Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивача [PERSON] адвокат Микуш Д.М. подав до суду позов до [PERSON] (відповідач), у якому просить розірвати укладений між сторонами шлюб. Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « [PERSON] », а судові витрати стягнути з відповідача. В обґрунтування вимог щодо предмета спору покликається на те, що шлюб у сторін виявився невдалим, спільне життя у подружжя не склалося через несумісність характерів, різних поглядів на життя, часті між подружжям сварки та конфлікти, внаслідок чого вони не можуть підтримувати нормальну атмосферу в сім`ї на почуттях взаємної допомоги та поваги. Відповідач виїхав проживати за кордон, матеріальної допомоги не надає. З лютого місяця 2022 року подружжя разом не проживають, спільного господарства не ведуть, спільного сімейного бюджету не мають. Примирення між сторонами неможливе. Шлюб носить формальний характер. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності за наявними доказами в матеріалах справи та незаперечення проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоч повідомлений про дату, час і місце його проведення належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав, правом на подання відзиву не скористався. Заяви та клопотання, подані учасниками справи. Представником позивача подано заяву про розгляд справи за їх відсутності за наявними доказами в матеріалах справи та незаперечення проти ухвалення заочного рішення (а.с.26). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 09.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.18-19). Зважаючи на вимоги статей 211, 223 та частини 2 статті 247 ЦПК України судом 16.03.2026 проведено розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З урахуванням ухвалення цього рішення за відсутності учасників справи, датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення. Позиція суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу позовних вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] та [PERSON] одружились 10.03.2001 у м.Ходорів Жидачівського району Львівської області, актовий запис №11. Після одруження прізвище дружини змінено на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження від 10.03.2001 серії [NUMBER] (а.с.10). Відповідно до свідоцтв про народження від 08.10.2013 та 13.06.2023 [PERSON] народилася [INFO] , [PERSON] народився [INFO] і їхніми батьками є сторони у справі (а.с.11, 13). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачем та наявністю у сторін малолітньої дитини, що унеможливлює розірвання шлюбу безпосередньо в органі державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя. Норми права, які застосував суд. Приписами частин 3 та 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також, суд застосував норми статей 24, 104, 110 та 113 СК України, які визначають добровільність шлюбу, підстави припинення шлюбу, право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу та право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Крім цього, суд зважає на роз`яснення Пленуму Верховного суду України, викладені в пункті 10 постанови від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак тривалий час не проживають разом та не підтримують шлюбних стосунків. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з висловленої її представником у заявах позиції. Суд зауважує, що примушування до збереження шлюбу є неприпустимим та порушуватиме права дружини, чоловіка на свободу і особисту недоторканність. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд доходить переконання, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, тому позов слід задовольнити повністю. З огляду на приписи статті 113 СК України після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище « [PERSON] ». Розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір у сумі 1 331,20 грн підлягає покладенню на відповідача у повному обсязі. На підставі статей 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved