Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

17 грудня 2025 року ТОВ «Цикл Фінанс», через підсистему «Електронний суд», звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 6022,08 грн, втрати на правничу допомогу та витрати на сплату судового збору (вхідний №51294, а.с.1-6). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 20.09.2019 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2026166220, за умовами якого банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені кредитним договором. На виконання умов вказаного договору АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Натомість, відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання. 20 серпня 2021 року АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Цикл Фінанс» уклали договір факторингу №20/08/21, згідно з яким АТ «ОТП Банк» відступило на користь ТОВ «Цикл Фінанс» право вимоги за кредитним договором №2026166220 від 20 вересня 2019 року продукту POS, що укладений між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] , а ТОВ «Цикл Фінанс» набуло права грошової вимоги за вказаним договором та усіма додатковими угодами до нього. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором ТОВ «Цикл Фінанс» за кредитним договором №2026166220 від 20 вересня 2019 року становить 6022 грн 08 коп, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4024 грн 03 коп, заборгованість за процентами - 0 грн 81 коп, заборгованість по комісії - 1997 грн 24 коп, заборгованість по пені - 0,00 грн. Позивач у позові зазначає, що під час укладення кредитного договору між первісним кредитором і відповідачем, сторонами було узгоджено всі істотні умови, зокрема розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування. Дане погодження умов, а також підписання кредитного договору відповідачем, свідчить про його належне та добровільне волевиявлення на укладення указаного правочину. ТОВ «Цикл Фінанс», яке набуло права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в Кредитному договорі, направило повідомлення про відступлення права вимоги від АТ «ОТП Банк» до ТОВ «Цикл Фінанс», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості за кредитним договором. Однак, станом на дату подання позовної заяви, на рахунки позивача, а також і на рахунок первісного кредитора, не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за кредитним договорам. Оскільки відповідач належним чином не виконав зобов`язання щодо повернення коштів, позивач ТОВ «Цикл Фінанс» звернулося до суду з даним позовом та просить суд стягнути заборгованість в сумі 6022,08 грн, а також витрати на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 10 год 00 хв 22 січня 2026 року в приміщенні Придніпровського районного суду м.Черкаси (а.с.65-66). Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.01.2026 розгляд справи відкладений до 10 год 00 хв 20 лютого 2026 року (а.с.75). Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.02.2026 розгляд справи відкладений до 14 год 10 хв 18 березня 2026 року (а.с.84-85). Представник позивача Жабченко Т.М. у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронних кабінетів як безпосередньо позивача, так і його представника [PERSON] у підсистемі «Електронний суд», що були отримані цими учасниками справи 24 лютого 2026 року (а.с.86 зворот, 87 зворот). Водночас у п.6-7 прохальної частини позовної заяви від 17.12.2025 представник позивача Жабченко Т.М. просила суд розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, а також не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.5 зворот - 6). Відповідач [PERSON] у судове засідання 18 березня 2026 року о 14 год 10 хв повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не подав, відзиву до суду не направив (відповідно до вимог ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами). У зв`язку з цим, 18 березня 2026 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа розглядалась у відсутність всіх учасників справи, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 20 вересня 2019 року [PERSON] подав до акціонерного товариства «ОТП Банк» анкету-заяву на отримання кредиту, в якій зазначив власні персональні дані, такі як: прізвище, ім`я та по батькові, дату народження, ідентифікаційний номер, дані паспорта громадянина України, адресу реєстрації та місця фактичного проживання, місце роботи та номер мобільного телефону (а.с.28 зворот). У заяві-анкеті про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» [PERSON] зазначив, що попередньо ознайомився зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є ця заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк», та які розміщені на офіційному сайті банку www.otpbank.com.ua. 20 вересня 2019 року [PERSON] ознайомився та підписав власноручним підписом паспорт споживчого кредиту, відповідно до пункту 3 якого, тип кредиту: кредит, ліміт якого становить 4755,28 грн., строк кредитування 24 місяці. Крім того, відповідно до пункту 3 паспорту споживчого кредиту на ім`я позичальника відкривається кредитна лінія: сума/ліміт кредиту: 0,00 гривень (з можливістю збільшення відповідно до кредитного договору); строк кредитування 36 місяців (з правом пролонгації); мета отримання кредиту - споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту: безготівково шляхом перерахування коштів на придбання товару (а.с.27 зворот). Також суд встановив, що 20 вересня 2019 року АТ «ОТП Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 2026166220 (далі Кредитний договір, а.с.26). Відповідно до п.1.1 Кредитного договору, банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: загальний розмір кредиту 4079,70 грн на придбання товару, 285,58 грн на сплату комісійної винагороди за видачу кредиту, та 390 грн на сплату додаткових послуг банку, а саме: послуга «смс+довідка», загальний розмір кредиту 4755,28 грн; дата остаточного повернення кредиту 20 вересня 2021 року. За умовами кредитного договору № 2026166220 від 20 вересня 2019 року заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» є невід`ємною частиною договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток та Правил користування карткою, Інформаційного листка, Тарифів банку, які розміщені на офіційному сайті Банку. У п.2.1 Кредитного договору сторони обумовили, що за користування кредитом банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами банку та інформаційним листком, який є невід`ємною частиною та додатком до договору. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки становить: 5 % на місяць. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01 % річних. На виконання умов вище вказаного договору АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Згідно специфікації до Кредитного договору від 20.09.2019, рахунку-фактури №ФТЧКШ-0127-4691229 від 20.09.2019 та видаткової накладної №ФТЧКШ-0127-32446141 від 20.09.2019 відповідачу надано кредит на придбання товарів у магазині «Фокстрот» (ТОВ «САВ-Дістрибьюшн») у загальному розмірі 4279 грн 70 коп (а.с.31, 31 зворот, 32 зворот). Також у судовому засіданні суд дослідив розрахунок заборгованості за кредитним договором №2026166220 за період з 20.09.2019 до 20.09.2021, що підготовлений АТ «ОТП Банк», і встановив, що, станом на 20.09.2021, розмір заборгованості позичальника [PERSON] складає 6022 грн 08 коп, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4024 грн 03 коп, заборгованість за процентами - 0 грн 81 коп, заборгованість по комісії - 1997 грн 24 коп, заборгованість по платі за пропуск платежів - 0,00 грн (а.с.95-96). Також суд встановив, що 20 серпня 2021 року між АТ «ОТП Банк» («Клієнт») та ТОВ «Цикл Фінанс» («Фактор») укладено договір факторингу №20/08/21 (далі Договір факторингу). Згідно п. 1.2-1.3 Договору факторингу, фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату відповідно до умов цього договору. За цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами. Пунктом 6.1 Договору факторингу передбачено, що відповідно до умов цього договору фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників в розмірі портфеля заборгованості, яке виникло у клієнта внаслідок укладення з боржниками кредитних договорів та надання клієнтом боржникам кредитних коштів. Пунктом 6.2.1-6.2.4 Договору факторингу визначено, що за цим договором клієнт передає, а фактор приймає право вимоги в розмірі портфеля заборгованості. Для підтвердження дійсності права вимоги, що відступається, клієнт надає фактору документацію в порядку, передбаченому цим договором. Право вимоги переходить до фактора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання фактором та клієнтом умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги. Додаткового оформлення відступлення права вимоги у цих випадках не вимагається. Відступлення права вимоги за цим договором здійснюється без згоди боржників. Згідно п. 7.1 Договору факторингу сторони домовились, що ліміт фінансування по реєстру боржників № 1 складає 2,22 % та становить 1906673,81 грн, без ПДВ, станом на дату підписання сторонами цього договору. Згідно з п.8.3.1-8.3.2 Договору факторингу, клієнт зобов`язаний в день підписання цього договору підготувати і передати факторові в електронній формі електронною поштою або кур`єрською доставкою на електронному носієві (флеш карта, компакт диск та інші оптичні носії інформації) реєстр боржників в електронному вигляді за формою, встановленою в додатку № 1 до цього договору, з усіма заповненими даними про боржників, які обов`язково повинні міститись в реєстрі боржників в електронному вигляді. В день підписання цього договору після отримання фактором реєстру боржників в електронному вигляді фактор формує, підписує та надає клієнту для підписання реєстр боржників у письмовому вигляді (додаток № 1 до цього договору) та акт приймання-передачі права вимоги до боржників (додаток № 2 до цього договору). Відповідно до п. 13.1 Договору факторингу, договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до повного його виконання сторонами (а.с.34-38). Як вбачається з акту приймання-передачі реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 20/08/21 від 20.08.2021, складеного між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Цикл Фінанс», клієнт передав, а фактор прийняв згідно з вимогами пункту 8.3 договору факторингу № 20/08/21 від 20 серпня 2021 року реєстр боржників № 1, кількість боржників: 8651 (а.с.8). Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до акту приймання-передачі реєстру божників № 1 від 20.08.2021 ТОВ «Цикл Фінанс» перерахувало АТ «ОТП Банк» грошові кошти як оплату права грошової вимоги згідно з договором факторингу № 20/08/21 від 20.08.2021 у сумі 1 906 673,81 (а.с.44). Як вбачається з витягу додатку до договору факторингу № 20/08/21, укладеного 20 серпня 2021 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Цикл Фінанс», клієнт передав, а фактор прийняв заборгованість до боржника [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за кредитним договором № 2026166220 від 20 вересня 2019 року у розмірі 6022 грн 08 коп, з яких: заборгованість за тілом кредиту 4024 грн 03 коп, заборгованість за процентами 0 грн 81 коп, та заборгованість по комісії в сумі 1997 грн 24 коп (а.с.11). Відповідно до положень ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Таким чином, суд встановив, що позивач як новий кредитор набув право вимоги до відповідача за Кредитним договором на підставі Договору факторингу. Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, із дослідженого безпосередньо в судовому засіданні Кредитного договору, суд встановив, що його сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови його надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на зазначених у ньому умовах шляхом підписання означеного правочину за допомогою власноручного підпису як представником АТ «ОТП Банк» (директором Департаменту розвитку роздрібного бізнесу), так і позичальником [PERSON] . Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання ним у кредит від АТ «ОТП Банк» грошових коштів в сумі 4755,28 грн, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов Кредитного договору у строки, передбачені цим правочином. Водночас матеріалами справи, що досліджені безпосередньо судом у засіданні, підтверджується той факт, що сума кредиту, що була обумовлена між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] і відображена у розділі 1 Кредитного договору, була отримана відповідачем саме 20.09.2019 шляхом придбання товарів у магазині «Фокстрот» (ТОВ «САВ-Дістрибьюшн») за рахунок кредитних коштів. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконав грошове зобов`язання щодо повернення суми кредиту за Кредитним договором як первісному кредитодавцю АТ «ОТП Банк», так і його правонаступнику ТОВ «Цикл Фінанс», тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 4024,03 грн в рахунок погашення тіла кредиту та 0,81 грн у рахунок погашення відсотків за користування сумою кредиту підлягає задоволенню. Разом з тим, щодо розміру заборгованості за комісією в сумі 1997,24 грн, то суд зазначає про таке. Суд звертає увагу учасників справи, що в позовній заяві позивачем не конкретизовано, яким саме пунктом Кредитного договору передбачено нарахування комісії, заборгованість за якою складає 1997,24 грн, та за які саме послуги вона нараховується. Водночас, згідно розділу 1 Кредитного договору, комісійна винагорода в сумі 285,58 грн, а також 390 грн додаткових послуг банку (смс+довідка), включені первісним кредитодавцем у загальний розмір кредиту, що складає 4755,28 грн. Крім того п.1.1 Кредитного договору сторони обумовили, що комісія за управління кредитом складає щомісячно 0 % від суми кредиту. У графіку платежів вказано про наявність додаткових послуг згідно із Тарифами (інші послуги банку, щомісячна комісія). Водночас, позивачем не надано суду вищевказаних Тарифів, не надано доказів того, що відповідач з ними був ознайомлений, а також із матеріалів цивільної справи неможливо встановити, які ж саме додаткові послуги надавались чи мали надаватись первісним кредитодавцем, за які було передбачено сплату комісії в сумі 1997,24 грн. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними і допустимими засобами доказування тих обставин, що сторони Кредитного договору обумовили сплату позичальником комісії в розмірі 1997,24 грн, а також визначили види послуг, що надавались АТ «ОТП Банк», вартість яких сукупно становила 1997,24 грн. У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати комісії в сумі 1997,24 грн задоволенню не підлягає. Що стосується прохання позивача, що викладене у п. 5 позовної заяви, про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн, то суд зазначає про таке. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги ч.1,2,3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З аналізу означених положень процесуального права суд робить висновок, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу необхідно суду надати такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зробила правовий висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Наведена правова позиція є чинною і станом на день ухвалення судом рішення у справі №711/11875/25, доказом чому є постанова Верховного Суду від 15.01.2025 у справі №386/136/21 (провадження № 61-10886св24). Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: 1) договору про надання правової допомоги №43452313/1 від 25 серпня 2025 року, укладеного між ТОВ «Цикл Фінанс» та адвокатом Гулієвою С.А. (а.с.13-15); 2) акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 14.11.2025 (а.с.9); 3) детального опису робіт, виконаних адвокатом Гулієвою С.А., необхідних для надання правничої допомоги за позовом ТОВ «Цикл Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості (а.с.12); 4) посвідчення адвоката, яким документована Гулієва С.А. (а.с.17); 5) додаткової угоди №2026166220 від 14.11.2025 до договору про надання правової допомоги №43452313/1 від 25 серпня 2025 року (а.с.39) 6) свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №12018/10 від 21.08.2025 (а.с.49). У зв`язку з дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги адвокатом Гулієвою С.А. в конкретній цивільній справі, суд констатує, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження як факту надання відповідного виду правничої допомоги, так і оплати вартості такої допомоги. З аналізу статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд,

Outcome: partial