Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.11.2021 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено договір № 89121, відповідно до умов якого відповідачу було кошти у сумі 15000 грн. на 365 днів. Крім того, 14.12.2021 між відповідачем та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір №3540568, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 8000 грн. строком на 15 днів. 28.01.2025 було укладено договір № 28012025, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило ТОВ «Факторинг партнерс» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в том числі за договором № 89121. 26.07.2024 укладено договір № 26-07/2024, відповідно до якого ТОВ "Мілоан» відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в том числі за договором №3540568. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору №89121 від 17.12.2021 становить 23961,27 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту 13824,42 грн, заборгованості за нарахованими процентами 9536,85 грн., заборгованість за комісіями 600 грн., за договором №3540568 від 14.12.2021 заборгованість складає 17055,32 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту 7600 грн, заборгованість по процентам 9455,32 грн. Загальна сума заборгованості становить 41016,59 грн. На підставі наведеного, позивач просить суд, стягнути з відповідача в свою користь заборгованість у вказаній сумі, а також суму понесених судових витрат. Ухвалою суду від 11.08.2025 року відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, проте надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вказала, що на позові наполягає. Відповідачем відзиву на позовну заяву суду не надано. Згідно з ч.8ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Також, до суду не надходило клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно з електронним сайтом Луцького міськрайонного суду Волинської області користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин, інформацію про призначені судові засідання. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що 17.11.2021 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено договір № 89121, відповідно до умов якого відповідачу було кошти у сумі 15000 грн. на 365 днів. Крім того, 14.12.2021 між відповідачем та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір №3540568, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 8000 грн. строком на 15 днів, з відсотковою ставкою 0,01 % в день. 28.01.2025 було укладено договір № 28012025, за яким ТОВ «ФК «Креді плюс» відступило ТОВ «Факторинг партнерс» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в том числі за договором №89121. Також, 26.07.2024 укладено договір № 26-07/2024, відповідно до якого ТОВ "Мілоан» відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в том числі за договором №3540568. Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. ч. 3, 4, 7, 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору №89121 від 17.12.2021 становить 23961,27 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту 13824,42 грн, заборгованості за нарахованими процентами 9536,85 грн, заборгованість за комісіями 600 грн. Пеня, штраф не нараховувались. Оскільки сторонами була узгоджена такі істотні умови договору, як процентна ставка за користування кредитними коштами, одноразова комісія, строк дії договору, орієнтовна загальна сума договору по періодах (п.2.7.1, 2.7.2 Договору, Додаток до Договору), суд вважає наданий позивачем розрахунок належним доказом. Відповідачем не надано контррозрахунку суми заборгованості за користування кредитом. Також відповідачем не надано доказів щодо належного виконання ним умов кредитного договору, а тому зазначена сума заборгованості 23961,27 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо заборгованості за договором №3540568 суд зазначає наступне. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за договором №3540568 від 14.12.2021 становить 17055,32 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту 7600 грн, заборгованість по процентам 9455,32 грн. Суд не погоджується з поданим розрахунком з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідач користувалась кредитними коштами на умовах дисконтного періоду 15 днів. Строк договору становить 15 днів. Відсоткова ставка 0,01% в день. Таким чином, за період дії договору заборгованість відповідача становить 8012 грн (8 000 грн * 0,01 % в день * 15 днів + 8000 грн), з яких 8000 грн тіло кредиту, 12 грн проценти за користування кредитом. Така сума заборгованості передбачена в Анкета-заява на кредит № 3540568 від 14.12.2021, Додатком 1 до Договору (Графік платежів за договором про споживчий кредит 3540568 від 14.12.2021). Доказів пролонгації строку дії договору матеріали справи не містять, а тому заборгованість за договором становить 8012 грн. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відсотки за користування позикою нараховано до 03.07.2025 включно, тобто поза межами погодженого сторонами строку кредитування - після 29.12.2021. З огляду на вищевикладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути 31973,27 грн загальної заборгованості, що складається з заборгованості за договором №89121 від 17.12.2021 в сумі 23961,27 грн, заборгованості за договором №3540568 від 14.12.2021 в сумі 8012 грн. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, за безпідставністю. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено на 77,95% (31973,27 х 100 : 41016,59), тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1888,26 грн судового збору (2422,40 х 77,95%). Що стосується заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд зазначає таке. Позивачем заявлена вимога на відшкодування понесених судових витрат на правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial