Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

Представник позивачки адвокат Раврик І.Д. звернувся до суду із позовом, в якому просить змінити спосіб стягуваних аліментів з [PERSON] , який було встановлено рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2024 року по справі № 341/84/24 на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частки від доходу, до досягнення сином повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.11.2014 року між сторонами зареєстровано шлюб. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю. 15.02.2024 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області винесено рішення по справі № 341/125/24 про розірвання шлюбу. 22.02.2024 року рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 5 000,00 грн, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.01.2024 року. Представник позивачки вказує, що на даний час відповідач проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] і його майновий стан покращився. Розмір аліментів, визначений рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 22.02.2024 року є недостатнім, у зв`язку із чим позивачка вимушена звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалами Галицького районного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2026 року та від 16 лютого 2026 року судове засідання відкладено. Відзив відповідачем не подано, інших заяв та клопотань по справі від учасників справи до суду не надходило. В судове засідання призначене на 19 березня 2026 року на 10-00 годину позивачка та її представник не з`явились, в позовній заяві представник просить розгляд справи проводити без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з?явився, відповідно до ст. 128 ЦПК України належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить поштовий конверт, який повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач не повідомив суд про причину своєї неявки; відзив на позов не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене та згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню на наступних підставах. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками дитини є: [PERSON] позивачка по справі та [PERSON] відповідач по справі /а.с.6/. Відповідно копії рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 15.02.2024 року у справі № 341/125/24-ц шлюб між сторонами, укладений 21.11.2014 року, - розірвано /а.с.8/. Копією рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 22.02.2024 року у справі № 341/84/24 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 5000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 11 січня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с.10-11/. Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені від 27.03.2025 року серія [NUMBER] позивачка змінила прізвище на [PERSON] /а.с.12/. Згідно копії довідки виданої начальником військової частини [NUMBER] від 14.05.2025 року № 401, солдат [PERSON] проходить військову службу по мобілізації у військовій частині [NUMBER] з 05.04.2025 року /а.с.13/. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України(далі СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог частини 1 статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від доходу. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів з їх стягнення у твердій грошовій сумі на присудження саме в частині від доходу. Частинами 1, 2 статті 182 СК України передбачено, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку(доходу) платника аліментів. Згідно статі 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд враховує сталі правові позиції Верховного Суду з цього питання, в яких зазначено, що спосіб стягнення аліментів не є сталим та може бути змінений у разі зміни обставин, а зміна способу стягнення аліментів відповідає інтересам дитини, якщо вона забезпечує більш справедливий та пропорційний розподіл доходів платника. Встановлення аліментів у твердій грошовій сумі є доцільним за відсутності стабільного доходу платника, однак у разі появи офіційного та регулярного доходу, суд має право змінити спосіб стягнення на частку від доходу. Враховуючи усі вищевикладені обставини, а також принцип пріоритету інтересів дитини, суд дійшов висновку, що стягнення аліментів у частці від доходу відповідача [PERSON] забезпечить належний рівень утримання дитини, пропорційний доходам платника, та є більш справедливим і обґрунтованим способом виконання батьківського обов`язку. Заперечень проти позову відповідач не надав. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про зміну способу стягуваних аліментів підлягають задоволенню.

Outcome: approved