Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Рішенням суду від 20.02.2026 у справі № 274/8227/24 за позовом [PERSON] до Фермерського господарства «ЛАДА 2005» про розірвання договору оренди землі та припинення речового права позовні вимоги задоволено. Питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу під час ухвалення рішення судом вирішено не було. 25.02.2026 представник позивачки - адвокат Божок Л.В. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 45 600 грн. На обґрунтування заяви зазначено, що витрати підтверджуються договором про надання правничої допомоги від 16.10.2024, додатковою угодою до нього та актом приймання-передачі наданих послуг від 21.02.2026. Представник відповідача адвокат Баюк І.І. заперечила проти задоволення заяви. Зазначила, що заявлена сума витрат є необґрунтованою, неспівмірною зі складністю справи, не відповідає принципам розумності та справедливості. Крім того, заява подана заявлена з порушенням порядку, визначеного ЦПК України, оскільки представник відповідача не повідомляла суд про орієнтовний або фактичний розмір витрати на правничу допомогу, не робила заяви, що докази будуть подані пізніше (протягом 5 днів). Просила на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України заяву позивача залишити без розгляду у зв`язку із неподанням заяви про розподіл витрат до закінчення судових дебатів та відмовити у задоволенні заяви Дослідивши матеріали справи, заяву та заперечення відповідача, суд дійшов таких висновків. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (ч. 3 ст. 270 ЦПК України). Згідно зі ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1-4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, а за результатами розгляду справи вони підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову інші судові витрати покладаються на відповідача. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Суд зазначає, що під час судових дебатів представник позивачки адвокат Божок Л.В. вказала, що докази на правничу допомогу будуть надані пізніше, в строк встановлений законом. Такі докази представник позивачки надала 25.02.2025, тобто у встановлений законом п`ятиденний строк із дня ухвалення рішення. А отже підстав для залишення без розгляд заяви суд не вбачає. Згідно з положеннями частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє відповідне клопотання (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є їх розмір обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, зокрема впливу вирішення справи на репутацію сторони або публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення, за умови, що відповідна заява була зроблена до завершення дебатів. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для його зміни, порядок сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація й досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням між адвокатом і клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною згодою. Суд не має права змінювати його або втручатися у правовідносини адвоката та клієнта. Однак суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням фактичності витрат і обґрунтованості їх суми. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зазначено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом і клієнтом, у контексті розподілу судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані, з урахуванням фактичності та необхідності таких витрат. Подібний висновок викладено у п. 5.44 постанови ВП ВС від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру з урахуванням конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, п. 5.40 постанови ВП ВС від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі ВС від 18.02.2022 у справі № 925/1545/20 зазначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат слід враховувати: складність справи, обсяг та час, витрачений адвокатом; пов`язаність витрат із розглядом справи; обґрунтованість і пропорційність предмета спору; ціну позову; значення справи; вплив на репутацію; публічний інтерес; поведінку сторін; наявність дій щодо досудового врегулювання. У постанові ВС від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати гонорар, суд має право оцінювати вартість правничої допомоги за критеріями співмірності (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Вирішуючи питання про стягнення із відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить таких висновків. Як убачається з матеріалів справи, позивачкою на підтвердження понесених витрат надано докази: договір про надання правничої допомоги від 16.10.2024, що укладений між адвокатом Божок Л.В. та [PERSON] , у якому вказано, що розмір гонорару встановлений за домовленістю між сторонами, додаткову угоду, укладену між адвокатом Божок Л.В. та [PERSON] від 16.10.2024, відповідно до якої сторони погодили, що розмір витрат на правничу допомогу становитиме фіксовану суму в розмірі 45 600 грн, яка сплачується протягом 90 днів із дня підписання акта здавання-приймання послуг за надану правничу допомогу; а також акт здавання-приймання послуги з надання правничої допомоги від 21..02.2026, підписаного між адвокатом Божок Л.В. та [PERSON] на суму 45 600 грн. В акті вказано, що за надання юридичної консультації з дослідженням письмових документів погоджено суму 2000 грн, за підготовку та подання позовної заяви з додатками - 15000 грн; за підготовка та подання процесуальних документів по справі - 4000 грн; ознайомлення з матеріалами справи - 4000 грн. За участь в судових засіданнях під час слухання оправи в суді першої інстанції - 12600 грн. Гонорар успіху 8000 грн. Суд зазначає, що такої процесуальної дії як ознайомлення із матеріалами справи представник позивачки не вчиняла, із відповідним клопотанням до суду не зверталася. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Суд зауважує, що у позовній заяві, яка була подана до суду 18.10.2024 позивачка вказала, що на правничу допомогу її витрати складають 20 000 грн. Між тим, на той час уже була чинна додаткова угода від 16.10.2024, якою було погоджено гонорар в розмірі 45 600 грн. Отже позивачка не обґрунтувала, що вона не могла передбачити такі витрати на правничу допомогу на час подання позовну та зазначення в ньому попереднього (орієнтовного) розрахунку. Також суд враховує, що дана справа, виходячи із предмету спору та обсягу доказів, не належить до категорії складних, оскільки пред`явлено лише одну позовну вимогу. Між тим, суд враховує процесуальну поведінку сторони відповідача, оскільки за клопотанням сторони відповідача та у зв`язку із ненаданням відповідачем витребуваних судом доказів, розгляд справи неодноразово відкладався. Тому,

Outcome: partial