Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Заявник [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Гураш М.В., звернулася до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області із заявою встановлення факту батьківства. В обґрунтування заяви посилається на те, що з січня 2010 року вона стала проживати в фактичних шлюбних стосунках з [PERSON] без реєстрації шлюбу. З самого початку спільного проживання в них був спільний бюджет, разом вирішували всі сімейні питання і проблеми, піклувалися один про одного, разом ходили в гості, а також вели спільне господарство та всі оточуючі сприймали їх як подружжя. Під час спільного проживання у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Реєстрація неповнолітнього [PERSON] проведена у відповідності до ч.1 ст.135 СК України. З самого початку народження неповнолітнього сина [PERSON] визнавав його своїм сином, забирав заявника разом з дитиною з пологового будинку, піклувався про нього, надавав матеріальну допомогу на його утримання, приймав участь у його вихованні і називав своїм сином. В свою чергу хлопець, підростаючи, також визнавав [PERSON] своїм батьком, називаючи його таким. Вони всі разом ходили в гості, їздили відпочивати, тобто проживали однією дружньою сім`єю. Таїнство хрещення та миропомазання над неповнолітнім сином [PERSON] здійснено у храмі Різдва Пресвятої Богородиці. В свідоцтві батьком дитини зазначений біологічний батько [PERSON] , який був присутній при обряді хрещення. [INFO] [PERSON] помер. Встановлення факту батьківства необхідно для отримання державної соціальної допомоги по втраті годувальника на неповнолітню дитину, тому заявник просить встановити факт батьківства [PERSON] , який помер [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є заявник та внести зміни в актовий запис за №1 від 05 січня 2012 року про народження [PERSON] , а саме: змінити прізвище дитини " [PERSON] " на " [PERSON] " та записати батьком дитини [PERSON] . Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.02.2026 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. У судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити, пояснила, що вона з 2010 року почала проживати з [PERSON] однією сім`єю в будинку її матері. За час спільного проживання, [INFO] , в них народився син, якого [PERSON] визнав за свого, утримував та піклувався про нього до самої смерті, мав намір зареєструвати дитину на своє прізвище, але не встиг. Встановлення факту батьківства необхідно заявнику для отримання державної соціальної допомоги по втраті годувальника на неповнолітню дитину. Представник заявника - адвокат Гураш М.В. заяву про встановлення факту підтримав, просить її задовольнити з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у судове засіданні не з`явився, подав до суду письмові пояснення, відповідно до яких вважає, що встановлення факту батьківства згідно заяви [PERSON] повинно здійснюватись з дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства щодо встановлення юридичних фактів, розгляд справи просить проводити без його участі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є знайомою заявника, суду надала покази про те, що з заявником проживає в одному селі, знає її з дитинства. Померлий [PERSON] є її далеким родичем. Заявник мала власних трьох дітей від першого шлюбу до знайомства із [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] жили в будинку матері заявника, у ник народився спільний син [PERSON] . [PERSON] піклувався про сина, визнавав його за рідного, виховував його, інших дітей не мав. Вона ходила гості до [PERSON] та [PERSON] , які жили дружньою родиною, виховували дітей. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду надала покази про те, що вона є сусідкою заявника, проживає через 2 будинки від неї та знає її 18 років. Разом вони дружили сім`ями. Заявник приблизно 16 років проживала разом з [PERSON] однією сім`єю, вели спільне господарство. Мали спільного сина [PERSON] . [PERSON] виховував сина, завжди дбав про нього, всюди брав його з собою та грав з ним. Хлопчик був дуже схожий на батька, який виховував його чемним та роботящим. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала покази про те, що вона є матір`ю померлого [PERSON] . Її син [PERSON] в 2010 році став проживати разом з заявником у будинку її матері. [INFO] у них народився син [PERSON] , її онук. Син завжди визнавав народженого хлопчика за свого рідного, виховував та піклувався про нього. Хлопчик дуже схожий був на батька та в неї не було жодного сумніву що це не його рідний син. Її померлий чоловік за життя завжди визнавав [PERSON] за свого онука та любив його. Вона говорила сину та заявнику, щоб вони впорядкували документи на дитину. Допитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] (в присутності законного представника [PERSON] ) пояснив суду, що померлий [PERSON] був його батьком, з яким вони грали, працювали коло дому, разом ходили по гриби, в Коляду також разом. Бажає, щоб в нього було прізвище батька, як пам`ять про нього. Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, показання свідків, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Зі змісту ст.4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до змісту ч.1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Частиною 2 статті 125 СК України передбачено, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно до ч.3 ст.128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно із пунктом 13 вказаної Постанови факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до частини першої статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим. Тлумачення норм статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України). Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Згідно норм вказаної статті, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою як одного з батьків так і самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини та відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. За приписами статей 12, 81, 89 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з січня 2010 року заявник стала проживати в фактичних шлюбних стосунках з [PERSON] . Проживаючи в фактичних шлюбних стосунках з [PERSON] заявник [INFO] народила сина [PERSON] (а.с.9), який на даний час є неповнолітнім і проживає разом з нею, що підтверджується витягами з реєстру Пасічнянської територіальної громади за №2026/002498790 та 2026/002531382 від 17.02.2026 року (а.с.7-8). Відповідно до копії свідоцтва про народження та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження - [PERSON] народився [INFO] . Записи про батька дитини у Книзі реєстрації народжень були проведені за прізвищем заявника: « [PERSON] », а ім`я і по батькові батька дитини були записані за вказівкою матері: « [PERSON] » в порядку, передбаченому частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.9-10). Таїнство хрещення та миропомазання над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] здійснив у храмі Різдва Пресвятої Богородиці о. [PERSON] при хрещеному батькові [PERSON] та хрещеній матері [PERSON] , про що свідчить видане свідоцтво про хрещення. Разом з тим в даному свідоцтві батьком сина зазначений [PERSON] , який був присутній при обряді хрещення (а.с.15). Факт спільного проживання заявника [PERSON] з [PERSON] в фактичних шлюбних стосунках стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 17 лютого 2026 року, складеним депутатом Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області по с.Черник [PERSON] , з якого вбачається, що заявник дійсно проживала разом з ним в будинку [ADDRESS] та разом з їх неповнолітнім сином [PERSON] [INFO] . В даному акті зазначено, що протягом останніх 16 років вони дійсно проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. За період спільного проживання у них народився син [PERSON] [INFO] , у вихованні, утриманні та забезпеченні якого безпосередньо брав участь [PERSON] , який визнавав його своїм сином (а.с.12). Також про те, що заявник [PERSON] разом з [PERSON] проживали однією сім`єю з січня 2010 року і до дня його смерті, вели спільне господарство та мали спільного сина [PERSON] [INFO] , свідчать численні фотографії, на яких він знаходиться разом з сином та з заявником (а.с.13-14). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16 лютого 2026 року [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Зелена Надвірнянського району Івано-Франківської області, помер [INFO] (а.с.11). Таким чином, дослідженими у справі письмовими доказами та поясненнями свідків підтверджується факт батьківства [PERSON] , який помер [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено наявність сімейних зв`язків між заявником [PERSON] та померлим [PERSON] , який за життя вважав себе батьком народженого нею сина [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Частинами 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Статтею 134 СК України визначено, що на підставі, зокрема рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Встановлення даного факту має юридичне значення, оскільки необхідне заявниці для оформлення пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дитину. Враховуючи наведені обставини, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, суд прийшов до висновку, що оскільки на даний час не визначено іншого порядку встановлення відповідного факту, окрім як у порядку окремого судового провадження, що буде належним способом захисту прав заявника, суд вважає, що вимоги за заявою про встановлення факту батьківства та, відповідно, внесення змін до актового запису про народження дитини підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved