Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

16 грудня 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову представник зазначила, що 20 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 20564-07/2024, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит, відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та строки встановлені договором. 27.11.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27112024/2, відповідно до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» права вимоги до Боржників вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 27112024/2 від 27.11.2024 до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 33625,00 грн, з яких: 7500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 10125,00 грн сума заборгованості за процентами, 16000,00 грн сума заборгованості за штрафами. Відповідач не виконав свого обов`язку за кредитним договором, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 20564-07/2024 від 20.07.2024 в сумі 33625,00 грн. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 20864-07/2024 від 20.07.2024 в сумі 33625,00 грн, з яких: 7500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 10125,00 грн сума заборгованості за процентами, 16000,00 грн сума заборгованості за штрафами, а також судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явилася, у позовній заяві зазначив, що просить проводити розгляд справи у його відсутність та не заперечує проти винесення заочного рішення судом. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, судові повістки про виклик до суду направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається з Рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень судові повістки про виклик [PERSON] до суду на 10:00 год 05.02.2026 та на 11:00 год 16.03.2026 повернулися до суду не вручені з відміткою «адресат відсутній». Відзиву відповідач не подав. Враховуючи наявність умов проведення заочного розгляду справи встановлених ст. 280 ЦПК, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 20 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту № 02864-07/2024, який підписано відповідачем електронним підписом W3692. Відповідно до Договору відповідачу було надано кредит у сумі 8000,00 грн (п.1.1.), кредит надається строком на 120 днів, дата надання кредиту 20.07.2024, дата погашення кредиту 16.11.2024 (п.1.2) денна процентна ставка складає 1,50 % (п.1.4.1.), кредитні кошти надаються клієнту на платіжну картку № [NUMBER] хх-хххх-3597 (п.1.6.) (далі Кредитний договір) (а.с.4-7). Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В п. 1.6. Кредитного договору, кредит надається клієнту у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № 4314-14хх-хххх-3597. Згідно листа ТОВ «Пайтек» на підставі Договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № 0902-2 від 2024-02-09, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» 20.07.2024 на суму 8000,00 грн, на платіжну картку № [NUMBER] (а.с.22). Отже, із досліджених доказів судом встановлено, що ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» виконало зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. 27.11.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27112024/2, відповідно до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до Боржників вказаними у Реєстрі боржників (а.с.11-15). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 27.11.2024 до Договору факторингу № 27112024/2 до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 33625,00 грн, з яких: 7500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 10125,00 грн сума заборгованості за процентами, 16000,00 грн сума заборгованості за штрафами (а.с.17). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, право вимоги за Кредитним договором № 20864-07/2024 про надання фінансового кредиту від 20 липня 2024 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу. Згідно Розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 20864-07/2024, станом на 16.11.2024 заборгованість [PERSON] становить 33625,00 грн, з яких: 7500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 10125,00 грн сума заборгованості за процентами, 16000,00 грн сума заборгованості за штрафами (а.с.19-20). Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача 7500,00 грн суми заборгованості за тілом кредиту, суд зазначає наступне. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як зазначено в ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з Розрахунку заборгованості за кредитним договором, [PERSON] сплатив на користь первісного кредитора заборгованість зі сплати тала кредиту 17.08.2024 в розмірі 500,00 грн. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження виконання зобов`язання за кредитним договором зі сплати тіла кредиту в повному обсязі. Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши кредитні кошти в сумі 8000,00 грн, частково виконав зобов`язання з їх повернення на суму 500,00 грн, доказів суду, які б підтверджували виконання зобов`язання з повернення заборгованості за основною сумою у повному обсязі не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 7500,00 грн суми заборгованості за тілом кредиту є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами в сумі 10125,00 грн, суд зазначає наступне. За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Отже, за приписом зазначеної статті нарахування процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку користування кредитом та у розмірі встановленому договором. З розрахунку заборгованості вбачається, що проценти відповідачу нараховано за період з 20.07.2024 по 16.11.2024, тобто в межах строку дії кредитного договору. Разом з тим, розмір нарахованих відсотків не в повній мірі відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», з огляду на таке. Пунктом 5 розділу І ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (Закон № 3498-IX від 22.11.2023), статтю 8 ЗУ «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою. Відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Згідно п. 2 Розділу ІІ. Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-IX від 22.11.2023 ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023. Як встановлено судом, договір між сторонами укладено 20.07.2024, отже договір було укладено після набрання чинності Законом № 3498-IX від 22.11.2023, тому дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на кредитний договір укладений між сторонами, який є підставою даного позову. Згідно п. 17 Розділу IV Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. За таких обставин, суд дійшов висновку, що в період з 20.07.2024 по 19.08.2024 розмір денної процентної ставки відповідав умовам договору, проте з 20.08.2024 по 16.11.2024 розмір відсотків згідно вказаного закону не міг перевищувати 1 %, проте позивач нараховував відсотки виходячи з розміру процентної ставки 1,5 %. За таких обставин, суд наводить власний розрахунок суду, виходячи з суми кредиту 8000,00 грн, з урахуванням проведеної відповідачем оплати 17.08.2024 в сумі 500,00 грн на погашення заборгованості за тілом кредиту та 3600,00 грн - процентів: 1)за період з 20.07.2024 по 16.08.2024 (8000,00 грн:100х1,5=120,00 грн (розмір процентів в день); 120,00 грн х 28 (кількість днів в періоді) = 3360,00 грн; 2)за період з 17.08.2024 по 19.08.2024 (7500,00 грн:100х1,5=112,50 грн (розмір процентів в день); 112,50 грн х 3 (кількість днів в періоді) = 337,50 грн; 3)за період з 20.08.2024 по 16.11.2024 (7500,00 грн:100х1=75,00 грн (розмір процентів в день); 75,00 грн х 89 (кількість днів в періоді) = 6675,00 грн; Таким чином, за підрахунками суду, загальний розмір відсотків за період з 20.07.2024 по 16.11.2024 становить 10372,50 грн. Окрім того, суд враховує, що відповідач сплатив кошти в рахунок погашення процентів за договором в сумі 3600,00 грн. Відповідач не надав суду доказів на виконання зобов`язання зі сплати процентів у повному обсязі. Таким чином, розмір не сплачених відповідачем процентів становить 6772,50 грн. Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши кредитні кошти зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитними коштами в повному обсязі не виконав, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами. Разом з тим, враховуючи те, що позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів в сумі 10125,00 грн, які нараховано відповідачу виходячи з розміру встановленому договором, проте без урахування обмежень встановлених ЗУ «Про споживче кредитування», суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти в розмірі за підрахунками суду в сумі 6772,50 грн, тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1600,00 грн заборгованості за штрафом, суд зазначає наступне. Пунктом 5.3 Кредитного договору передбачено, що у випадку прострочення клієнтом сплати процентів відповідно до термінів, встановлених у графіку платежів, товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу. Разом з тим, відповідно до п. 18. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (не виконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Приймаючи до уваги те, що штраф нарахований відповідачу у період дії в Україні воєнного стану, у зв`язку з чим позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 16000,00 грн заборгованості по штрафу до задоволення не підлягають. Згідно з п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн та заявлено позовні вимоги в загальному розмірі про стягнення 33625,00 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму 14272,50 грн що становить 42,44 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1285,08 грн, що складає 42,44 % від 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial