Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-19 00:00:00

У травні 2024 року [PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просить визнати недієздатною свою дочку [PERSON] , [INFO] , над якою встановити опіку та призначити її опікуном останньої. В обґрунтування заяви зазначила, що вона є матір`ю [PERSON] , яка проживає разом із нею по [ADDRESS] , є інвалідом першої групи з дитинства та внаслідок психічного захворювання обмежена у життєдіяльності та самообслуговуванні, контролю за своєю поведінкою та потребує стороннього догляду. Означене захворювання істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За даних обставин [PERSON] стверджує, що вона єдина хто здійснює та здатна далі здійснювати не лише постійний догляд за донькою, а й бути її опікуном. Крім вищезазначеного, встановлення опіки над нею та призначення її опікуном необхідне також з метою забезпечення особистих немайнових та майнових прав і інтересів дочки, у тому числі для здійснення представництва в органах Пенсійного фонду України, соціального захисту населення, медичних закладах тощо. Заявник [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, однак 12.02.2026 року через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.83). Представник органу опіки та піклування - виконавчого комітету Погребищенської міської ради Дзюба О.О., будучи завчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, проте 20.03.2026 року подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність, проти задоволення вимог заяви не заперечує (а. с.92). Особа, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною [PERSON] та її представник - адвокат Царківський О.Ю. в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, однак 20.03.2026 року від останнього надійшла до суду заява, в якій він просить розгляд справи провести у їх відсутність, проти задоволення вимог заяви не заперечує (а. с.98). Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені завчасно і належним чином, то відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Так, судом встановлено, що заявник [PERSON] є матір`ю [PERSON] , відносного якої розглядається справа про визнання її недієздатною (а.с.7). Заявниця [PERSON] та її донька [PERSON] проживають та зареєстровані разом по [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до Довідки серії АС № 002652 від 14.11.2008 року [PERSON] встановлена перша А група інвалідності з дитинства, безстроково (а.с.6). 18.09.2025 року через канцелярію суду із Вінницької філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України» надійшов висновок судово-психіатричного експерта №516 від 22.06.2025 року щодо [PERSON] , згідно якого остання страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді глибокої розумової відсталості, відсутність відхилень поведінки (F73.0), внаслідок свого захворювання не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, за станом здоров`я потребує опіки (а.с.52-54). Рішенням виконавчого комітету Погребищенської міської ради від 12.03.2026 року № 103 «Про затвердження подання до суду» затверджено подання органу опіки та піклування до Погребищенського районного суду Вінницької області щодо можливості призначення [PERSON] опікуном відносно доньки - [PERSON] , яка потребує постійного стороннього догляду (а.с.89). 18.03.2026 року до канцелярії суду від виконавчого комітету Погребищенської міської ради Вінницької області надійшло подання, в якому зазначено, що виконавчий комітет Погребищенської міської ради вважає, що призначення [PERSON] опікуном відносно доньки - [PERSON] є можливим та не буде порушувати права та законні інтереси підопічної у випадку визнання її судом недієздатною особою (а.с.90-91). Відповідно до ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Стаття 41 ЦК України передбачає правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме - над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом (частина 3 ст.296 ЦПК України). У заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи. На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що з урахуванням наведеного доводи заяви знайшли своє підтвердження і [PERSON] має бути визнана недієздатною. Відповідно до ч.1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. На підставі ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно частин 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч.1 ст. 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88. Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Такий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 20.05.2020 року в справі № 736/1508/17. Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20). У постанові Верховного Суду від 08.01.2024 року у справі №753/1905/22 виснувано, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод. Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. У постанові Верховного Суду від 21 травня 2025 року у справі №686/12820/24 обумовлено, що подання органу опіки і піклування про призначення опікуна недієздатної особи має рекомендаційний характер та не може бути самостійним засобом захисту порушеного права. Цьому документу може бути надана лише оцінка в сукупності з іншими доказами у справі при вирішенні по суті питання, для якого він був складений. В постановах Верховного Суду від 28 травня 2025 року у справі №641/7190/23 та від 04 червня 2025 року у справі №753/1417/24 зазначено, що саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому питанні, та належним чином мотивувати своє подання про можливість призначення особи опікуном та, перш за все, необхідність такого. Вирішуючи питання щодо доцільності призначення [PERSON] опікуном її доньки [PERSON] , суд передусім виходить із того, що як слідує із матеріалів справи та подання органу опіки та піклування вони проживають разом та зареєстровані в одному житловому будинку. Таким чином, слід дійти висновку, що між заявницею та донькою склалися особисті приязні взаємини, що забезпечить нормальне життєзабезпечення [PERSON] , створення їй необхідних побутових умов, забезпечення її доглядом та лікуванням, вжиття заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічної. В силу ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Відтак, строк дії рішення в частині визнання [PERSON] недієздатною має становити два роки з моменту набрання рішенням суду законної сили. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. Отже, судові витрати за проведення судово-психіатричної експертизи щодо [PERSON] (висновок судово - психіатричного експерта Вінницької філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України» № 516 від 26.06.2025 року) в сумі 9229 грн. 28 коп., слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved