Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.02.2026 через свого представника адвоката Домітращук І.М., звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, яким просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок) грн. щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення з позовом і до повноліття дитини, а саме: до [INFO] включно; стягнути з [PERSON] , (РНОКПП - [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок) грн. щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення з позовом і до повноліття дитини, а саме: до [INFO] включно. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.03.2005, однак 04.12.2025 шлюб розірвано на підставі рішення Основ`янського районного суду міста Харкова від 30.10.2025 у справі № 646/9798/25. Станом на дату подання позову позивач та відповідач мають спільних малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 18 квітня 2023 серії [NUMBER] , виданого повторно Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління юстиції тадоньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 14 листопада 2019 року серії [NUMBER] , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. На даний час малолітні діти проживають разом з Позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Діти повністю перебувають на утриманні позивача.На цей час сторони проживають окремо, сімейне життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують.Позивач та відповідач не досягли згоди щодо розміру аліментів, які він має сплачувати на утримання дітей. Таким чином, Позивач несе витрати на придбання шкільного приладдя для здобуття дітьми освіти, на харчування, розвиток дітей у гуртках та інше. Відтак, для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку потрібні кошти на харчування, одяг, речі першої необхідності, лікування, навчання, проїзд, мобільний зв`язок та інтернет, розвиток здібностей, відпочинок, витрати на придбання шкільного приладдя для здобуття ними освіти, на кишенькові витрати з урахуванням віку й безпеки дітей, а все це потребує значних фінансових витрат. Отже, на даний час щомісячні витрати позивача на утримання дітей та інше становлять приблизно 30 000,00 грн., тобто, по 15 000,00 грн. на кожну дитину, сюди входить: оплата необхідних матеріалів для навчання (підручники, канцелярське приладдя), харчування, одяг, предмети гігієни, частина комунальних витрат, які споживаються дітьми, мобільний зв`язок, гуртки, додаткові заняття, дозвілля, періодичні огляди у лікарів, лікування нескладних захворювань. Оскільки батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей незалежно від місця проживання батьків, то відповідач також повинен фінансово забезпечувати своїх дітей, а саме: сплачувати аліменти на утримання. При цьому проживання Відповідача окремо від дітей не звільняє його від виконання вказаного обов`язку. Так, відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину, матеріальної допомоги на утримання дітей практично не надає, не бере жодної постійної участі у вихованні дітей, хоча має таку можливість, оскільки знаходиться у працездатному віці, має добрий стан здоров`я. Окрім того, наскільки відомо позивачу відповідач аліменти нікому не сплачує, стягнень по виконавчому провадженню не проводиться, у шлюбі не перебуває. Відповідач є особою працездатного віку, а тому може надавати матеріальну допомогу своїм донькам. Ухвалою судді від 11.02.2026 провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву. У матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, встановив фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 04.03.2005 перебували в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить актовий запис № 406 Боярського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції ( м. Київ), який рішенням Основ`янського районного суду міста Харкова від 30.10.2025 по цивільній справі № 646/9798/25 було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 18 квітня 2023 серії [NUMBER] , виданого повторно Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління юстиції тадоньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 14 листопада 2019 року серії [NUMBER] , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Діти наразі навчаються в Опорному закладі освіти Юрівському ліцею Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області. Так, [PERSON] , [INFO] , навчається у 5-му класі закладу освіти, а [PERSON] , [INFO] , - у 1-му класі, що підтверджується відповідними довідками від 09.01.2026 із закладу освіти за підписом директора закладу Ловягіна Анатолія. Згідно характеристиці на [PERSON] від 12.01.2026 зазначено, що за час перебування дитини у навчальному закладі вихованням, супроводом та забезпеченням потреб дитини займається виключно мати, Позивач. Позивач постійно підтримує зв`язок з педагогічним колективом, бере участь у батьківських зборах та заходах, своєчасно забезпечує дитину всім необхідним для навчання та розвитку, здійснює своєчасну оплату за харчування дитини. У характеристиці на [PERSON] від 12.01.2026 навчальний заклад зазначає, що мати приділяє належну увагу вихованню дитини. Регулярно проводить та забирає дитину з навчального закладу. Постійно підтримує зв`язок з педагогічним колективом, бере участь у батьківських зборах та заходах. Своєчасно забезпечує дитину всім необхідним для навчання та розвитку. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. За визначенням ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Ч.3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом, чим декларується принцип «змагальності сторін у цивільному процесі». Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення судом в окремих випадках розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку платника аліментів. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу), приблизний перелік яких наводиться у частині 1 даної статті (Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу її матері або батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Також доцільно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у випадку отримання платником аліментів заробітку або доходу повністю в натурі або в іноземній валюті, що можна віднести до інших обставин, які мають істотне значення. При отриманні доходу в натурі проводиться грошова оцінка такого натурального надання особі, а потім з отриманих сум стягуються аліменти. Проте вартість натурального надання може суттєво варіюватися, а крім того, щомісяця вчиняти переоцінку натурального надання дуже складно. Тому замість частки від доходу платника аліментів у якості аліментів суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. Неможливість визначення аліментів у частці від заробітку (доходу) може виникнути, наприклад у випадках, коли платник аліментів постійно проживає на території іноземної держави та відомості про його доходи отримати неможливо. Ускладненим та водночас таким, що порушує інтереси дитини, є стягнення аліментів у випадках, коли платник аліментів приховує свої доходи з метою ухилення від їх сплати. Відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 12.09.2018 у справі № 459/2181/17, який підлягає врахуванню судом першої інстанції відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить вимогам сімейного законодавства. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, про що у свою чергу наголошує постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 17). Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, може бути згодом збільшений чи зменшений судом на вимогу як платника аліментів, так і одержувача аліментів. Держава Україна проголошуючи такий принцип сімейного права, як державна охорона кожної дитини, яка позбавлена належного батьківського піклування, реалізує його в одному із положень даної статті СК. Зокрема ч. 3 встановлює, що якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, згідно зі статтею 180 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 30 000,00 грн., щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2026 рік», розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років 3 512, 00 гривень. Крім того, суд роз`яснює, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Частиною першою ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема й розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. При цьому, згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно ч. ч. 1-3 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Даних проте, що відповідач сплачує аліменти на інших дітей чи непрацездатних батьків, суду не надано, а тому суд вважає, що відповідач має реальну можливість надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що обов`язок щодо утримання спільних дітей покладений на обох батьків в рівних частинах. Позивачем до позовної заяви в якості обґрунтування позовних вимог не додано жодних доказів свого майнового стану та матеріального стану відповідача, а тому суд вважає, що розмір аліментів, які визначені позивачем в твердій грошовій сумі на утримання трьох дітей у розмірі 15 000,00 грн. на кожну дитину жодним чином не обґрунтований. Відомостей про доходи, отримані позивачем, а також понесені нею щомісячні витрати на утримання дітей, до позовної заяви не додано. Доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дітей (доход дитини набагато перевищує дохід кожного з батьків і забезпечує повністю її потреби), також не надано. Таким чином, під час розгляду справи сторонами не надано суду належних та допустимих доказів, які підтверджують дійсний майновий стан кожного із сторін, у зв`язку з чим, суд вважає, що визначений позивачем розмір аліментів у сумі 15 000 грн. на кожну дитину щомісячно є значно завищеним. З урахуванням обставин справи, враховуючи вік дітей, їх потреби та враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці та батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним, суд вважає, що відповідач спроможний надавати позивачу аліменти на утримання спільних дітей у розмірі 5 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, що буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 10.02.2026 і саме з цієї дати підлягають стягненню аліменти на утримання дітей. Беручи до уваги викладене та той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести витрати на дитину, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з 07.10.2024, тобто з моменту звернення позивача до суду і до досягнення дітьми повноліття, на користь матері [PERSON] , що буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням встановлених обставину справі. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 1 331 грн. 20 коп.

Outcome: partial