Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Каховської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В обґрунтування позову посилалася на те, що [PERSON] помер [INFO] , відповідний актовий запис про смерть за № 21. Після смерті [PERSON] спадщина не відкривалась. На момент смерті [PERSON] разом з ним проживала та була зареєстроване за місцем проживання його дружина (мати Позивача) [PERSON] , яка вважається такою, що фактично прийняла спадщину. Однак, [PERSON] не оформила своїх спадкових прав на частку у праві власності на житловий будинок, за адресою [ADDRESS] , після смерті свого чоловіка. Крім того, на момент смерті [PERSON] разом з ним проживала та була зареєстроване за місцем проживання й сама Позивач, однак вона також не оформила своїх спадкових прав на частку у праві власності на житловий будинок, після смерті свого батька. Таким чином, враховуючи норми діючого законодавства Позивач також вважається такою, що фактично прийняла спадщину на зазначений вище житловий будинок. В свою чергу, [INFO] померла [PERSON] . Таким чином, після смерті своїх батьків, Позивач набула право на спадщину. [PERSON] звернулась до Приватного нотаріусу Херсонського міського нотаріального округу Нікодон О. О. з питання видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , та після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , які Позивач прийняла, але не оформила своїх прав власності на житловий будинок після їхньої смерті. Однак, Приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу надано відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Так, у листах нотаріуса вих. № 912/02-14 від 04.08.2025, № 913/02-14 від 04.08.2025 зазначено, що позивач звернулась за свідоцтвом про право на спадщину за законом після смерті померлого [INFO] [PERSON] та за свідоцтвом про право на спадщину за законом після смерті померлої [INFO] [PERSON] , на частку у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до зазначених вище листів нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок та реєстрації права власності на цей будинок, відповідно до відповіді КП «Херсонського бюро технічної інвентаризації» від 13.06.2025 за № 1047. Так, у зазначеному вище листі КП «Херсонського бюро технічної інвентаризації» повідомило, що щодо реєстрації права власності щодо об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] - надати інформацію щодо такої реєстрації є неможливою, оскільки КП «Каховське БТІ» ХОР є окремою юридичною особою та знаходиться на окупованій території. Враховуючи наведене, представник позивача просила: -визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на частину спадкового домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 80,5 кв.м., житловою площею 58,3 кв.м.; - визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на частину спадкового домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 80,5 кв.м., житловою площею 58,3 кв.м. Ухвалою суду від 12.12.2025 замінено відповідача Каховську районну державну адміністрацію Херсонської області у справі за позовом представника позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] до Каховської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування, на нового відповідача - Горностаївська селищна військова адміністрація Каховського району Херсонської області (код ЄДРПОУ 44874150, 74601, Херсонська область, Каховський район, смт. Горностаївка, вул. Покровська, 145). Позивач, її представник у судове засідання не з`явилися, надали клопотання про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Представник відповідача Каховської районної державної адміністрації Херсонської області у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі. Представник відповідача Горностаївської селищної військової адміністрації Каховського району Херсонської області у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, клопотань, відзиву не надав. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Так, суд встановив та підтверджується наявними в справі доказами, що [PERSON] помер [INFO] (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горностаївського районного управління юстиції у Херсонській області 16.04.2013, актовий запис №21). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданного Білозерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 18.04.2025, актовий запис №05. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.11.1981, актовий запис №104, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] 01.07.2011 уклали шлюб, після чого позивач набула прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданного Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області 01.07.2011. Частиною 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Статтею 68 Закону України «Про нотаріат», підпунктом 4.14. пункту 4 глави 10 розділу II Порядку встановлено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до пп.4.16, 4.19 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У листах нотаріуса вих. № 912/02-14 від 04.08.2025, № 913/02-14 від 04.08.2025 зазначено, що позивач звернулась за свідоцтвом про право на спадщину за законом після смерті померлого [INFO] [PERSON] та за свідоцтвом про право на спадщину за законом після смерті померлої [INFO] [PERSON] , на частку у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до зазначених вище листів нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок та реєстрації права власності на цей будинок, відповідно до відповіді КП «Херсонського бюро технічної інвентаризації» від 13.06.2025 за № 1047. Так, у зазначеному вище листі КП «Херсонського бюро технічної інвентаризації» повідомило, що щодо реєстрації права власності щодо об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] - надати інформацію щодо такої реєстрації є неможливою, оскільки КП «Каховське БТІ» ХОР є окремою юридичною особою та знаходиться на окупованій території. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1217 ЦПК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно з положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Згідно з копією свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 31.03.1988, виданного на підставі рішення Ради народних депутатів Горностаївського селищного виконкому №119/14 від 09.12.1987, житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить [PERSON] та право власності записане в реєстрову кадастрову книгу за №1527/4. Відповідно до Акта приймання в експлуатацію завершеного будівництва житлового будинку та господарських споруд індивідуального забудовника [PERSON] від 16.11.1987, рік побудови будинку визначений як 1987 рік. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Разом з тим, вказана Інструкція не передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь, розташованих у сільській місцевості. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до копії домової книги, по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За генеральним планом, по [ADDRESS] розташовані: житловий будинок, передпокій, ганок, літня кухня, погріб, туалет, що розташовані на земельній ділянці площею 811 кв. м. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У статті 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що відповідно до статті 328 цього Кодексу набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, за яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України (аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 920/615/16, від 05 вересня 2019 року у справі № 907/310/18). Стаття 392 ЦК України, в якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне у позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право. Таким чином суд підтверджує наявне право власності спадкодавця, набуте раніше на законних підставах, відповідно до ст. 392 ЦК України, а рішення спрямоване на захист, існуючого, наявного, права, що виникло у позивача з передбачених законодавством підстав і підтверджується належними та допустимими доказами. Враховуючи вищезазначене,

Outcome: approved