Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. Представник ТОВ "СВЕА ФІНАНС" Варшавський К.А. звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки з вимогами стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № С-502-012446-20-980 від 13.03.2020 у розмірі 53 139,08 грн та судові витрати. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 13.03.2020 між АТ «Ідея Банк» та відповідачкою було укладено угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки та страхування № С-502-012446-20-980, відповідно до умов якої останній було надано кредит у вигляді встановленої кредитної лінії з максимальним кредитом до 200 000 грн, ліміт доступний клієнту на момент укладення угоди становить 13 000,00 грн, з процентною ставкою в розмірі 24% річних. 25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») було укладено договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого на користь останнього було відступлено право вимоги у т.ч. за укладеним з відповідачкою кредитним договором, заборгованість за кредитним договором № С-502-012446-20-980 від 13.03.2020 станом на дату складання позовної заяви становить 53 139,08 грн, з яких: заборгованість за основним боргом в сумі 21 900,00 грн, заборгованість за відсотками в сумі 31 239,08 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість за кредитним договором та понесені по справі судові витрати. Рух справи. Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 02.06.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Аргументи учасників справи. Відповідачка відзиву на позов не подала. Представник відповідачки - адвокат Іжик А.В. в судовому засіданні зазначив, що відповідачка не визнає позовні вимоги, не погоджуються з існуванням заборгованості за основним боргом та за відсотками у заявленому позивачем розмірі, оскільки заявлена сума не вмотивована та не обґрунтована належним розрахунком. Факт укладення договору з АТ "Ідея Банк" [PERSON] не заперечується. Водночас, первинних бухгалтерських документів на підтвердження видачі кредитних коштів не надано, із позову та доданих доказів не зрозуміло яким чином та у якому розмірі нараховувалися відсотки. У виписці по рахунку зазначається про отримання траншу відповідно до додаткової угоди, яку не долучено до позову. Згідно матеріалів справи позивачем надано Довідку-розрахунок заборгованості відповідача станом на 25.07.2023 в розмірі 53 139,08 грн та виписку з якої вбачається, що Позивачем не наведено детально за який період, скільки відсотків за несвоєчасну сплату платежів повинен сплатити відповідач. Також, вказав, що неправомірно з рахунку відбувалося списання комісії за обслуговування. Просив врахувати, що позивачем не доведено перехід права вимоги до позивача за кредитним договором. укладеним з [PERSON] . Представник позивача Варшавський К. в позовній заяві просив розгляд справи провести без участі представника позивача, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] до суду не прибула, про причини неявки не повідомила. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 13.03.2020 між АТ "Ідея Банк" та [PERSON] укладено договір про відкриття Кредитної лінії, обслуговування Кредитної картки та страхування за № С-502-012446-20-980. Згідно з п. 1 Угоди - Банк відкриває Клієнту в рамках банківського продукту Card Blanche Blue ID Insurance поточний рахунок [NUMBER] у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватись за дебетно-кредитовою схемою обслуговування, з використанням електронного платіжного засобу Master Card, що буде використовуватись в рамках цієї угоди та ДКБО. Згідно з п. 3 Угоди - Банк надає клієнту кредит, шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на наступник умовах: -максимальний кредитний ліміт - 200 000 грн. (п. 3.1 Угоди); - ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди - 13 000 грн та може бути змінений в межах встановленого Угодою максимального ліміту за ініціативи Банку, про що буде повідомлено клієнта додатково (п. 3.2 Угоди); - процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24 % річних (п. 3.3 Угоди); - розмір обов`язкового мінімального платежу визначається Тарифами та ДКБО (п. 3.4 Угоди). Згідно з п. 4 Угоди - нанесенням власноручного підпису під цією Угодою позичальник, зокрема: погоджується з тим, що ДКБО, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими цього договору та зобов`язується виконувати їх умови. Нанесенням власноручного підпису під цією угодою позичальник надає Заяву про відкриття поточного рахунку в гривні на ім`я [PERSON] , а АТ «Ідея Банк» та приєднання його до обслуговування в Продукті Card Blanche Blue ID Insurance (п. 7 Угоди). При цьому суд враховує, що відповідачкою не заперечується факт укладення кредитного договору/користування кредитними коштами. Згідно з довідки-розрахунка заборгованості [PERSON] за угодою за № С-502-012446-20-980 від 13.03.2020, виданим заступником директора Операційного департаменту АТ «Ідея Банк», станом на 25.07.2023 - заборгованість [PERSON] за угодою становить 53 139,08 грн та складається з: 21 900,00 грн заборгованість за основним боргом та 31 239,08 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Також, до матеріалів справи долучено виписку з рахунка [PERSON] за період з 13.03.2020 по 25.07.2023. 25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА»), було укладено Договір Факторингу за № 01.02-31/23. Відповідно до розділу 2 вказаного Договору Факторингу - АТ «Ідея Банк» відступило свої Права Вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло Право Вимоги за Первинними Договорами, в розмірі Заборгованостей Боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі Боржників. В тому числі, за даним Договором Факторингу - ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» за угодою за № С-502-012446-20-980 від 13.03.2020. Відповідно до витягу з реєстру боржників за № 1 до договору факторингу від 25.07.2023 № 01.02.-31/23 - позивач набув права грошової вимоги до відповідача за угодою за № С-502-012446-20-980 від 13.03.2020 в сумі 53 139,08 грн та складається з: 21 900,00 грн заборгованість за основним боргом та 31 239,08 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке: Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами ЦК України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання. Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України - договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Частини 1 та 2 ст. 207 ЦК України вказують на те, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. За змістом ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою ст. 530 ЦК України, встановлено, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене право позивача, що підлягає захисту, шляхом примусового виконання грошового зобов`язання. Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить зі змісту позовних вимог та наданих суду розрахунків, згідно яких сума заборгованості за угодою за № С-502-012446-20-980 від 13.03.2020 становить 53 139,08 грн з яких: 21 900,00 грн - заборгованість за основним боргом та 31 239,08 грн - заборгованість за відсотками. Як встановлено судом, заборгованість за основним боргом складає 21 900,00 грн та сумнівів у суду не викликає, доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості за тілом кредиту відповідачкою суду не надано, зокрема, не надано іншого розрахунку, який би спростовував нарахування позивача. Таким чином, в цій частині позов підлягає задоволенню. Що стосується нарахованих відповідачці відсотків за вказаною вище угодою, то суд зазначає наступне: Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, з поданих позивачем доказів на підтвердження заявлених вимог, не встановлено, за який період відбулося нарахування відповідачці відсотків в розмірі 31 239,08 грн, яку суму до їх нарахування застосовано, за якою процентною ставкою вони нараховувались та в який спосіб їх нараховано первісним кредитором, відповідні розрахунки, які б відповідали вимогам Закону та підтверджували необхідну інформацію позивачем до позову не додано. Суд звертає увагу на те, що будь-який розрахунок вказаних сум, який би містив період, який він охоплює, застосовану, відповідно до умов угоди процентну ставку, в матеріалах справи відсутній. В позові представником позивача зазначено лише розмір відсотків, право вимоги за яким перейшло позивачу, хоча всупереч вимог ст. 517 ЦК України доказів нарахування вказаних відсотків кредитором, суду не надано. А відтак, позов в частині стягнення з відповідачки на користь позивача відсотків в заявленому розмірі - 31 239,08 грн не можна визнати обґрунтованим, оскільки він є недоведеним та, як наслідок таким, що не підлягає задоволенню. Щодо судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позов ТОВ «СВЕА ФІНАНС» задоволено частково, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 998,27 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial