Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Маслякова Тетяна Олександрівна, звернулась до Корольовського районного суду м.Житомира із вказаною позовною заявою, відповідно до змісту якої просить стягнути на користь, [PERSON] , [INFO] , на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, 02 лютого 2024 року Богунським районним судом міста Житомира було ухвалено рішення суду про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . На даний час спільна дитина проживає разом із матір`ю та перебуває на повному її забезпеченні. Зазначає, що відповідач частково бере участь у фінансовому забезпеченні дитини, однак така допомога є епізодичною, у неповному обсязі та не покриває необхідних витрат. Основний тягар забезпечення потреб дитини харчування, одяг, лікування, навчання та інші необхідні витрати покладається на позивачку. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати свою неповнолітню дитину. За даними позивачки, [PERSON] працює в КНП "Обласний медичний спеціалізований центр" ЖОР та ТОВ «центр відновлення організму РЕБУТ». Також позивачка вказала, що 20 травня 2025 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON] , внаслідок чого її прізвище було змінено на [PERSON] . Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подавав. Ухвала про відкриття провадження у справі направлялась на адресу відповідача за зареєстрованим місцем його проживання, у відповідності до приписів ЦПК України, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду не врученими, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Також відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Постановою Верховного Суду від 19 грудня 2022 року в справі № 910/1730/22 визначено, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , та її батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.08.1995, який рішенням Богунського районного суду м. Житомира у справі №295/848/24 від 02 лютого 2024 року розірвано. Рішення суду набрало законної сили 05.03.2024. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 20 травня 2025 року між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , був укладений шлюб, та [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до акту №132 від 31 жовтня 2025 року, затвердженого директором ПП «ВЖРЕП №15» Житлової керуючої компанії Лесею Савчук, [PERSON] проживає разом із матір`ю, [PERSON] , та вітчимом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно відповідей на запит суду, які надійшли з ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області 14 січня 2026 року № 1888/525 та №1888/615: - [PERSON] , [INFO] , з 22.07.2025 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; - [PERSON] , [INFO] , з 29.08.1994 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Положеннями статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частиною першою статті 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями статті 182 СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Cуд бере до уваги те, що відповідач по справі [PERSON] є особою працездатного віку, відомості про наявність у нього інших осіб на утриманні та докази фінансової неспроможності, тяжкого стану здоров`я, який виключає можливість фінансового забезпечення дитини, в матеріалах справи відсутні. Відповідач [PERSON] на спростування доводів позивачки в частині обгрунтованості розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини будь-яких доказів не надав. З урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність присудження на користь позивачки аліментів на утримання дочки в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Із матеріалів справи встановлено, що позивачка звернулась до суду із даним позовом 29 грудня 2025 року, а тому аліменти підлягають присудженню саме з цієї дати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", беручи до уваги те, що позивачка звільнена від сплати судового збору, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved