Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Хустський районний суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 09.11.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кам`янсько - Дніпровського районного управління юстиції у Запорізькій області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №93, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 09.11.2013 серією [NUMBER] . У шлюбі народилась одна дитина: донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя позивача з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, перспектив на майбутнє. Крім того подальше збереження шлюбу неможливе оскільки між позивачем та відповідачкою повністю втрачено почуття любові та поваги. З вини обох сторін сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими. Позивач та відповідачка намагалися зберегти сім`ю, однак їх спроби не були виправдані. Сімейні відносини з відповідачкою фактично припинились приблизно з початку 2022року. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідачка з позивачем спілкуватися не бажає, на пропозицію розірвати шлюб за добровільною згодою, відповідь не надала. У свою чергу позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачкою та збереження шлюбу є неможливим і суперечить його інтересам. Також вважає, що надання строку для примирення, а також збереження шлюбу, суперечить моральним засадам суспільства. У зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду та просить суд шлюб між ним та [PERSON] , який зареєстровано 09.11.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кам`янсько - Дніпровського районного управління юстиції у Запорізькій області за актовим записом №93, розірвати. Ухвалою Хустського районного суду від 16.12.2025 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачу [PERSON] направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами та було запропоновано подати відзив. Згідно трекінгу від «укрпошти» відповідач отримала копію ухвали 09.01.2026 року. На виконання ухвали суду 21.01.2026 року, тобто в межах строку передбаченого ч. 7 ст.178 ЦПК України через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив з якого вбачається наступне. [PERSON] просить суд не приймати поспішного рішення про розірвання шлюбу та надати строк для примирення подружжя. Зазначає, що з чоловіком прожили в шлюбі 12 років, за цей час у сторін народилась дитина, якій тепер 5 років - це вік, коли вона особливо потребує обох батьків, стабільності, відчуття безпеки та любові. Дитина не може усвідомити причин розлучення і не несе відповідальності за дії дорослих, але вона дуже вразлива. Розірвання шлюбу без спроби примирення може завдати дитині психологічної травми, а також безпосередньо вплинути на її психічний стан, який і так був порушений внаслідок вимушеного переміщення, залишення рідного дому, втратою постійного фізичного та емоційного зв`язку між іншими членами родини, які через війну залишились в окупації. Одночасно позивачка зазначає, що за час спільного проживання з чоловіком вони жодного разу не сварилися, сімейні відносини були чудові, сторони поважали один одного. На початку 2022 року [PERSON] та [PERSON] ухвалили спільне рішення, що з дитиною вона має виїхати у більш безпечний регіон України, а він залишиться працювати в прифронтовому м.Запоріжжя, оскільки перебуває на службі в поліції. В період з 2022 по кінець 2025 року чоловік, будучи у відпустці, приїжджав кожен рік по два рази до дружини з дитиною в м.Хуст, вони проводили разом час, їздили сім`єю в подорожі. [PERSON] з чоловіком вимушено проживає окремо, у різних містах України - це питання безпеки та необхідності захисту дитини від воєнних дій, а їх відносини не припинились з початку 2022 року і по сьогоднішній день. Відповідачка з повагою ставиться до позиції чоловіка, однак вважає, що рішення про розірвання шлюбу є незворотним і має прийматися лише після того, як буде використана можливість для примирення. 29.01.2026 року від [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Тимошенко К.В., надійшла відповідь на відзив. Щодо строку подання відповіді на відзив позивач та його представник зазначають наступне. 21.01.2026р. до матеріалів справи в системі ЄСІТС «Електронний суд» було зареєстровано Заяву відповідачки (ВІДЗИВ) під Вх. № 676/26-Вх в 1 томі на 1 арк.. Однак в системі не було прикріплено сам файл вказаного документу, у зв`язку з чим за усним клопотанням представника позивача - адвоката Тимошенко К.В. з метою реалізації права на надання відповіді на відзив 26.01.2026 на офіційну електронну адресу: [INFO] було отримано вказаний відзив про що долучено до матеріалів справи скріншот з електронної пошти адвоката Тимошенко К.В. під назвою «Розсилка судових матеріалів, справа № 335/11141/25». Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідь на відзив подана в межах строку в межах строку передбаченого ст..179 ЦПК України. Згідно відповіді на відзив позивач зазначає, що у відзиві відповідачка повністю заперечує вимогу позивача щодо розірвання шлюбу між нею та позивачем та просить суд відкласти розгляд справи і надати 6 місяців строку для примирення. З висунутими вимогами, щодо відкладення розгляду справи на 6 місяців для примирення сторін по справі [PERSON] категорично заперечує. Також, звертає увагу суду, що позивачем у позовній заяві було вказано, що рішення про розірвання шлюбу з відповідачкою є остаточним. Апелювання відповідачки, що позов про розірвання шлюбу позивачем був поданий на емоціях категорично заперечує, подання позову було обумовлено виключно виваженими внутрішніми переконаннями позивача. Позивачем повністю втрачено почуття любові по відповідачки, і подальше продовження шлюбних відносин з останньою вважає безпідставними, і вважає примушуванням. Відповідач, як батько малолітньої дитини, повністю визнає свій обов`язок щодо реалізації свого батьківського обов`язку, формування у дитини позитивного авторитету батька і матері, у зв`язку з чим сумлінно продовжує виконувати обов`язки батько відносно малолітньої доньки і буде продовжувати це робити, але це не стосується втрати почуття любові до відповідачки і не може впливати на розірвання шлюбу за його бажанням. [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Тимошенко К.В., зазначають, що зупинення провадження по справі на підставі п.4 ч.1 ст. 251 ЦПК України негативно вплине на життя позивача він не зможе будувати нові соціальні зв`язки побудовані на почутті любові, реалізовувати свої майнові права без участі відповідачки, якщо виникне така потреба, буде знаходитися у прямій правовій залежності від відповідачки як подружжя. Це прямо суперечить інтересам позивача і ніяким чином не впливає на інтереси малолітньої доньки. Враховуючи наведене та взявши до уваги позицію кожної із сторін 16.02.2026 року ухвалою суду сторонам надано строк на примирення терміном один місяць. 16.03.2026 року відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Крім цього, клопотання про залишення позовну без розгляду у зв`язку із примирення сторін до суду не надходило, у зв`язку з чим суд вирішив проводити розгляд справи по суті. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Отже, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09.11.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кам`янсько - Дніпровського районного управління юстиції у Запорізькій області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №93, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 09.11.2013 серією [NUMBER] (а.с.21). У шлюбі народилась одна дитина: донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.20). Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, сім`я розпалася та існує лише формально. При таких обставинах подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, який наполягає на розірванні шлюбу, тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені ним витрати по сплаті судового збору у сумі 968,96 гривень.

Outcome: approved