Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

16 лютого 2026 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Гудзери Т.С. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по вищезазначеній цивільній справі, у якій просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу у повному обсязі в розмірі 164 535,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом не вирішено питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, на підтвердження чого у порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України ним долучені докази щодо розміру цих витрат. 19 лютого 2026 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача Сича А.В. надійшло до суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, у якому зазначив, що матеріали справи не містять та адвокатом Гудзерою Ю.С. не додано до заяви доказів того, що Адвокатським об`єднанням «ШЕНЛІ» надавались правничі послуги у справі №363/2487/23, в т.ч. відсутній згенерований керівником (уповноваженою особою) адвокатського об`єднання ордер, із зазначенням найменування адвокатського об`єднання (повне найменування адвокатського об`єднання та його місцезнаходження). При тому, що ордер має видаватися суб`єктом, з яким укладено договір про надання правничої допомоги (Адвокатське об`єднання) та містити посилання на нього. Ордер, згенерований адвокатом індивідуально без вказівки Адвокатського об`єднання, не відповідає затвердженому НААУ зразку Натомість, ордер серія АА № 1301992 від 10.03.2025 року, який надано на підтвердження розміру вартість послуг на правову допомогу 164 535,60 грн., так само як і ордер серія АА № 1301992 від 08.05.2023 року, згенерований адвокатом Гудзерою Т.С., який здійснює адвокатську діяльність індивідуально. Договір про надання правничої допомоги між адвокатом Гудзерою Ю.С. та позивачем відсутній. Крім того розмір витрат на правничу допомогу, які позивач просить стягнути з ТОВ «Фрітайм-2010», позивачем не доведений та не підтверджується належними доказами. Таким чином, враховуючи той факт, що відсутній договір про надання правничої допомоги між адвокатом Гудзурою Ю.С. та позивачем, відповідно, не передбачено умови щодо порядку обчислення, вартості та порядку оплати правничої допомоги, на які посилається адвокат в своїх розрахунках, а також відсутні докази надання правничої допомоги АО «ШЕНЛІ». З огляду на вищевикладене вважає, що відсутні докази повноважень зазначеного адвоката надавати [PERSON] правову допомогу у цій справі. Крім того, зазначає, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, а тому вважає, що задоволенню вони не підлягають. Відповідно до положень ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. Вирішуючи заяву про ухвалення додаткового рішення суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З матеріалів справи установлено, що у судовому засіданні від 10.02.2026 року представник позивача до закінчення судових дебатів у справі зазначив, що ним будуть подані докази щодо розміру судових витрат понесених позивачему порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Так, судом установлено, що 10.02.2026 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрітайм-2010», третя особа [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено повністю. Із заявою про ухвалення додаткового рішення представник позивача звернувся через підсистему «Електронний суд» 16.02.2026 року (понеділок), отже у строк та порядку установленому ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Установлено, що питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрітайм-2010», третя особа [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди не вирішувалось. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Отже, у суду наявні підстави для ухвалення додаткового рішення у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрітайм-2010», третя особа [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди. Відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із частинами першою та другою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як убачається із заяви про стягнення судових витрат, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 164 535,60 гривень, на підставі долучених до матеріалів справи документів, в тому числі ордеру про надання правничої допомоги серії АА № 1301992, в якому зазначено що адвокатом Гудзерою Т.С. надається правнича (правова допомога) [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги №12 від 05.01.2023 року; копії договору про надання правничої допомоги №12 від 05.01.2023 року, укладеного між [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Шенлі» в особі Голови адвокатського об`єднання Братищенка Ю.О. у роділі 5 якого сторонами узгоджено вартість та порядок оплати послуг, в тому числі підготовка до розгляду справи в суді та збір доказів суму еквіваленту 500 доларам США, винагорода за представництво інтересів - суму еквіваленту 100 доларам США, що сплачується за кожний факт прибуття адвокат у суд для участі в судовому засіданні, гонорар за позитивний результат 10% від суми коштів, що будуть що будуть сплачені боржником на користь клієнта добровільно чи стягнуті примусово; копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 12/1 від 10.01.2023 року про часткову сплату позивачем на користь АО «Шенлі» витрат на професійну правничу допомогу за зазначеним вище договором у розмірі 18 300 грн., та детального опису робіт (наданих послуг) у справі №363/2487/23, в якому перелічені наступні послуги підготовка і подання позову, відповіді на відзив, заяви про збільшення позовних вимог, участь в 10 судових засіданнях, гонорар за позитивний результат та їх вартість відповідно до роділу 5 зазначеного вище договору, загальна вартість 164 535, 60 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з диспозиції частини першої статті 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначала про те, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) вирішував питання обов 'язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). З урахуванням наведеного не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату визначеного у договорі розміру витрат на правову допомогу в ому числі "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність». При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial