Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

ТОВ «Юніт Капітал» (Позивач), звернулося до суду з позовом до [PERSON] (Відповідачка), в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 13.10.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачка уклали Кредитний договір №911995886 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору. Позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений Кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», свої зобов`язання за договором виконало, перерахувало грошові кошти в сумі 13 700,00 грн на банківську картку відповідачки. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01, який неодноразово продовжувався, та діяв протягом проміжку часу, а саме: 28.11.2018 року по 31.12.2024 року. Таким чином до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідачки на суму 32367,30 грн. Окрім цього, між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №31/0724-01. Згідно з витягом з реєстру прав вимоги №2 від 31.07.2024 до договору факторингу №31/0724-01від 31.07.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 68 292,42грн. 04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого Позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором. Позивач набув право вимоги до відповідачки в сумі 68 292,42грн, з яких 13 699,23 грн - заборгованість по тілу кредиту, 54 593,19 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Відповідачки свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, кредит не погашає. Враховуючи наведене, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 68 292,42 грн. Представник відповідачки адвокат Онищук Т.Н. подав до суду письмові пояснення, у яких зазначив, що відповідачка при укладенні кредитного договору діяла відповідно до Алгоритму (Порядку) дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора. Порядок дій відповідачки підтверджується довідкою щодо дій позичальника. До позовної заяви позивач додав Заявку відповідачки на отримання грошових коштів в кредит від 13.10.2023 сформовану за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитодавця. Відповідно до Заявки [PERSON] звернулася до кредитодавця із заявою про видачу кредиту в сумі 13700,00 грн терміном на 30 календарних днів. Згідно з доданої Довідки щодо дій позичальника, [PERSON] в подальшому одноразово продовжила строк кредитування ще на 27 днів до 09.12.2023. Інших дій, спрямованих на продовження строку кредитування відповідачка не вчиняла, а отже строк кредитування не продовжувався. Отже, загальна сума заборгованості відповідачки за кредитним договором становить 19396,46 грн (13700,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 5696,46 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом). Представник позивача подав до суду додаткові пояснення у справі у яких вказав порядок нарахування відсотків за кредитним договором, просив позов задовольнити повністю. Ухвалою судді від 26.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначене судове засідання на 17.09.2025 року. Ухвалою суду задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 17.09.2025 року судове засідання не відбулось у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному. Ухвалою судді від 13.10.2025 року судове засідання відкладено на 04.11.2025 року через неявку відповідачки 04.11.2025 року ухвалою судді судове засідання відкладено на 01.12.2025 року у зв`язку із клопотанням відповідачки для надання додаткового строку для подання відзиву. 01.12.2025 року ухвалою судді судове засідання відкладено на 13.01.2026 року у зв`язку із поданням клопотання представником відповідачки адвоката Онищука Т.Н. про відкладення розгляду справи та наданням додаткового строку для ознайомлення із матеріалами справи. 13.01.2026 року судове засідання було відкладено на 11.02.2026 року у зв`язку із зайнятістю представника відповідачки у іншому судовому засіданні. 11.02.2026 року судове засідання не відбулося у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги на території Львівської області. Судове засідання відкладено на 23.03.2026. Представник позивача у судове засіданні не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. У судове засідання відповідачка та її представник не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Представник відповідачки 11.02.2026 подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності відповідачки та її представника, щодо часткового задоволення позовних вимог з мотивів, викладених у письмових поясненнях не заперечує. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов до таких висновків. Суд встановив, що 13.10.2023 відповідачка звернулась до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з Заявкою на отримання грошових коштів в кредит. У заявці відповідачка вказала бажану суму кредиту - 13700,00 грн, строк кредиту 30 днів. Після чого, 13.10.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № 911995886, за яким кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 13 700,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Кредитодавець надає позичальнику перший транш за Договором в сумі 13700 грн 00 к.13.10.2023 (що є датою надання кредиту). Другий та решта траншів з Договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах передбачений цим Договором (п. 2.3-2.4). З метою укладення цього договору позичальник, ознайомившись з Правилами, заповнив Заявку, вказавши всі дані, визначені в заявці як обов`язкові. При подачі Заявки позичальник вказав суму грошових коштів, яку він бажає отримати одразу після укладення договору (перший Транш) та плановий строк дострокового повернення Кредиту, протягом якого застосуються спеціальні умови користування кредитом - дисконтний період. Максимально доступна сума кредиту, яка доступна позичальнику і яку позичальник може отримати другим та наступними траншами, вказана в п. 2.1. Договору як сума кредитного ліміту, та визначається кредитодавцем в залежності від кредитного рейтингу позичальника. Кожен окремий Транш за цим Договором надається Позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку Кредитодавця, на рахунок Позичальника, використовуючи реквізити Платіжної картки [NUMBER], що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання чергового Траншу за Договором (п.5.1.). За користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом (п. 8.1.). Процентні ставки за Договором є фіксованими і не підлягають зміні Кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Загальні витрати за Договором та загальна вартість кредиту за Договором залежить від обраної моделі поведінки позичальника і прораховується в порядку описаному нижче. Протягом дисконтного періоду кредитування зобов`язання позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування кредитом визначають наступним чином: за період від дати видачі кредиту до 12.11.2023 р. (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 281,05 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 0,77 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним (далі - дисконтна процентна ставка); У разі якщо Позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 12.11.2023 р. проценти нараховуються за ставкою 562,00 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 1,54 відсотків в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (далі - Індивідуальна процента ставка) (п. 8.2-8.3). Невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору. Відповідно до Довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», позичальник [PERSON] 13.10.2023 року отримала одноразовий ідентифікатор ZBCX-2372 на вказаний ним номер телефону [NUMBER] , після чого 13.10.2023 14:57:12 було здійснено перерахування грошових коштів позичальнику. До матеріалів справи також долучено Порядок дій споживача в Інформаційно- телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору та отримання фінансових послуг під торгівельною маркою «Moneyveo» та Алгоритм дій ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно укладення кредитних договорів. На підтвердження переказу коштів в сумі 13700,00 грн. згідно договору № 911995886 від 13.10.2023 [PERSON] на платіжну картку № [NUMBER] , надано Платіжне доручення № 57a0228e-79a7-46e1-8caa-45783a0430ef від 13.10.2023. З наданої АТ КБ «Приват Банк» інформації встановлено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Додано також виписку по рахунку № [NUMBER] за період 13 по 18 жовтня 2023 року, яка містить зарахування на суму 13 700,00 грн. Фінансовий номер телефону: [NUMBER] співпадає з номером телефону який знаходиться в анкетних даних [PERSON] . За розрахунком ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісного кредитора), станом на 09.01.2024 року заборгованість відповідачки становить 31 959,06 грн. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, який неодноразово продовжувався додатковою угодою №19 від 28.11.2018 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, додатковою угодою №26від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року,додатковою угодою №27 від 31.12.2021 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, додатковою угодою №31 від 31.12.2022 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, додатковою угодою №32 від 31.12.2023 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, що діяв протягом проміжку часу, а саме: 28.11.2018 року по 31.12.2024 року. Згідно з умовами договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ «Таліон Плюс» відступив права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги №266 від 09.01.2024 року ТОВ «Таліон Плюс» набув право вимоги до Відповідача за кредитним договором №911995886 від 13.10.2023 на суму 32 367,30 грн Таким чином до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача на суму 32367,30 грн. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №911995886 від 13.10.2023, заборгованість відповідача перед ТОВ «Таліон Плюс» станом на 31.07.2024 становить 68 292,42 грн, з яких: 13699,23 грн заборгованість за тілом кредиту; 54593,19 грн заборгованість за процентами. 31.07.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №31/0724-01. Відповідно до умов договору ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт)передає ТОВ «ФК «ФК «Онлайн Фінанс» (фактор) належні йому права вимоги, а останній приймає належніТОВ «ТаліонПлюс`права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно з Реєстру прав вимоги №2 від 31.07.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №911995886 від 13.10.2023 року на суму 68292,42 грн. Окрім цього, 04.06.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивачем укладено договір факторингу №04/06/05-Ю, відповідно до умов якого Позивач набув право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором №911995886 від 13.10.2023 року. Передача від клієнта фактору реєстру боржників клієнта, підтверджується Актом прийому-передачі боржників, до договору факторингу №04/06/05-Ювід 04.06.2025 року. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №04/06/05-Ю від 04.06.2025 року Позивач набув право вимоги до Відповідача на загальну суму 68292,42 грн, з яких: 13699,23 грн - прострочене тіло кредиту; 54593,19 грн - прострочені відсотки. З доданої ТОВ «Юніт Капітал» Виписки з особового рахунка за Кредитним договором № № 911995886 від 13.10.2023 року, вбачається, що заборгованість відповідачки перед ТОВ «Юніт Капітал» за Кредитним договором станом на 25.06.2025 (включно) складає 68 292,42 грн: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 13 699,23грн. та прострочена заборгованість за процентами - 54 593,19 грн. Станом на 25.06.2025 року заборгованість за Кредитним договором не погашена. У зв`язку із невиконанням відповідачкою узятих на себе зобов`язань, позивач звернувся до суду. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд встановив, що між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, які регулюються такими нормами законодавства. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 626 ЦК України,договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем (далі ІТС), він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами частин 3, 6, 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Як видно з матеріалів справи кредитний договір між первісним кредитором та відповідачкою укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису позичальниці ZBCX-2372 (відправлено 13.10.202314:55:01, введено 13.10.202314:57:04). Зі змісту договору встановлено, що відповідачка , при його оформленні, зазначила свої персональні дані. Відповідачка послідовно виконала усі дії спрямовані на проходження всього процесу укладення електронного договору та вчинила конклюдентні дії, що свідчить про свідоме бажання укласти Кредитний договір. Використання одноразового ідентифікатора у процедурі електронного підписання договору не лише забезпечує належну ідентифікацію, підтверджує акцепт оферти та є цілком достатнім для встановлення зобов`язань Відповідача за договором, що відповідає законодавству України. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі [PERSON] для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, то кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Суд вважає доведеним факт отримання відповідачкою коштів у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512, ст. 514, 526 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. З огляду на те, що укладений між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року було пролонговано на підставі додаткових угод до нього № 19, 26, 27, 31, 32 по 31.12.2024 року, на день укладення кредитного договору він був правомірним і чинним, а ця обставина з урахуванням витягу з реєстру прав вимоги не може спонукати до висновку про недійсність передачі прав вимоги. За Договором факторингу № 04/06/05-Ю право вимоги до відповідачки перейшло до позивача. Наявні в матеріалах справи зазначені договори факторингів, додаткові угоди, витяги з реєстрів прав вимог до них підтверджують належне набуття позивачем права вимоги до відповідачки і сумнівів щодо цих фактів вказані документальні докази не викликають. Згідно із ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Разом з тим, незважаючи на те, що ТОВ «Юніт Капітал» є новим кредитором, його вимоги до задоволення в повному обсязі не підлягають, адже нарахована попередніми кредиторами заборгованість за відсотками за користування кредитним коштами здійснена поза межами строку кредитування. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наведене спонукає до висновку, що протягом дії договірних відносин розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. З Довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та заявки на отримання грошових коштів в кредит від 13.10.2023 року вбачається, що [PERSON] заявила про отримання суми кредиту 13 700,00 грн, обравши строк кредитування 30 днів. Розділом 7 кредитного договору передбачено, що на момент укладення цього Договору, сторони дійшли згоди, що рекомендована дата погашення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є датою закінчення дисконтного періоду кредитування - 12.11.2023, а саме протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого траншу позичальником. В обов`язковому порядку сума Кредиту має бути повернена Позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після, в тому числі, закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору. Водночас, із вже вказаної Довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається вчинення позичальницею дій, з метою продовження Дисконтного періоду, зокрема, 09.11.2023 року відбулась сплата 0,77 грн тіла кредиту і нарахованих процентів в сумі 2 848,23 грн, відповідно, строк кредитування продовжено ще на 27 днів - до 09.12.2023 року (процентна ставка, яка застосовується на період продовження строку кредитування - 1,54 %). Пунктом 3.3. кредитного договору визначено, що для здійснення першої пролонгації Дисконтного періоду за цим Договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 (тридцять) днів Дисконтного періоду проценти у розмірі 3164,70 грн. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій позичальник інформується через особистий кабінет. У даному випадку суд зважає на висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 352/1950/15-ц (провадження № 61-2973св22) де зазначено, що договір, як приватноправова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, має на меті забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами, зокрема при невизначеності і незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів. Згідно з частиною першою ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 цього Кодексу. Висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, зробленому у постанові від 14 травня 2022 року у справі № 944/3046/20 (провадження № 61-19719св21), стверджується, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч. 3, 4 ст. 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення "contra proferentem". "Contra proferentem" (лат. "verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem") - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" ("no individually negotiated"), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін". Тобто contra proferentem має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність; contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань. Відповідно до ч. 8 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Отже, при стягненні заявленої позивачем заборгованості не підлягають врахуванню завуальовані, двозначні умови, які дозволили кредитодавцю нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом, поза чітко вказаного строку кредитування. Проте, вимог про застосування наслідків порушення грошового зобов`язання, зокрема прострочення сплати суми кредиту та нарахованих процентів, в тому числі, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач не заявляв. Одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Відсутність позову про оспорення кредитного договору чи заперечень щодо його умов не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом кредитора до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Так, відповідно до ст. 12 ЦПК України встановлений принцип змагальності сторін, згідно якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року). Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для відхилення вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками поза межами строку дії договору. Отже, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №911995886 від 13.10.2023 в сумі 19 711,89 грн, з яких: 13 699,23 грн - тіло кредиту; 6 012,66 грн проценти, що нараховані первісним кредитором за період з 10.11.2023 по 12.11.2023 за ставкою 0,77 % в день (13 700,00 грн *0,77% * 3 дні = 316,47 грн) та у період 27-денного продовженого строку кредитування з 13.11.2023 по 09.12.2023 за ставкою 1,54 % в день (13 699,23*1,54%*27 дні= 5696,16 грн). Відповідно суд доходить висновку про необхідність задоволення позову частково, в сумі 19 711,89 грн (28,86 %). Судові витрати в цій справі, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат на професійну правову допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено частково, тому з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 699,10 грн (2422,40*28,86%). Щодо витрат на професійну правову допомогу, то в позовній заяві позивач просив стягнути такі з відповідача в розмірі 7000,00 грн. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу, суду подано копію договору про надання правничої допомоги № 05/06825-01від 05.06.2025, укладеного між ТОВ «Юніт Капітал» та АБ «Тараненко і партнери»; Акт прийому-передачі наданих послуг № 05/06/25-01 від 05.06.2025 з переліком наданих послуг на суму 7000,000 грн. Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2020,20 грн (7000,00 грн * 28,86%).

Outcome: partial