Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-19 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №01011-04/2024 від 01.04.2024 у розмірі 47250,00 грн, а також витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 01.04.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладений договір позики №01011-04/2024. Позивач зазначає, що укладаючи кредитний договір, відповідач та ТОВ «Маніфою» вчинили дії визначенні ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а кредитні кошти були перераховані шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки позичальника. Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Аванс Кредит», які розміщенні на сайті товариства. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641,644ЦКУкраїни та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 19.09.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу №19092024, відповідно до якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв право вимоги до боржників відповідно до реєстру боржників. Відповідно до реєстру боржників від 19.09.2024 до договору факторингу № 19092024 від 19.09.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики № 01011-04/2024 від 01.04.2024 в сумі 47250,00 грн, з яких: 14000,00 грн - сума заборгованість за основним зобов`язанням, 33250,00 грн - сума заборгованість за процентами. Відповідач порушив умови указаного договору кредиту, внаслідок чого перед позивачем у нього існує заборгованість, через що позивач вимушений звернутися до суду за захистом порушеного права. Ухвалою суду від 18.02.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» у судове засідання не з`явився, проте у прохальній частині позову просить розгляд справи проводити без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції на адресу, зазначену в позовній заяві; відзиву на позов або будь-якої іншої заяви чи клопотання на адресу суду не подала. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів для прийняття рішення, а також те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 01.04.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 01011-04/2024, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 14000,00 грн з метою придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, строком на 120 днів до 29.07.2024. Денна процентна ставка становить 2,50 % та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2. цього Договору ( п. 1.4.1. договору). Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки [NUMBER] протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту (п. 1.6 договору). Відповідно до п. 1.5 договору, детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є Додатком №1 до цього договору. Відповідно до п. 3.1 договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п. 3.3 договору, нарахування процентів за цим договором здійснюється в межах строку кредитування, зазначеного в п. 1.2 договору, починаючи з дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом). При цьому проценти за користування кредитом нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня. Пункт 1.4.2 договору передбачає умови отримання клієнтом індивідуальної знижки від товариства на перший платіж відповідно до Графіку платежів. Підписавши цей договір, відповідач підтвердила, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства, розміщених на веб-сайті товариства. Відповідач підтвердила, що отримала від Товариства до укладення цього договору інформацію, зазначену в ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та інформацію, яка вимагається відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» (п.7.6-7.7 договору). Додаток №1 до договору позики № 01011-04/2024 від 01.04.2024 містить розрахунок відповідно до якого сума позики 14000,00 грн, сума нарахованих процентів за користування позикою 42000,00 грн, а всього до сплати 56000,00 грн. Крім того, містить графік обов`язкових платежів, який передбачає кількість днів у розрахунковому періоді - 120, реальну річну процентну ставку 137564,33% та загальну вартість позики 56000,00 грн. Договір та додатки до нього підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора W1124 у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Також відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про основні умови надання кредитних коштів у позику з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості позики для споживача, порядок повернення позики та інше. 19.09.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №19092024. Відповідно до 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. 19.09.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу №19092024. Згідно копії Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №19092024 від 19.09.2024 сума боргу [PERSON] перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» становить 47250,00 грн. Відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором № 01011-04/2024 від 01.04.2024 станом на 19.09.2024 наявна заборгованість у розмірі 47250,00 грн, з яких: 14000,00 грн - сума заборгованість за основним зобов`язанням, 33250,00 грн - сума заборгованість за процентами. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відповідно до правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі №161/16891-15, банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів на виконання умов кредитного договору є, саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Відповідно до п. 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (постанова Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі 554/4300/16-ц). При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит та у позику. З матеріалів справи вбачається, що будь-яких доказів на підтвердження факту перерахування коштів за кредитним договором № 01011-04/2024 від 01.04.2024 та отримання їх відповідачем позивачем суду не надано. Так, ні при поданні позову, ні під час розгляду справи в суді позивачем не надано будь-яких доказів, що первісним кредитором за кредитним договором № 01011-04/2024 від 01.04.2024 були перераховані [PERSON] грошові кошти на її банківський рахунок чи платіжну картку. Будь-яких клопотань про витребування додаткових доказів про перерахування коштів та інших документів позивач не заявляв. А наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом надання відповідачу кредиту та наявності у неї заборгованості, оскільки він був складений самим позивачем. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог свідчить про їх недоведеність та необґрунтованість, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях та є підставою для відмови у задоволенні цих позовних вимог. Отже, враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за їх недоведеністю. Відповідно до положеньст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судовий збір не підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed