Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

14.10.2025, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», представником якого є Титаренко Владислав Володимирович, звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що 22.01.2024, між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та клієнтом, яким є [PERSON] було укладено Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит гготівкою» №014-RO-82-252228765, відповідно до якого Банк відкриває Поточний рахунок "для виплат" та надає клієнту послугу споживчого кредиту. Відповідно до умов Кредитного договору, з Дати надання Кредиту, Банк зобов`язаний надати Клієнту в сумі 77511,47 гривень, а Клієнт зобов`язаний повернути Банку Кредит та сплатити проценти за його користування (п.п.2.3. Договору). Мета Кредиту, є придбання Клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника в розмірі 76000 гривень та оплата Клієнтом страхового платежу в розмірі 1511,47 гривень на користь ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя». (п.п.3.1.1., 3.1.2. Договору). Строк Кредиту становить 72 місяців, що починається з 22.01.2024 (Дата надання Кредиту) по 21.01.2030 (дата останнього Щомісячного ануїтетного платежу) (п.п. 3.2. Договору). Проценти за користування Кредитом - процентна ставка фіксована і становить 36,00% річних, (п.п.3.3 Договору). Факт надання Банком Позичальнику кредитних грошових коштів відповідно умов Кредитного договору №014-RО-82-252228765 від 22.01.2024 року підтверджується копією Виписки по рахунку, що підтверджує початок користування Кредитом. Таким чином, Банк виконав свої зобов`язання перед Позичальником за кредитним договором, надавши останньому кредит в сумі та на умовах, передбачених Кредитним Договором. Проте, всупереч умовам Кредитного договору, Позичальник припинив виконувати взяті договірні зобов`язання, а саме припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгої сплачувати проценти за користування кредитом згідно умов договору. 20.02.2024, Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №114/2-67-F у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає (відступає) за плату, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» приймає належні Первісному кредитору Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру Боржників до Договору відступлення права вимоги №114/2-67-F від, 20.02.2024 ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги за рядом договорів, у т.ч. і за Кредитним договором №014-RО-82-252228765 від 22.01.2024 укладеним між Позичальником та Акціонерним товариством «Райффайзен Банк», сума заборгованості за яким, становить: 88972,28 (вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот сімдесят дві гривні 28 копійок) з яких: 77511,47 гривень- сума заборгованості за кредитом; 11460,81 гривень - сума заборгованості за процентами. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останнім не здійснено жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором ні на рахунок Первісного кредитора, ні на рахунок Нового Кредитора. Враховуючи вищенаведене, у [PERSON] виникло зобов`язання за Кредитним договором та існує перед Позивачем заборгованість, розмір, структура і порядок обчислення якої вказано у Розрахунку заборгованості, що є додатком до цього Позову. Зокрема, станом на 24.06.2024 сума заборгованості за Кредитним договором становить 88972,28 гривень, з яких 77511,47 гривень- сума заборгованості за кредитом; 11 460,81 гривень - сума заборгованості за процентами. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 88972,28 гривень, судовий збір у розмірі 3028 гривень та витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 1400 гривень. Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, Марусяк М.О. від 27.10.2025 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву. Сторони в судове засідання не викликались, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України. Відповідач, [PERSON] , був належним чином повідомленим про наявність ухвали про відкриття провадження по справі від 27.10.2025, оскільки копії ухвали про відкриття провадження по справі, копії позову та долучені до нього документи, направлялися за місцем реєстрації, але були повернуті до суду з відміткою уповноваженої особи Укрпошти від 31.10.2025, 12.02.2026, "адресат відсутній за вказаною адресою", відповідно до роздруківок трекінгу відправлень Укрпошти від 10.12.2025 та 13.02.2026, вбачається, що повернення вручено відправнику (одержувач відсутній за вказаною адресою), отже він відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України, вважається таким, що повідомлений про відкриття провадження у справі належним чином. З огляду на відсутність відомостей про інше місце перебування [PERSON] , Рахівський районний суд 04.12.2025 розмістив оголошення на офіційному сайті судової влади, що є також належним повідомленням Відповідача відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, однак відзиву на день судового розгляду справи відповідач не надав. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі не надання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив не подано, у матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд, прийшов до наступного висновку. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Судом встановлено, що 22.01.2024 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та відповідачем, [PERSON] було укладено Заяву-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-252228765, відповідно до якого Банк надає Клієнту послугу споживчого кредиту «Кредит готівкою» для надання послуги споживчого кредиту Банк відкриває Клієнту поточний рахунок «Для виплат» в гривнях на умовах пункту 5 Заяви-Договору (п.1 Договору). Відповідно до умов Кредитного договору, з Дати надання Кредиту, Банк зобов`язаний надати Клієнту в сумі 77511,47 гривень, а Клієнт зобов`язаний повернути Банку Кредит та сплатити проценти за його користування (п.п.2.3. Договору). Мета Кредиту, є придбання Клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника в розмірі 76000 гривень та оплата Клієнтом страхового платежу в розмірі 1511,47 гривень на користь ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя». (п.п. 3.1.1., 3.1.2. Договору). Строк Кредиту становить 72 місяців, що починається з 22.01.2024 (Дата надання Кредиту) по 21.01.2030 (дата останнього Щомісячного ануїтетного платежу) (п.п.3.2. Договору). Проценти за користування Кредитом - процентна ставка фіксована і становить 36,00% річних, (п.п.3.3 Договору). До вищевказаного договору додано паспорт споживчого кредиту, в якому відображено основні умови кредитування, а також графік платежів та розрахунок загальної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, підписаної відповідачем електронним підписом. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит строк та умови кредитування, порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, інших сум, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на умовах договору, шляхом його підписання. Договір підписано електронним підписом позичальника, за допомогою одноразового ідентифікатора, 180684, що був надісланий на номер мобільного телефону [NUMBER] . Випискою про рахунку за період з 22.01.2024 по 24.06.2024 зафіксовано серед іншого транзакцію виплата за кредитом №014-RO-82-252228765 від 21.01.2024 у сумі 77511,47 гривень, а також нарахування відсотків за таким та часткове погашення кредиту. Таким чином судом встановлено, що АТ «Райфайзен Банк`свої зобов`язання за кредитним договором виконало, а саме надало відповідачу кредит. У свою чергу відповідач зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання відповідно до вищевказаного договору. З розрахунку заборгованості АТ «Райфайзен Банк» за кредитним договором №014-RO-82-252228765 від 21.01.2024 така станом на 24.06.2024 становить: 88972,28 (вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот сімдесят дві) гривні 28 копійок з яких: 77511,47 гривень- сума заборгованості за кредитом; 11460,81 гривень - сума заборгованості за процентами. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем до суду надано не було, так як і не було надано власного розрахунку. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). А згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами цивільного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. За змістом ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Позивач надав докази відступлення прав вимоги від первинного кредитора правонаступнику. 20.02.2024, між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №114/2-67-F у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає (відступає) за плату, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» приймає належні Первісному кредитору Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до п.2.4. Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля заборгованості за цим Договором, Новий кредитор замінює Первісного кредитора у Кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованості і відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових та інших зобов?язань за Кредитними договорами. Сторони погодили, що кожен наступний Реєстр Боржників доповнює, а не замінює попередній. Згідно з платіжної інструкції №1473 від 19.06.2024 та №1474 від 24.06.2024 ТОВ «Фінансова Компанія «СІТІ ФІНАНС» перерахувало АТ «Райфайзен Банк» суму у 3000000 гривень та 1174545, 41 гривень, згідно з п. 3.4 Договору відступлення права вимоги. Відповідно до Реєстру Боржників до Договору відступлення права вимоги №114/2-67-F від 20.02.2024, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у тому числі за Кредитним договором №014-RO-82-252228765 від 21.01.2024, укладеним між Позичальником та Акціонерним товариством «Райффайзен Банк», сума заборгованості за яким, становить: 88972, 28 (вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот сімдесят дві гривні 28 копійок) з яких: 77511,47 гривень- сума заборгованості за кредитом; 11460,81 гривень - сума заборгованості за процентами. 29.05.2025, позивач надіслав відповідачу досудову вимогу, однак така, залишена без реагування. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України). Згідно з ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «ФК" СІТІ ФІНАНС» не повернуті, не сплачені інші суми, передбачені сторонами в кредитному договорі, що свідчить про порушення прав позивача, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманих та неповернутих сум кредитних коштів, а також погоджених сторонами кредитного договору відсотків, інших сум. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а в відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, звичайно ставляться. Відповідно до ст.527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленихцим Кодексом. Отже, позивач належними та допустимими доказами довів факт укладення кредитного договору та договору факторингу, за яким він набув права вимоги первинного кредитора, та наявність заборгованості у [PERSON] . Відповідач доказів щодо погашення заборгованості за кредитним договором суду не представив, не спростував документально нарахований позивачем розмір заборгованості, з урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та, враховуючи факт невиконання відповідачем умов кредитного договору, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №014-RO-82-252228765 від 22.01.2024 в сумі 88972,28 гривень. Суд, враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріально права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Позивачем надано обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання відповідачкою умов договору, водночас, відповідачем, жодних доказів на протилежне не представлено, відзив на позов не подано. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача необхідно стягнути в повному обсязі сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3028 гривень. Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Крім того, позивачем понесені витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги у розмірі 1400 гривень, на підтвердження яких позивачем до позовної заяви додано: договір про надання правничої допомоги №14/06/2023 від 14.06.2023 та додаткову угоду №1 до такого від 09.06.2025, укладений між позивачем та адвокатом Титаренко В.В., додаток №1 до договору про надання правничої допомоги від 14.06.2023, замовлення №1425 від 27.08.2025 до договору, акт виконаних робіт (наданих послуг) до замовлення №1425 від 27.08.2025 до договору, платіжну інструкцію якою позивачем оплачено адвокату суму у 1400 гривень. Враховуючи вказане, позивачем доведено надання йому адвокатом правової допомоги, тому суд стягує з відповідача вищенаведені витрати. Водночас процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення розміру витрат на адвоката (ч.6 ст.137 ЦПК України). При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). За висновками Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі №922/445/19 (постанова від 03.10.2018) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи; У справі №755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020) Велика Палата Верховного Суду також вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони. Як зазначив Верховний Суд у постанові від від 01.10.2021 у справі №607/14338/19-ц, проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт, а також суд не вправі зменшувати розмір витрат на професійну допомогу адвоката. Відповідач жодних заперечень щодо заяви про відшкодування судових витрат та доказів неспівмірності заявлених позивачем витрат на правову допомогу або завищення їх розміру суду не надав. Таким чином, підстави для зменшення зазначених витрат з мотивів їх неспівмірності відсутні. На підставі викладеного, ст.526, 530, 536, 610, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved