Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та учасників справи. Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Стрийської міської ради, про позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , встановити над [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] опіку та призначити [PERSON] , [INFO] , їх опікуном, а також стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі однієї четвертої заробітку [PERSON] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що є бабусею дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вже тривалий час, а саме з 2022 року, а також періодично і до цього часу, діти проживуть з нею, так як мама, її донька, веде деструктивний спосіб життя, немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями, а відтак ухиляється від виконання материнських обов?язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу і не створює їм умов для отримання ними освіти. Стверджує, що діти повністю перебувають на її, бабусі, утримані та виховані. Саме вона забезпечує відвідування ними школи, гуртків та забезпечує всебічний розвиток. Батько дітей, [PERSON] , з 03.10.2023 року перебував на військовій службі за мобілізацією. 01.08.2025 надійшло Сповіщення про те, що 31.07.2025 [PERSON] у списках військової частини обліковується як зниклий безвісті, а Витягом з інформаційної системи з питання поводження з військовополоненими № [NUMBER] , повідомлено, що перебуває в полоні. Шлюб між її донькою [PERSON] та [PERSON] розірвано 31.07.2025. Зважаючи, що батько перебуває в полоні, а мати не опікується дітьми, востаннє бачила їх більше року тому, позивачка просить позбавити мати [PERSON] батьківських прав, встановивши над дітьми опіку та призначивши позивачку, рідну бабусю [PERSON] опікуном, а також стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання. Позивачка та її представник адвокат Зелик Б. Б. в судове засідання з`явилися, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав, що у ньому викладені. Також, представник [PERSON] клопотав про допит в якості свідків малолітніх дітей [PERSON] . Позивачка в засідані надала пояснення, в яких повідомила суд, що її донька багато років веде деструктивний спосіб життя, вживає алкогольні напої, немає постійного місця проживання, абсолютно не цікавиться здоров`ям, навчанням, вихованням та дозвіллям дітей. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, в запропонований судом строк відзив на позовну заяву не подала. Третя особа, орган опіки та піклування виконавчого комітету Стрийської міської ради, в особі представника Скрицької Н. Б., що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні клопотала про долучення ряду доказів у справі, а саме: рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради від 04.12.2025 із затвердженим вказаним рішенням висновком, яким рекомендовано позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Також, надано Наказ № 124 від 22.10.2025 про тимчасове влаштування дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у сім`ю бабусі [PERSON] , Наказ від 22.01.2026 про продовження тимчасового влаштування дітей саме з бабусею, Акт обстеження умов проживання [PERSON] , а також подання про можливість призначення опікуном дітей [PERSON] . Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2025 справу розподілено судді Валовін Ю.В. /а.с.34/. За наслідками отримання 02.10.2025 відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача /а.с. 36/, 09.10.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання на 25.11.2025 /а. с. 37/. Розгляд справи на стадії підготовчого судового розгляду було відкладено на 17.12.2025 з причин неявки відповідача. Ухвалою підготовчого судового засідання у справі від 17.12.2025, підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду по суті на 15.01.2026 /а. с. 73/. З причин неявки відповідача для розгляду справи по суті, судове засідання двічі було відкладене на 02.02.2026 та 02.03.2026. Таким чином відповідачка не з`явилась в жодне судове засідання, позицію щодо заявлених позовних вимог суду не надала. Позовна заява та судові повістки про виклик до суду за її зареєстрованим місцем проживання скеровувались неодноразово, однак як вбачається із довідок Укрпошти такі повертались на адресу суду 13.10.2025, 15.12.2025, 13.01.2026, 26.01.2026, 20.02.2026 із відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», що згідно з п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України є належним врученням судового рішення/повістки. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.03.2026, постановленою із занесенням до протоколу судового засідання, вирішено проводити заочний розгляд цієї справи та ухвалення у ній заочного рішення на підставі статей 280-282 ЦПК України. Крім того, на виконання приписів ч. 11 ст. 128 ЦПК України суд здійснював виклик відповідача [PERSON] до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України https://court.gov.ua/unknown/. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розгляд справи по суті відбувся 02.03.2026 з відкладенням ухвалення та проголошення рішення в справі строком до 10 днів відповідно до ст. 244 ЦПК України о 14:30 год. 12.03.2026. Згідно з ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Враховуючи вищенаведене, датою ухвалення рішення у розглядуваній справі є дата складення повного судового рішення 12.03.2026. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Всі заяви та клопотання сторін у справі були вирішені у встановленому чинним ЦПК України порядку. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних, які необхідні для встановлення фактичних обставин справи, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що позивачка, [PERSON] (попереднє прізвище [PERSON] ), є матір`ю відповідачки [PERSON] , [INFO] /а.с. 8/. 29.11.2014 між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб /а.с. 23/, в якому народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с.11, 15/. 10.01.2025 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області (справа №456/5264/24) /а.с. 24/. З 03.10.2023 батько дітей [PERSON] перебуває на військовій службі за мобілізацією відповідно до довідки № 221 від 07.11.2024 /а.с. 26/. Відповідно до сповіщення Стрийського РТЦК Міністерства оборони України № 10363 від 01.08.2025 [PERSON] зник безвісти під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Торське Донецької області /а.с. 27/. Водночас, згідно з витягом з інформаційної системи з питань поводження з військовополоненими № 2025-11-5679 від 25.08.2025, [PERSON] , [INFO] , перебуває в полоні /а.с. 28/. Таким чином, з 03.10.2023 батько не здійснює опіку над дітьми, в силу виконання військового обов`язку. [PERSON] , 2015 року народження зареєстрована за адресою: [ADDRESS] /а.с. 12/. Шевчук [PERSON] , 2017 року народження зареєстрований за адресою: в [ADDRESS] /а. с. 18/. Водночас, відповідно до довідки КП «Управляюча компанія «Комфортний Стрий» діти фактично проживають з бабусею [PERSON] за адресою її реєстрації в [ADDRESS] , разом з сім`єю бабусі, що підтверджується також Актом обстеження № 189 від 07.08.2025 /а.с. 6-7/. Вказана адреса зазначена, як адреса проживання також в Довідці від 05.08.2025, виданій ЦПМСД м. Стрия щодо обліку в сімейного лікаря [PERSON] /а.с.14/. Відповідно до характеристики, наданої класним керівником, практичним психологом та директором Стрийської гімназії № 7, [PERSON] 2015 року народження дисциплінована скромна, доброзичлива, врівноважена учениця, що володіє достатнім рівнем знань, не конфліктна, добре товаришує з однолітками, школу не пропускає та не запізнюється /а.с. 13/. В характеристиці вказано, що за останні 4 роки навчання мати та батько жодного разу не відвідували батьківські збори чи заходи за участю дітей, не цікавились досягненнями та інтересами доньки. Водночас зазначено, що [PERSON] проживає з бабусею, яка фактично опікується нею, забезпечує всім необхідним, регулярно буває в учбовому закладі цікавиться досягненнями внучки, її потребами, бере активну участь в самодіяльності школи комунікуючи з класним керівником та іншими батьками. Характеристика надана Стрийською гімназією № 7 щодо [PERSON] 2017 року народження, містить інформацію про те, що [PERSON] навчається на середньому рівні, дисциплінований, доброзичливий та дружній /а. с. 17/. Також зазначено, що вихованням [PERSON] займається виключно бабуся [PERSON] , яка є в батьківському комітеті, дбає про розвиток внука, його навчання та дозвілля. Мати жодного разу не була в школі на будь яких заходах. В судовому засіданні, з дотриманням ст. 232 ЦПК України, в присутності органу опіки і піклування, було допитано обох дітей. [PERSON] та [PERSON] підтвердили обставини викладені в позовній заяві, зазначили, що не бачили матір [PERSON] майже рік, підтвердили, що навіть, коли мама приходила до них, вона жодного разу не цікавилась їхнім здоров`ям, навчанням, дозвіллям, не допомагала, не була присутня на будь-якому їхньому святкуванні чи шкільному заході. Обоє дітей мають дуже обмежені спогади про маму в їхньому житті, здебільшого позбавлені будь-яких позитивних емоцій, а також підтвердили, що все необхідне: їжу, одяг, ліки, шкільне приладдя, іграшки купує для них бабуся [PERSON] . Бабуся відводить до школи, водить на гуртки, секції, до лікаря, відвідує всі заходи, організовує святкування днів народжень тощо. Відповідно до висновку виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області, що затверджений рішенням № 415 від 04.12.2025, орган опіки та піклування Стрийської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с. 55-57/. Висновки органу зроблені виходячи з того, що діти не проживають з матір`ю, місце проживання останньої невідоме, вихованням, лікуванням, навчанням тощо займається бабуся [PERSON] , що підтверджується довідками від 05.08.2025 року, виданими лікарем ЦІМС м. Стрия, характеристиками, виданими Стрийською гімназією № 7 Стрийської міської ради Стрийського району Львівської області 04.08.2025. Відсутність в матері інтересу, щодо майбутнього дітей, їхнього розвитку, навчання, фізичного та психоемоційного стану свідчить також те, що [PERSON] не брала участь в засіданні комісії з питань захисту прав дитини Стрийського міськвиконкому, тобто не вчиняла дій на те, щоб зберегти материнство щодо вказаних дітей. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання материнських обов?язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, фактично самоусунулась від виконання обов`язків матері покладених на неї законом. Аналізуючи наявність підстав для призначення опікуном дітей саме бабусі [PERSON] , суд встановив наступне. [PERSON] зареєстрована та проживає разом з власними дітьми [PERSON] 2006 р.н., [PERSON] , 2017 р.н., чоловіком [PERSON] 19074 р.н., а також внуками [PERSON] 2017 р.н., [PERSON] 2015 р.н. за адресою в [ADDRESS] . /а.с. 5/ Згідно з Актом обстеження від 31.10.2025 квартири загальною площею 57,3 кв.м. за адресою [ADDRESS] ., складеного комісією в складі [PERSON] та [PERSON] , внуки [PERSON] та [PERSON] у вказаному житлі забезпеченні всім необхідним. Квартира містить всі необхідні меблі старого та нового зразка, побутову техніку, шкільні приладдя, сезонний одяг для дітей, а також всі умови для проживання, навчання та розвитку /а.с. 76/. [PERSON] працює в КП «Стрийтеплоенерго» апаратником хімводоочищення з 20.10.2005. Згідно наданої роботодавцем характеристики, за час роботи зарекомендувала себе відповідальною і дисциплінованою працівницею, не конфліктна, вимоглива, ініціативна, виконавча та скромна /а.с. 29/. Відповідно до довідок КНП «Стрийської міської ради «ТМО «СМОЛ» № 109 наданої від 19.08.2025 та від 20.08.2025 за медичною допомогою до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не зверталась /а.с. 32,33/. Дохід [PERSON] за перше півріччя 2025 року склав 93 398,00 грн. Окрім того, зважаючи на обставини, за яких батько військовослужбовець на даний момент перебуває в полоні, а місцезнаходження матері невідоме, вихованням дітей вона не займається, служба у справа дітей Стрийського міськвиконкому 20.10.2025 та 22.01.2026 своїми наказами № 124 та № 3 визначила тимчасово влаштувати дітей, які залишилися без батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в місце їх фактичного проживання, а саме в сім`ю [PERSON] , 1978 р.н., жительки [ADDRESS] , з 22.10.2025 року по 22.01.2026 року /а.с. 85, 86/. Підстави влаштування - невиконання батьківських обов?язків матір?ю [PERSON] та перебування у полоні батька [PERSON] . Крім того, 26.02.2026 виконавчий комітет Стрйиської міської ради вніс подання № 3.18 в якому, орган опіки та піклування Стрийської міської ради вважає за доцільне призначення [PERSON] , [INFO] , опікуном малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Виносячи подання, органом опіки та піклування було враховано, що [PERSON] є бабусею дітей, за станом здоров`я може дбати про дітей, забезпечена житлом (проживає в квартирі, що належить її чоловіку) та має стабільний дохід. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування, оцінка судом доказів. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою та другою статті 3 Конвенції про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (постанова Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18)). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (постанова Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20)). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13). Позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання (рішення ЄСПЛ від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11). Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це, в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з правовими висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) та Верховним Судом у постановах: від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18), від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17 (провадження № 61-44369св18), від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17 (провадження № 61-3462св20), від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19 (провадження № 61-9754св20), від 17 січня 2024 року у справі № 735/308/21 (провадження № 61-10098св23), та багатьох інших. Судова практика у цій категорії справ є сталою, відмінність залежить лише від фактичних обставин конкретної справи й доказування. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. В даній справі судом встановлено, що [PERSON] , маючи двох малолітніх дітей, не виконує покладених на неї батьківських обов`язків. Будучи необтяженою станом здоров`я чи іншими важкими життєвими обставинами, свідомо залишила дітей на свою маму [PERSON] , нехтуючи своїми обов`язками протягом тривалого часу (практично з народження дітей), не цікавлячись ними, їхнім здоров`ям, навчанням, вихованням тощо. За таких умов, суд дійшов висновку про наявність належних, допустимих та достатніх доказів, які в своїй сукупності підтверджують, що [PERSON] порушує право дітей на виховання в сім`ї, яка є першоосновою розвитку особистості, самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про духовний та фізичний розвиток дітей, матеріально їх не утримує, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків, а відтак вимога про позбавлення її батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є підставною та підлягає задоволенню як така, що відповідає якнайкращим інтересам дітей. Необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Стосовно вимог про призначення опікуном [PERSON] слід зазначити наступне. Згідно до ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Водночас, суд враховує практику ЄСПЛ у рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», згідно якої по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному і стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування, ст. 60 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 243, 244 Сімейного кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. Відповідно до Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 № 34/166/131/88, опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Згідно з п. п. 1, 2 Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88, опіка (піклування) встановлюється для забезпечення виховання неповнолітніх дітей, які внаслідок смерті батьків, хвороби батьків або позбавлення їх батьківських прав чи з інших причин залишились без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів цих дітей. Згідно ст. 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки та піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Так, судом встановлено, що найрідніша дітям особа, батько [PERSON] , на даний момент перебуває в полоні, а відтак не в змозі виконувати батьківські обов`язки. Заявниця, [PERSON] є рідною бабусею малолітніх [PERSON] та [PERSON] , вже тривалий час фактично опікується дітьми, може виконувати обов`язки опікуна за станом здоров`я, забезпечена житлом, має стабільний дохід та позитивну характеристику. В судовому засіданні обоє дітей висловили бажання жити з бабусею. Передбачених законом перешкод щодо призначення [PERSON] опікуном судом не встановлено. Відповідно до частини другої статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо її утримання. Згідно з частиною третьою статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі статтями 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Позивачка одночасно з вимогою про визнання її опікуном малолітніх дітей просить стягнути з відповідачки [PERSON] аліментів в розмірі заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дітей. Судом встановлено, що відповідачка матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Матеріали справи не містять інформації про наявність в неї роботи та стабільного доходу. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, та саме на батьків покладено відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України та забезпечення гармонійного розвитку дитини. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач є особою працездатного віку, докази щодо незадовільного стану здоров`я відсутні, враховуючи законодавчо покладений на неї обов`язок забезпечення утримання та виховання власних дітей, з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь дітей. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із частинами 1, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Повно та всебічно дослідивши обставини справи щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , призначення бабусі [PERSON] [INFO] опікуном вказаних дітей, а також стягнення з [PERSON] аліменти в розмірі однієї четвертої заробітку але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, перевіривши їх доказами, які в силу ст. ст. 81-82, 89-90, 234 ЦПК України оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, а також встановивши, що відповідачка фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків і вже тривалий час не дбає про дітей, батько дітей будучи військовослужбовцем перебуває в полоні, рідна бабуся, позивачка, проживає та повністю опікується ними, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами. Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Враховуючи те, що судові витрати, понесені позивачем у вигляді судового збору у розмірі 1 211,20 грн, суд вважає документально підтвердженими, і позов підлягає задоволенню повністю, тому з відповідача слід стягнути судовий збір на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved