Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

22 січня 2026 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, що визначений заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 жовтня 2018 року на неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісяця, встановивши спосіб стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 6000 грн. до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення позивача до суду з даним позовом. Обґрунтувала позивач, зокрема, свій позов тим, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 жовтня 2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісяця. Розмір аліментів, встановлений судовим рішенням у 2018 році, не відповідає сучасним економічним реаліям, оскільки з віком потреби дитини в харчуванні, одязі, навчанні зросли. Матеріальне становище відповідача порівняно з 2018 роком значно покращилося, відповідач проходить військову службу та отримує стабільне регулярне грошове забезпечення, що свідчить про наявність у нього реальної фінансової можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, а тому позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. У судове засідання позивач подала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщався шляхом публікації оголошення про виклик на сайті судової влади. Відповідно до частини одинадцятої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Позивач та відповідач з 20 листопада 2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 жовтня 2018 року було розірвано (а.с. 10-13). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). Також, заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 жовтня 2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з 21.08.2018 та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10-13). Дочка сторін зареєстрована за адресою реєстрації позивача, про що свідчить довідка № 861 від 19 січня 2026 року, видана Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради (а.с. 9). Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У статті 51 Конституції України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, законом передбачена можливість зміни способу стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частини першої статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із частиною першою статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини . Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За вказаних обставин, враховуючи обов`язок батьків утримувати неповнолітню дитину, матеріальне становище відповідача та те, що законом передбачена можливість зміни способу стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів, а тому суд знаходить підстави для зміни способу стягнення аліментів та встановлення його у частці від доходу відповідача, однак з урахуванням положень частини другої статті 182 Сімейного кодексу України. Також, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивача про зміну способу стягнення аліментів з дня звернення з позовом до суду, оскільки судове рішення набирає законної сили відповідно до вимог статей 273, 289 ЦПК України. Таким чином, наявні підстави для часткового задоволення позову. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір.

Outcome: partial