Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованості на загальну суму 23 377,20 грн за Кредитним договором № 1853257, з яких: - 6 900,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 16 477.20 грн. - сума заборгованості за відсотками. Вимоги обґрунтовано тим, що вищевказаний кредитний договір відповідач [PERSON] уклав із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Право вимоги за цими договорами перейшло до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за укладеними з ТОВ "Фінансова компанія управління активами" договором факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року, яке у свою чергу отримало право вимоги на підставі укладеного з первісним кредитором договору факторингу №2610. Свої грошові зобов`язання за цим кредитним договором відповідач не виконав ні первісному кредитору, ні новому кредитору, в результаті чого у нього виникла заборгованість за тілом кредиту та відсотками, яка в сукупності становить заявлений розмір позовних вимог. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 08 грудня 2025 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали без вручення, ухвалою від 28 січня 2026 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності та висловила згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач про розгляд справи по суті двічі належним чином був повідомлений, у тому числі шляхом публікації судового оголошення на офіційному сайті судової влади, однак в судові засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 в справі № 911/3142/19 висловив правову позицію про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду. З огляду на викладене суд провів заочний розгляд позову відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. 10 березня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідач [PERSON] уклали в електронній формі договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1853257. Указаний кредитний договір № 1853257 укладений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та відповідачем підписаний електронним підписом. За умовами вказаного договору, відповідачу [PERSON] надається позика в розмірі 6 900,00 грн, строком на 30 днів, з фіксованою базовою процентною ставкою 1,99 %, процентною ставкою за понадстрокове користування позикою за день 2,70%, орієнтовною реальною річною процентною ставкою - 726,35% та орієнтовною загальною вартістю позики 11019,30 гривень. Право вимоги за цими кредитними договорами перейшло до позивача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на підставі укладеного із Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" договру факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року, до якого право вимоги у свою чергу перейшло від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі договору факторингу №2610 від 26.10.2021 року. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стороною позивача до позовної заяви додано належним чином завірені копії кредитного договору та договорів факторингу. Розрахунком заборгованості ТОВ "Фінпром маркет" стверджено невиконання відповідачем умов укладеного кредитного договору, внаслідок чого у нього станом на 03 серпня 2025 року утворилась заборгованість, розмір якої: 23 377,20 грн., з яких:- 6 900 грн - сума заборгованості за тілом позики; 16 477,20 грн - сума заборгованості за відсотками. Наведені суми заборгованості є рівними тим, що зазначені у Реєстрі заборгованості до договору факторингу № 030423-ФК та Реєстру прав вимоги №2 до договору факторингу №2610. Перерахування ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 10 березня 2021 року на банківську картку [PERSON] 6900,00 гривень підтверджується копією платіжної інструкції та довідкою ТОВ "Фінансова компанія"ФІНЕКСПЕРЕС", а також наданою АТ КБ «Приват Банк» банківською випискою по картці № [NUMBER] . Із наведеного слідує, що відповідач має заборгованість за цим кредитним договором, на яку позивач набув права вимоги на підставі укладеного договору факторингу. Станом на день звернення до суду із цим позовом заборгованість по кредитному зобов`язанню відповідач не погасив. У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19, Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Із дослідженого договору позики №1853257 встановлено, що розмір заборгованості по тілу кредиту в сумі 6900,00 гривень відповідає умовам договору позики, відповідачем ні первинному кредитору, ні новому кредитору (позивачу), не повернутий, тому підлягає стягненню у відповідності до ст.1054 ЦК України в повному обсязі. Крім цього, до стягнення позивач заявив заборгованість за відсотками в розмірі 16 477,20 гривні, що відповідає зазначеній в Реєстрах боржників заборгованості у цій частині. У договорі позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1853257 від 10 березня 2021 року визначені наступні умови. За цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику), на погоджений умовами Договору строк (надалі «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплати позикодавцю плату (Проценти) від Суми Позики (п.1 договору). Основні параметри: Сума Позики 6 900,00 гривень, Строк Позики (Строк Договору) 30 днів, процентна ставка (фіксована) 1,99 %, Дата надання позики 10.03.2021, дата повернення позики (останній день) 09.04.2021, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосовується в період карантину) 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 726,35%, орієнтовна загальна вартість позики 11019,30 грн (пункти 2.1, 2.2, 2.3 договору). Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст.ст.526, 530, 610 ЦК України та ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.10541 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Аналіз вищенаведених умов договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75676231 вказує, що у ньому чітко визначені усі істотні умови кредитування, а саме: сума позики, строк позики та процентна ставка. У пункті 4.2 договору позики передбачено, що позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (далі Правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі. Проте сам по собі факт ознайомлення відповідача із Правилами не свідчить, що кредит (позика) наданий йому саме на визначених у цих Правилах умовах, а не на умовах підписаного позикодавцем та позичальником у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» договору позики. Жодних доказів того, що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ Правила є складовою укладеного з відповідачем договору позики матеріали справи не містять. Наданий позивачем витяг з реєстрів боржників до договорів факторингу, у якому вказано суму заборгованості по відсотках в розмірі 16477,20 гривень, не може вважатися належним доказом наявності такої заборгованості. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивної та змагальності сторін у цивільному процесі. Отже, як встановлено вище, строк кредитування за договором позики, який був погоджений сторонами цієї угоди, становить 30 днів з 10.03.2021 по 09.04.2021. Доказів того, що відповідач як позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту, матеріали справи також не містять. В той же час встановлено, що нарахування відсотків за договором позики здійснювалося поза межами строку кредитування, тобто після 09.04.2021 року. Із цього приводу слід зазначити, що проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора яку вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). З огляду на викладене, розмір відсотків відповідно до умов договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1853257 від 10 березня 2021 року становить 4 119,3 гривень (6 900,00 грн х 1,99% : 100 х 30 днів). Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зважаючи на встановлені фактичні обставини, відповідні їм правовідносини і наведені положення чинного законодавства, суд з викладених підстав і мотивів вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в сумі отриманих відповідачем кредитних коштів та процентів, нарахованих в межах строку кредитування, визначених кредитним договором. Загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № 1853257 від 10.03.2021 становить 11019,30 грн., з яких:- 6900 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 4119,30 грн - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню кредитна заборгованість в загальній сумі 11 019,30 гривень. Крім цього, до стягнення представник позивача також заявив 3500,00 гривень витрат на професійну правову допомогу, які підтверджені доданими до позову документами, а саме: договором про надання правничої допомоги від 01.11.2024, витягом з акту №15-П приймання-передачі наданої правничої допомоги, актом приймання передання справ на надання правничої допомоги, платіжною інструкцією, ордером про надання правничої допомоги, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 47,14 % таких вимог.

Outcome: partial