Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище позовом. Посилалась на те, що 20.11.1994 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 29.07.2025 року шлюб між сторонами розірвано. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі сторони проживали однією сім`єю, спільно вели господарство, планували спільне майбутнє та спільними зусиллями створювали матеріальну основу сім`ї. У період шлюбу подружжям за спільні кошти на належній їм на праві користування земельній ділянці збудовано житловий будинок з підвалом та господарськими спорудами, зокрема гаражем, огорожею, господарськими будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Крім того подружжям спільно проведено реконструкцію житлового будинку. Технічний паспорт на житловий будинок оформлено на ім`я відповідача виключно з технічних та формальних міркувань, оскільки до проведення перебудови на зазначеній земельній ділянці знаходилася стара будівля, що належала батькам відповідача та була подарована ними відповідачу. Водночас у подальшому, під час спільного проживання сторін та перебування їх у шлюбі, як позивач, так і відповідач брали активну участь у фінансуванні будівництва нового житлового будинку, придбанні будівельних матеріалів, організації та контролі виконання будівельних робіт, а також в облаштуванні та поліпшенні житла, що свідчить про спільний характер створення зазначеного об`єкта нерухомого майна. Крім того, під час шлюбу подружжям за спільні кошти придбане рухоме майно, необхідне для облаштування житлового будинку, а також транспортні засоби, що використовувалися в інтересах сім`ї. Таким чином, подружжя спільно проживало, разом будувало житло, набувало рухоме й нерухоме майно, здійснювало витрати з єдиного сімейного бюджету та діяло в інтересах сім`ї, що свідчить про наявність між сторонами фактичних правовідносин спільної сумісної власності на все набуте у шлюбі майно. Після розірвання шлюбу відповідач одноосібно проживає у спірному будинку, не надає позивачу доступу до спільного майна, чим фактично перешкоджає їй користуватися власною часткою. Унаслідок цього позивач позбавлена можливості отримати або надати суду правовстановлюючі документи на спірне майно, оскільки вони залишилися у домоволодінні, що перебуває у володінні відповідача. Враховуючи викладене позивач вважає спірне майно об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому змушена звернутися до суду з даною позовною заявою за захистом своїх прав та інтересів. За наведених обставин, просила визнати житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя в частині, що відповідає вартості істотних поліпшень, здійснених під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, та визначити частку позивача у праві власності на зазначене майно у розмірі, який буде встановлений відповідно до висновку судової будівельно-технічної та оціночної експертизи; визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя інше рухоме та нерухоме майно, набуте сторонами під час шлюбу за рахунок спільних коштів, у тому числі меблі, побутову техніку, інше домашнє майно, що знаходиться у житловому будинку за адресою [ADDRESS] та стягнути понесені нею судові витрати. 04.03.2026 року представником позивача адвокатом Марчук Д.П. подано заяву про уточнення позовних вимог. Просила визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з підвалом загальною площею 178,3 кв.м., розташований за адресою [ADDRESS] ; визнати частки [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на вказаний житловий будинок рівними, що становлять по 1/2 частці за кожним; припинити право спільної сумісної власності та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку з підвалом загальною площею 178,3 кв.м., розташований за адресою [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Марчук Д.П. не з`явилися, однак представником позивачки подано до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Витрати на правничу допомогу залишити за позивачем. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Радамовський М.М. у судове засідання також не з`явилися, відповідач подав до суду заяву, в якій зазначив, що уточнені позовні вимоги визнає повністю, просить розглянути справу без його участі. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи судом не встановлено, а тому прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дослідивши подані сторонами письмові докази, оцінивши вказані докази щодо їх належності та допустимості, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.11.1994 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 19, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 20.11.1994 року. Заочним рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 29.11.2025 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 174445780 від 19.07.2019 [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, загальною площею (кв.м): 178.3, житлова площа (кв.м): 79.8, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Опис: Житловий будинок з підвалом літ. Ж: літня кухня літ. А літня кухня літ. Б сарай - літ. В, Г; гараж - літ. Д баня літ. Е криниця -№ 1; огорожа - № 2-3; вигрібна яма - № 4. Вказаний житловий будинок набутий у власність на підставі договору дарування, серія та номер: ВСК № 907329, виданий 18.02.2006, видавник: Державний нотаріус Новодністровської державної нотаріальної контори Чернівецької області; технічний паспорт, серія та номер: 3876, виданий 22.05.2019, видавник: Комунальне підприємство «Сокирянське районне бюро технічної інвентаризації», декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ЧВ 181191721591, виданий 21.06.2019, видавник: Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області, Документ отримано з ЄРД. Дата державної реєстрації: 15.07.2019. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Відповідно до пунктів 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя регулюється положеннями статті 65 СК України. Так, статтею 65 СК України визначено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Відповідно до ч.1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Виходячи із зазначеного у вказаній нормі закону принципу рівності часток подружжя у спільному сумісному майні, суд вважає, що кожному із сторін, як співвласникам вказаного нерухомого майна, належить по 1/2 частині житлового будинку загальною площею (кв.м): 178.3, житлова площа (кв.м): 79.8, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість та задоволення позовних вимог [PERSON] в повному об`ємі із визнанням спірного нерухомого майна спільною сумісною власністю сторін та визнанням за кожним із них права власності на 1/2 частки у вказаному майні, припинивши право приватної власності відповідача на нього. За таких обставин, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому його слід прийняти, а позовні вимоги задовольнити. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, ч.1 ст.142 ЦПК України, відповідно до якої в даному випадку сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача в користь позивача, враховуючи заяву про визнання позову подану до початку розгляду справи. На підставі ст.ст. 60, 61, 63, 68-70 СК України, ст. 372 ЦК України,

Outcome: approved