Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУГОУ» звернулося до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №154926 від 28.08.2020 року, в сумі 20720,00 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 4000,00грн.; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 16720,00 грн., понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.09.2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір №154926 про надання фінансового кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердила, що вона ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 4000,00 гривень; дата надання кредиту: 28.09.2020; строк кредиту: 29 днів; валюта кредиту: UAH; стандартна процентна ставка 2 % в день або 730 % річних. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 31.01.2025 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 20720,00 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 4000,00 грн.; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 16720,00 грн. Згідно п. 1.4. Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. На виконання вимог п. 1.4. кредитного договору Відповідачем були зазначені реквізити платіжної банківської карти № [NUMBER] для перерахування кредитних коштів (ч. 7 кредитного договору). На підтвердження виконання Товариством п. 1.4 Кредитного договору, позивач надає інформаційну довідку ТОВ «Платежі онлайн» від 09.04.2025, відповідно до якої 28.09.2020 на картковий рахунок Відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 4000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що являється доказом видачі кредитних коштів. Умовами п. 6.1 Договору Цей Договір складений українською мовою, підписаний звикористанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до 6.2 Сторона несе повну відповідальність за правильність вказаних ними у Договорі реквізитів, і зобов`язується своєчасно у письмовій формі, по електронній пошті, повідомляти іншу Сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення несе ризик настання пов`язаних із цим несприятливих наслідків. 28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 року до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін у судове засідання. 23.07.2025 на адресу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від представника відповідача адвоката Афадєєва В.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній зазначив, що трактування договору викладене у позовній заяві є неправильним та не відповідає змісту договору. Зазначив, що позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження того, що саме ця редакція Договору виступала публічною пропозицією (офертою) Товариства на дату укладення відповідачем кредитного договору 28.09.2020 року. Крім того, зазначив, що позивач не надає будь-яких доказів правомірності нарахування [PERSON] заборгованості по відсотках в сумі 16720,00 грн. з боку ТОВ «Займер», також наполягає на застосуванні ч.3 ст.21 Закону України «Про споживче кредитування» щодо обмеження загального розміру нарахувань споживачу за порушення ним виконання зобов`язань за договором подвійною сумою одержаного кредиту, крім того просить врахувати, що [PERSON] являється діючою військовослужбовицею з 30.12.1998 року, має військове звання старший солдат, тобто на дату укладення кредитного договору №154926 від 28.09.2020 року [PERSON] вже була військовослужбовцем і на неї поширювалися гарантії соціального захисту військовослужбовців, які передбачені положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон 2011-XII) в редакції від 03.07.2020 року та на підставі п. 15 статті 14 цього Закону 2011-XII була звільнена від сплати відсотків за кредитами як військовослужбовець. Також, Адвокат Афадєєв В.В. зазначив про неспівмірність заявлених витрат на правничу допомогу. 06.08.2025 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначив, що відзив представника відповідача вважає безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позичальник погодився на умови визначені Договором, щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому твердження Відповідача про незаконність нарахування процентів є необґрунтованими. Також представник відповідача вважає що в даному випадку відсутні підстави про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки [PERSON] не надала первісному кредитору перелік документів встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. 29 вересня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача Пархомчука С.В. надійшла заява про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, згідно якої просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500,00 гривень. 30 вересня 2025 року на адресу суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у яких він зазначив, що у даних правовідносинах підлягає обов`язковому застосуванню норма ч.3 ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування» щодо обмеження загального розміру нарахувань споживачу за поручення ним виконання зобов`язань за таким договором подвійною сумою одержавного кредиту, а відтак вважає, що загальна сума усіх нарахувань за договором включаючи проценти, не може перевищувати подвійної суми кредиту, тобто 8000,00 грн., а вимога позивача про стягнення відсоків у розмірі 16720,00 грн. є необґрунтованою. Розпорядженням керівника апарату Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області С.Димчук № 272 від 04.02.2026, в зв`язку із відрахуванням судді Продана Б.Г. зі штату суду, внаслідок його смерті, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 686/18190/25. 04.02.2026 в порядку повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано для судового розгляду в провадження судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Порозової І.Ю. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.02.2026 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. В судовому засідання представник позивача Пархомчук С.В. вимоги викладені у позовній заяві підтримав в повному обсязі, додатково просив врахувати пояснення викладені у відповіді на відзив. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, від представника відповідача на адресу суду надійшла заява про проведення судового розгляду за його відсутності та за відсутності відповідача, крім того, зазначив, що заперечує проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 28.09.2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір №154926 про надання фінансового кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підписуKL8869) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 4000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно п. 1.4. Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. На виконання вимог п.1.4.кредитного договору Відповідачем були зазначені реквізити платіжної банківської карти № [NUMBER] для перерахування кредитних коштів. На підтвердження виконання Товариством п.1.4 Кредитного договору, позивач надає інформаційну довідку ТОВ «Платежі онлайн»», відповідно до якої 28.09.2020 року на картковий рахунок Відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що являється доказом видачі кредитних коштів. Так, ТОВ «ЗАЙМЕР», правонаступником якого являється ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», надав відповідачу грошові кошти на наступних умовах: сума виданого кредиту: 4000,00 грн.; дата надання кредиту: 28.09.2020 року; строк кредиту: 29 днів; валюта: UAН; стандартна процентна ставка2 % в день або 730% річних. 28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 року до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 13.01.2025 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 20720,00 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 4000,00 грн.; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 16720,00 грн. Згідно ст.514ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516ЦК України - заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до змісту ст. ст. 526, 527, 530ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Як передбачено ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов`язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.5 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтями 7 та 8 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Згідно зі ст.10 ЗУ «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 ЗУ «Про електронну комерцію» визначений порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч.3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.4 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» закріплено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 даного Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. На підтвердження заявлених позовних вимог та розміру заборгованості відповідача за Договором кредиту №154926 від 28.09.2020 року позивачем надано суду сам договір; виписку з особового рахунка; витяг з реєстру боржників до договору факторингу від 28.10.2021 року; довідку про ідентифікацію [PERSON] ; договір факторингу №01-28/10/2021; платіжні доручення до договору факторингу; інформаційну довідку про перерахування коштів ТОВ «Платежі онлайн»; розрахунок заборгованості та додаток 1 до договору про надання фінансового кредиту №154926. Щодо позиції представника відповідача щодо нарахування процентів поза межами визначеними графіком до договору, тобто понадстроково, суд звертає увагу на те, що п. 2.3 договору визначено, що обчислення строку користування кредитом на нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Таким чином проценти [PERSON] за користування кредитом позивачем було нараховано у відповідності до умов договору. Вказане положення договору фактично свідчить про погоджену сторонами пролонгацію договору, а тому практика Верховного Суду, на яку посилається представник відповідача є не релевантною. Також, судом звертається увага на те, що проценти нараховані позичальнику згідно умов договору та не є відповідальністю за невиконання зобов`язань ні за ст.625 ЦК України ні за ст..21 Закону України «Про споживче кредитування». Аналіз долучених до позову доказів дає суду підстави вважати, що договір кредиту №154926 від 28.09.2020 укладався [PERSON] , грошові кошти перераховані на рахунок, який вона вказала у договорі, однак своїх зобов`язань за його умовами позичальник не виконала взагалі, тому вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З приводу посилання представника відповідача, на те, що відповідач з 1998 року є діючим військовослужбовцем, та на неї поширювалися гарантії соціального захисту військовослужбовців, які передбачені положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд звертає увагу на те, що Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" внесено зміни до статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яку доповнено пунктом 15 наступного змісту - військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, суд зважає на наступне. Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Тобто на вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. Зазначена позиція також підтримана Верховним Судом у постанові від 15.07.2020 року (справа № 199/3051/14), зокрема- колегія суддів вважає, що доводи заявника про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин частини 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" є безпідставними та необґрунтованими, оскільки положення зазначеного закону стосуються виключно мобілізованих позичальників. Оскільки відповідачка [PERSON] на момент укладення договору та нарахування процентів не мала статусу мобілізованої, вказана норма Закону не може бути застосована. Відповідно до ст.141ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн. При вирішенні питання про відшкодування позивачеві понесених витрат на правову допомогу в загальній сумі 10 500 грн. суд виходить з такого. За змістом статті 137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу та їх відшкодування позивачем надано: копію довіреності від 30.12.2024 року, копію акту про отримання правової допомоги від 15.09.2025, копію платіжної інструкції № 39576 від 15.09.2025 року, копію рахунку від 15.09.2025 року, копію договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 р., укладеного між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчук С.В., копію додаткової угоди № 1 до договору про надання правничої допомоги від 27.12.2024 року. На підставі поданих позивачем доказів та враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерій розумності їх розміру, суд приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 3 000 грн. Оскільки позов задовольняється повністю витрати понесені відповідачем не розподіляються.

Outcome: approved