Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

1. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі. Позовна заява надійшла до Любешівського районного суду Волинської області 25 грудня 2025 року. Ухвалою від 30 грудня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Розгляд справи відкладався у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача про витребування доказів, за клопотанням представника відповідача. На призначену дату судового розгляду 12 березня 2026 року сторони не з`явилися. У позовній заяві представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі ТОВ «Юніт Капітал») просить про розгляд справи у відсутності сторони позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Ухвалою від 12 березня 2026 року постановлено провести заочний розгляд цієї справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. 2. Стислий виклад позиції позивача. ТОВ «Юніт Капітал» у позовній заяві вказує, що 04 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» ( далі ТОВ «ФК Кредіплюс» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 173639 на суму 13334 гривні. [PERSON] не виконувала своїх зобов`язань за кредитним договором внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідно до договору факторингу № 16042025 від 16 квітня 2025 року ТОВ «ФК Кредіплюс» передало ТОВ «Юніт Капітал» право грошової вимоги до [PERSON] . Таким чином, ТОВ «Юніт Капітал» доводить, що набуло право грошової вимоги до [PERSON] , та просить стягнути з відповідачки 13394,36 гривень кредитної заборгованості відповідно до кредитного договору № 173639, з яких 9059,04 гривень заборгованість по тілу кредиту, 4034,32 гривні відсотки, 301 гривня комісія. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідачки судові витрати: 2422,40 гривень судового збору, 7000 гривень витрат на правничу допомогу. 3. Стислий виклад позиції відповідача. Відповідачка [PERSON] , її представник [PERSON] будь-яких заяв по суті справи не подали. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між ТОВ «ФК Кредіплюс» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 173639, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора. За умовами кредитного договору ТОВ «ФК Кредіплюс» надало [PERSON] кредит у розмірі 13334 гривні. Кредит надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 10000,50 гривень на № рахунку/картки [PERSON] № [NUMBER] у національній валюті; у розмірі 3333,50 гривень шляхом погашення [PERSON] заборгованості за комісією, нарахованою згідно з пунктом 2.5 кредитного договору. Відповідно до кредитного договору комісія за надання кредиту складає 3333,50 гривень, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 25% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.1 цієї індивідуальної частини. Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 390% річних. Загальний строк кредитування за цим договором складає 84 дні з 04 березня 2025 року по 27 травня 2025 (п. 2.3, п. 2.6 кредитного договору). Відповідно до п. 2.4 кредитного договору знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1 гривня, стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100 гривень. ТОВ «ФК Кредіплюс» на виконання умов кредитного договору 04 березня 2025 року перерахувало відповідачу грошові кошти у розмірі 10000,50 гривень на належну [PERSON] платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК Кредіплюс» № 3886/30-10 від 30 жовтня 2025 та наданим на виконання ухвали суду листом АТ «Універсал Банк» № БТ/Е-1562 від 16 січня 2026 року. Таким чином, сторони погодили усі істотні умови кредитування та відповідачка отримала кошти шляхом зарахування 10000,50 гривень на банківську картку. При цьому, ТОВ «ФК Кредіплюс» за рахунок оговореної в договорі суми кредиту (13334 гривні) одразу списало комісію за надання кредиту у розмірі 3333,50 гривень. Згідно з карткою обліку виконання договору № 173639 станом 02 червня 2025 року у відповідачки перед ТОВ «ФК Кредіплюс» виникла заборгованість за Кредитним договором у сумі 14594 гривні 36 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту 9059 гривень 04 копійки, заборгованість за відсотками 4034 гривні 32 копійки, заборгованість за пенею - 1200 гривень, заборгованість за комісією 301 гривня. Між ТОВ «ФК Кредіплюс» як клієнтом і ТОВ «Юніт Капітал» як фактором 16 квітня 2025 року укладено договір факторингу № 16042025, згідно з умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах визначених цим договором. Відповідно до витягу з реєстру прав вимог № 1 від 16 квітня 2025 року ТОВ «ФК Кредіплюс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 173639 на суму 14594, 36 гривні, з яких: 9059,04 гривень заборгованість по тілу кредиту, 4034,32 гривні заборгованість по відсотках, 301 гривня заборгованість по комісії, 1200 гривень заборгованість по штрафах/пені. 5. Норми права, які застосував суд. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно із статтею 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною першою статті 526 ЦК встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності зі статтею 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з абзацом 2 частини другої статті 639 ЦК, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин першої, третьої статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 1056-1 ЦК розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з пунктами 4, 10, 11 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживче кредитування правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно із статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] у належний спосіб уклала з ТОВ «ФК Кредіплюс» кредитний договір на отримання споживчого кредиту. При цьому відповідачка була ознайомлена з усіма істотними умовами кредитування та отримала вказані кошти шляхом їх переказу позивачем на банківський картковий рахунок. Відповідно до поданих позивачем доказів відповідачка порушує свої зобов`язання за кредитним договором. Пред`явлені до стягнення суми в частині заборгованості по тілу кредиту та відсотках відповідають існуючим між сторонами правовідносинам. Між тим, ТОВ «Юніт Капітал» не надало суду доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредитів, які надаються позичальником та за які встановлена комісія за обслуговування кредиту. Таким чином, в частині стягнення із [PERSON] у користь ТОВ «Юніт Капітал» 301 гривні комісії за договором № 173639 від 04 березня 2025 року необхідно відмовити. Такий висновок суду узгоджується з правою позицією Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2023 року по справі № 204/224/21. З огляду на наведене вище суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором необхідно задовольнити частково. 6. Питання розподілу судових витрат. ТОВ «Юніт Капітал» при поданні позовної заяви сплатило 2422,40 гривень судового збору, які відповідно до статті 141 ЦПК необхідно стягнути з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог (97,75%). Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 гривень суд зазначає таке. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року, укладений між ТОВ "Юніт Капітал" та адвокатським бюро "Соломко та партнери" та додаткову угоду до нього від 11.09.2025; акт прийому-передачі наданих послуг № 10/09/25-02 від 10 вересня 2025, згідно з яким АБ "Соломко та партнери" надало правову допомогу ТОВ "Юніт Капітал" щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором на загальну суму 7000 гривень. Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі представника позивача. Крім того, послуги надані адвокатом, є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом його діяльності, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позицій. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, складність справи, яка є нескладною та розглядалась в спрощеному позовному провадженні, а також враховує, що представник позивача не брав участі у судовому засіданні. Виходячи з критерію розумності, реальності таких витрат, суд уважає, що визначений розмір оплати є дещо завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial