Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог представник позивача Какун А.С. посилалася на те, що 11.10.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (ТОВ «Авентус Україна») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8371058. 12.09.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 12092025, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 1 від 12.09.2025 до Договору факторингу № 12092025 від 12.09.2025, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 54202,19 грн, з яких: 20834,41 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 21667,78 грн сума заборгованості за відсотками;11 700 грн сума заборгованості за за пенею, штрафами. Зважаючи на вказане, оскільки відповідач не виконала свої обов`язки за кредитним договором, представник позивача просила стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором в сумі 54202,19 грн, а також понесені позивачем судові витрати. Відповідач дідзив на позов до суду не подала. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи У позовній заяві представник позивача Какун А.С. просила справу розглянути без участі представника позивача, не заперечувала щодо винесення судом у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] , яка повідомлена про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання повторно не з`явилася, відзив на позов не подала, про причини неявки суд не повідомила. ІІІ. Процесуальні дії у справі 28.11.2025 відкрито провадження у справі і призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 16.03.2026 ухвалою суду постановлено проводити заочний розгляд справи, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 11.10.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено в електронній формі договір про надання споживчого кредиту № 8371058 (далі кредитний договір), згідно з яким [PERSON] отримала кредит в сумі 23400 грн. Кредитний договір підписаний відповідачем [PERSON] 11.10.2024 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «С8579». Згідно з погодженими сторонами умовами договору, сума кредиту(загальний розмір) складає: 23400 грн, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 15 днів; стандартна процентна ставка 1% в день, яка застосовується в межах строку кредиту; знижена процентна ставка 0,75 % в день; орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2899,03 % річних, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 83362,50 % річних; орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 107640 грн, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 106762,50 грн. Відповідно до п. 2.1 Договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій форма, шляхом їх зарахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Дати надання частини кредиту: 10.10.2024 або 11.10.2024 (п. 2.2 Договору). Згідно з п. 2.2 Договору, строк дії договору - 360 днів. Таким чином, строк дії кредитного договору по 06.10.2025. Згідно з Додатком № 1 до кредитного договору Таблицею обчислення загальної чартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка також підписана відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «С8579», сторонами кредитного договору узгоджений графік внесення платежів та суми платежів, які [PERSON] зобов`язалась сплачувати на виконання умов кредитного договору. Відповідно до наданої позивачем картки обліку Договору за період часу з 11.10.2024 по 11.09.2025 (розрахунок заборгованості, проведений ТОВ «Авентус Україна» за 336 днів з дати укладення кредитного договору), відповідач [PERSON] , на погашення заборгованості за кредитним договором, внесла кошти на загальну суму 25753 грн, разом з тим, кошти вносились відповідачем у розмірі, меншому, ніж визначено Таблицею обчислення загальної чартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Контрактовий дім» № 7/15362 від 16.09.2025 згідно укладеного з ТОВ «Авентус Україна» № 087/20-П від 08.07.2020 було успішно перераховано кошти на платіжну картку № [NUMBER] , № транзакції: 1490238851, сума: 23400 грн, дата прийняття: 11.10.2024. 12.09.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 12092025, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, які належать ТОВ «Авентус Україна». Відповідно до п. 1.1. Договору факторингу № 12092025 від 12.09.2025, перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору. Додаток № 1 (Реєстр боржників) до договору факторингу № 12092025 від 12.09.2025 позивачем до позовної заяви не долучений. Дані обставини підтверджуються: відомостями з позовної заяви, копією договору про надання споживчого кредиту № 8371058 від 11.10.2024; паспортом споживчого кредиту, який підписаним відповідачем; копією довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Контрактовий дім» № 7/15362 від 16.09.2025; копією картки обліку Договору за період часу з 11.10.2024 по 11.09.2025 (розрахунок заборгованості, проведений ТОВ «Авентус Україна»); копією Договору факторингу № 12092025 від 12.09.2025, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», копією акта прийому-передачі Реєстру Боржників № 1 за Договором факторингу № 12092025 від 12.09.2025; копією платіжної інструкції № 108 від 16.09.2025 про сплату позивачем на користь ТОВ «Авентус Україна» 7348322,79 грн за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 12092025 від 12.09.2025. Окрім вказаних документів, представник позивача до позовної заяви долучила: копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи фінансової установи ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» серії А01 № 624024 від 12.01.2010; копію свідоцтва про державну реєстрацію фінансової установи ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» від 28.02.2012; копію розпорядження № 691 від 23.03.2017 про видачу позивачу ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів); копію витягу з Статуту копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи фінансової установи ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», затвердженого рішенням єдиного учасника від 20.08.2025; копію протоколу № 41 Загальних зборів Засновників (Учасників) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», від 26.06.2014; копію наказу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» № ФК125-к від 02.07.2014; копію свідоцтва про державну реєстрацію фінансової установи ТОВ «Авентус Україна» від 04.03.2019; копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Авентус Україна»; копію опису документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи» ТОВ «Авентус Україна»; копію довіреності від 05.12.2024, виданої позивачем на ім`я представника [PERSON] ; копію платіжної інструкції № 145896 від11.11.2025 про сплату позивачем судового збору; квитанцію № 5143178 від 21.11.2025 про доставку [PERSON] копії позовної заяви ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з долученими до неї документами. Між сторонами виникли кредитні правовідносини, які врегульовано нормами §§1-2 Глави 16 ЦК України, Глави 52 ЦК України, § 1,2 Глави 71 ЦК України, а також нормами Закону України «Про споживче кредитування». V. Оцінка суду Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст. ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. В силу статей 525 і 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставиться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається. Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, сума наданої позики, розмір процентів, порядок їх нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. За нормами ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, вказане положення закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Оскільки договір про надання споживчого кредиту № 8371058 від 11.10.2024 підписаний відповідачем [PERSON] , шляхом застосування електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора, тому такий договір укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. В силу частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Згідно зі статями 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Представник позивача в позовній заяві обґрунтовує право вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до відповідача тим, що первісний кредитор ТОВ «Авентус Україна» на підставі Договору факторингу № 12092025 від 12.09.2025 відступило позивачу право вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту № 8371058 від 11.10.2024. Разом з тим, позивачем Реєстр (витяг з такого реєстру) боржників до договору факторингу № 12092025 від 12.09.2025, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суду не надано, що позбавляє суд можливості встановити факт переходу прав кредитора до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та, відповідно, набуття позивачем права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 8371058 від 11.10.2024, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] . Згідно зі статтею 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що обставини справи не підтверджені певними засобами доказування, зокрема, позивачем не було надано належних доказів, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором про надання споживчого кредиту № 8371058 від 11.10.2024 набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржника [PERSON] , а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29). VI. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Окільки в позові відмовлено, то судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed