Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

У лютому 2026 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] і просить стягувати з останнього на свою користь заборгованість по несплачених аліментах за період з 23 вересня 2021 року по 31 жовтня 2025 року у розмірі 197066,66 грн, пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 192426,66 грн на утримання [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявленого позову вказує, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 вересня 2017 року шлюб ніж ними розірвано. 20 червня 2017 року між нею та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів, визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Клімчук А.В., зареєстрованому в реєстрі за реєстровим № 865. Однак, відповідач порушує взяті на себе зобов`язання, що стосуються сплати аліментів за період з 23 вересня 2021 року по 31 жовтня 2025 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 197066,66 грн, а також заборгованість по сплаті пені за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 192426,66 грн. На підставі ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2025 року цивільну справу №754/20611/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України передано за підсудністю до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області та отримано судом 17 лютого 2026 року. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23 лютого 2026 року у даній справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивачки [PERSON] адвокат Єрмак О.В., який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] , який у встановленому порядку повідомлений про час і місце судового засідання, до суду не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подавав. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 березня 2026 року постановлено провести по справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Шевченківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 08 червня 2016 року. 20 червня 2017 року між позивачем та відповідачем укладено договір про сплату аліментів, визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області 20 червня 2017 року № 865. Відповідно до п.1, даний договір укладено батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Пунктом 2, 3 договору визначено, що за домовленістю батьків даним договором встановлюється обов`язок батька сплачувати на утримання сина аліменти в розмірі 4000,00 грн щомісяця, а також брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, передбаченими п.185 СК України. Згідно п.10 договору, у разі невиконання, неналежного або несвоєчасного виконання батьком умов даного договору та виникнення заборгованості з вини батька, він зобов`язаний сплатити неустойку (пеню) в розмірі 3 % від несплаченої суми аліментів та/або додаткових витрат на дитину за кожен день прострочення зобов`язання. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25 листопада 2019 року визнано припиненим зобов`язання, викладене у п.10 вказаного договору від 20 червня 2017 року, укладеному між позивачем та відповідачем, посвідченому приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Клімчук А.В., зареєстрованому в реєстрі за реєстровим № 865, щодо стягнення пені в розмірі 3 (трьох) відсотків від несплаченої суми аліментів та/або додаткових витрат на дитину за кожен день прострочення зобов`язання. Разом з тим, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05 листопада 2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість зі сплати аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] за період з вересня 2017 року по лютий 2019 року у розмірі 48000 грн та пеню у зв`язку з простроченням сплати аліментів у розмірі 48000 грн. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02 серпня 2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість зі сплати аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , за період з 01 лютого 2019 року по 23 вересня 2020 року у розмірі 80000 грн та пеню у зв`язку з простроченням сплати аліментів у розмірі 80000 грн. Позивач зазначала, що відповідач продовжує порушувати взяті на себе зобов`язання, зокрема, що стосується сплати аліментів за період з 22 вересня 2021 року по 31 жовтня 2025 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 197 066,66 грн. Відповідачем на підтвердження оплати аліментів у вказаний період жодних доказів не надано. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із ч. 1 ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки відповідачем не було доведено того, що в період з 23 вересня 2021 року по 31 жовтня 2025 року він дійсно сплачував аліменти у встановленому договором розмірі, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 197066,66 грн. Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 року у справі 333/6020/16 відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 року у справі № 6-2589цс15, від 0.022016 року у справі № 6-1477цс15, від 16.03.2016 року у справі № 6-300цс16 і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та один відсоток. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При вирішення вказаного спору суд виходить із встановлених обставин справи та враховує правововий висновок Великої Палати Верховного Суду. Обчислюючи розмір неустойки, суд виходить із розміру заборгованості, який був визначений позивачем у розрахунку від 23 вересня 2021 року і який не спростований відповідачем. Згідно із вказаним правовим висновком Великої Палати Верховного Суду розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У зв`язку з виниклою заборгованістю зі сплати аліментів у відповідача виникла пеня за несплату аліментів у розмірі 1 552 800 грн, про що позивачем надано розрахунок. Проте, з огляду на положення ст. 196 СК України, позивачем заявлено до стягнення пеню в розмірі 192426,66 грн. Указані позовні вимоги відповідають положенням законодавства, а тому також підлягають задоволенню. Отже, з відповідача підлягає стягненню заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі 197 066,66 грн та пеня у зв`язку з простроченням сплати аліментів в сумі 192 426,66 грн. Статтею 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору під час подання позову, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved