Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

У січні 2026 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 1997 року, від спільного життя мають повнолітніх дітей, спільне сімейне життя з [PERSON] не склалося, через відсутність спільних інтересів, різні погляди на сімейне життя, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, сторони тривалий час проживають окремо, а тому позивач просить шлюб розірвати. Ухвалою судді від 09 січня 2026 року вказану позовну заяву залишено без руху, надано позивачу час для усунення недоліків. 15.01.2026 [PERSON] подав заяву на виконання вимог ухвали суду від 09.01.2026, до якої долучив квитанцію про сплату судового збору. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 20.01.2026 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи, призначив справу до розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, 27.02.2026 [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі, відзиву, заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило та відповідно до положень ст.128,130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена належно про розгляд справи. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 03 вересня 1997 року зареєстрували шлюб, у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1141, що стверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого повторно 23.12.2025 Білоцерківським відділом ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області КМУ МЮ України (а.с. 3). Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Позивач зазначив, що збереження сім`ї неможливе і дане суперечить його інтересам, сім`я розпалася остаточно, шлюб існує формально. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Позивач не ставить вимогу про стягнення судового збору. Після розірвання шлюбу прізвище відповідача залишити « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved