Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

У січні 2026 року позивач через канцелярію суду вперше звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 07 серпня 1999 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, однак, спільне подружнє життя між ними поступово почало погіршуватися, а з вересня 2014 року фактично припинено, оскільки сторони проживають окремо, не підтримують стосунків та не ведуть спільного господарства. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачкою, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просив шлюб розірвати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 січня 2026 року зазначену цивільну справу розподілено судді Колесніченко О.В. та передано 23 січня 2026 року. Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 26 січня 2026 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, позивач в судове засідання не з`явився. 12 лютого 2026 року через канцелярію суду від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, також вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилася, та, будучи належним чином неодноразово повідомленою про час і місце розгляду справи, про розгляд справи в її відсутність не клопотала та про причини неявки не повідомила, на підставі чого з урахуванням відсутності заперечень з боку позивача за правилами ст.ст. 280, 287, 288 ЦПК України справа підлягає розглядові судом в заочному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку про ухвалення у судовому засіданні рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 07 серпня 1999 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції, актовий запис № 403, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00056875131 від 03 березня 2026 року, залученим до матеріалів справи в копії (а.с. 33-35). Сімейне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя. З вересня 2014 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, у зв`язку з чим шлюбні відносини припинені. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В ході розгляду справи, судом перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін. Вирішуючи справу, суд зважає на особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, зазначені вище та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, категоричне заперечення позивача проти збереження шлюбу, неявка відповідача до суду, вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Позивач клопотав не покладати судові витрати на відповідача, тому судові витрати з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved