Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

У вересні 2025 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, в якому вказала наступне. Вони із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , яка на даний час проживає разом із позивачем та повністю перебуває на її утриманні. З 01.09.2025 року їх донька після закінчення навчання у школі, вступила для здобуття вищої освіти до Львівського національного університету ім. Івана Франка на факультет іноземних мов за спеціальністю В11 Філології. 09.08.2025 року [PERSON] , яка є законним представником [PERSON] , укладено договір за № ІМБ-067825 ДКОП про надання платної освітньої послуги з Львівським національним університетом ім. Івана Франка. Вартість такої платної освітньої послуги за кожен навчальний рік за умовами договору становить 53 700 грн. Крім того, 08.08.2025 року нею сплачено за перший семестр навчання в сумі 26 850 грн., а 02.09.2025 року було сплачено 6 000 грн за гуртожиток, тому позивачка просить стягнути половину витрат з відповідача. Ухвалою суду від 03.10.2025 відкрите провадження у вказаній справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання та викликом сторін. Згідно з протоколом зборів суддів №1 від 15.01.2026 року, а також наказу в.о. Голови Деражнянського районного суду Хмельницької області № 1.25/1 від 15.01.2026 року суддю [PERSON] увільнено від роботи у зв`язку з настанням обставин, які унеможливлюють її участь у розгляді судових справ. Розпорядженням керівника апарату Деражнянського районного суду Хмельницької області № 105 від 16.01.2026 року призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2026 року справа була передана для розгляду судді Дворніну О.С. Ухвалою судді Деражнянського районного суду Хмельницької області Дворніна О.С. від 11.02.2026 року прийнято до свого провадження. У судове засідання позивачка не з`явилися, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованими та таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 17.06.2022 року (а.с.9-10). Від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , батьками якої значаться [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Як вбачається із довідки виданої Львівським національним університетом імені Івана Франка №803 від 04.09.2025 року, [PERSON] є студенткою 1 курсу освітнього ступеня Бакалавр, денної форми здобуття освіти, факультету іноземних мов Львівського національного університету імені Івана Франка IV рівня акредитації за спеціальністю В11 Філологія. Дата завершення навчання 30.06.2029 року (а.с.7). Встановлено, що 25.08.2025 року [PERSON] , яка є законним представником [PERSON] , уклала договір за №ІМБ-067825 ДК ОП про надання платної освітньої послуги для підготовки збодувачів вищої освіти, згідно п.3.2.1 якого вбачається, що вартість платної освітньої послуги за кожен рік за умовами договору становить становить 53 700 грн Разом з тим, згідно п.3.2.2 Договору, вартість платної освітньої послуги за кожен семестр за умовами договору становить становить - 26 850 грн (а.с.6). Згідно квитанції від 08.08.2025 року [PERSON] сплачено за перший семестр навчання дитини в сумі 26 850 грн, а також згідно квитанції від 02.09.2025 року сплачено за проживання в гуртожитку в розмірі 6 000 грн (а.с.8). Відповідач добровільно участі у додаткових витратах не приймає. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу понесених додаткових витрат на дитину. Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат. Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». У пункті 18 вищезазначеної постанови зазначено, що передбачені ст. 185 СК України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Чинним законодавством України не передбачений вичерпний перелік таких додаткових витрат на утримання дитини. Підставою призначення додаткових витрати є особливі обставини, які можуть бути зумовлені, як негативними і так і позитивними фактами. Таким чином, витрати, на здобуття освіти і навчання дитини є додатковими витратами, які направленні на розвиток дитини та її здібностей, здобуття освіти тощо. Враховуючи, що необхідність у додаткових витратах на дитину викликана особливими обставинами, а саме розвитком її здібностей, а законом обов`язок з утримання дитини покладений на обох батьків, суд визнає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача половину вартості додаткових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідач є працездатним, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу із об`єктивних, незалежних від нього причин, суду не надав, тому має матеріальну можливість приймати участь у наданні додаткової матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Отже, кожен із батьків зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на дитину і вони мають рівні обов`язки щодо несення таких витрат. На основі повного і всебічного з`ясування обставин, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково у розмірі 16 425 грн, яка складається з 13 425 грн. плати за навчання та 3 000 грн. оплати за проживання в гуртожитку. Проте, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України позивачка не надала суду будь-якого розрахунку або обґрунтування необхідності майбутніх витрат, що фактично унеможливлює їх стягнення наперед, тому у задоволенні позову в даній частині слід відмовити за безпідставністю. В той же час, позивачка не позбавлена можливості при здійсненні в майбутньому додаткових витрат на дитину, права вимоги їх стягнення з відповідача. Щодо стягнення з відповідача половини витрат на оплату навчання в розмірі 13 425 та оплату проживання в гуртожитку в сумі 3 000 грн., то дані витрати є безпідставними та не підлягають задоволенню. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати (п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України). З відповідача на підставі ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: partial