спадкове майно є похідною від вимоги про встановлення факту непроживання відповідача із [PERSON] , суд відмовляє й у її задоволенні. Крім того, виходячи зі змісту свідоцтва про право на спадщину від 06.03.2025, виданого на підставі смерті [PERSON] , доказів визнання якого судом недійсним матеріали справи не містять, [PERSON] прийняла частку вкладів із відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що зберігаються у філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» у ТВБВ № 10013/0144 на рахунку № [NUMBER] , проте це право у порядку ст. 1296 ЦК не оформила. Отже, зазначена частина спадкового майна згідно із ч. 5 ст. 1268, ч. 3 ст. 1296 ЦК належить відповідачеві.

Outcome: dismissed