Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

І. Позовні вимоги 04.09.2025 Держава Україна в особі прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - Позивач, прокурор) звернулась до Вищого антикорупційного суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] (далі - Відповідач 1, Відповідач 2 відповідно) про: (1) визнання необґрунтованим активу: -автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200, 2020 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , VIN-код: [NUMBER] , вартістю 2 218 740 грн; (2) стягнення у дохід держави Україна вартості необґрунтованого активу, автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200, 2020 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , VIN-код: [NUMBER] , у розмірі 2 218 740 грн. ІІ. Історія провадження та заяви по суті сторін провадження Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.09.2025 вказану позовну заяву передано для розгляду раніше визначеній колегії суддів (якою було постановлено ухвалу про забезпечення позову до подання даної позовної заяви) у складі: головуючого судді Чернової О.В., суддів Крикливої Т.В. та Ткаченка О.В. Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 05.09.2025 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вказаній цивільній справі. 24.09.2025 через електронний кабінет Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи від представника відповідача [PERSON] - адвоката Колєснікової О.М., до суду надійшов відзив на позовну заяву (сформований в системі «Електронний суд» 23.09.2025). 30.09.2025 через електронний кабінет Єдиної судової інформаційно- комунікаційної системи від представника відповідача [PERSON] - адвоката Гофельд Г.С., до суду надійшов відзив на позовну заяву (сформований в системі «Електронний суд» у той же день). Представник Позивача правом подати відповіді на відзиви не скористався. 07.10.2025 через електронний кабінет Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи від представника відповідача [PERSON] - адвоката Колєснікової О.М., до суду надійшло клопотання про долучення додаткових доказів у справі (сформоване в системі «Електронний суд» 06.10.2025). Ухвалою, постановленою судом без оформлення окремого документа та зазначеною у протоколі судового засідання від 30.10.2025, було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Гофельд Г.С., про залучення [PERSON] як третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача. Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 30.10.2025 було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] , адвоката Колєснікової О.М., про допит у якості свідка [PERSON] , закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. ІІІ. Обґрунтування Позивачем позовних вимог 3.1. Статус відповідача [PERSON] . Позивач зазначає, що станом на дату набуття активу (04.01.2021) [PERSON] обіймав посаду старшого оперуповноваженого 9-ого відділу (моніторингу та координації) Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі - ДСР НПУ). Тобто, відповідно до пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», п. 3 ч. 8 ст. 290 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) для цілей цієї глави, в силу займаної посади [PERSON] є особою, уповноваженою на виконання функцій держави. 3.2. Родинні зв`язки Згідно з відомостями декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), поданих [PERSON] за 2020 та 2021 роки, до членів його сім`ї належать: (1) дружина - [PERSON] , [INFO] ; (2) син - [PERSON] , [INFO] . Також Позивач зазначив, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю дружини ( [PERSON] ) та відповідно теща відповідача [PERSON] . [PERSON] - дочка [PERSON] та відповідно рідна сестра дружини відповідача [PERSON] . 3.3. Актив, обґрунтованість та законність набуття якого ставить під сумнів Позивач, та його вартість 16.12.2020 [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу № 941А/20 (далі - Договір) з ТОВ фірмою «Алмаз Мотор, ЛТД», предметом якого є транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER 200, 2020 року випуску, VIN-код: [NUMBER] (далі - Актив). Ціна товару з урахуванням Додаткової угоди № 1від 30.12.2020 до Договору, якою були внесені зміни в частині оплати товару та узгодження остаточної ціни, склала 2 218 740,00 гривень. Пунктом 3.5 Договору передбачено, що право власності на транспортний засіб виникає у покупця з моменту підписання Акту прийняття товару. Відповідно до Акту приймання-передання товару від 04.01.2021 до договору купівлі-продажу від 16.12.2020 № 941А/20 [PERSON] прийняла Актив від ТОВ фірми «Алмаз Мотор, ЛТД». Позивач стверджує, що необґрунтований актив - транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER 200 набуто 04.01.2021 [PERSON] у власність за дорученням [PERSON] 05.01.2021 зазначений транспортний засіб зареєстровано у ТСЦ МВС № 1241 регіонального сервісного центру МВС України у Дніпропетровській та Запорізькій областях. На підставі договору дарування від 05.08.2025 між [PERSON] та її донькою [PERSON] відбулась перереєстрація Активу на [PERSON] . На переконання Позивача, транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER 200, 2020 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , VIN-код: [NUMBER] , є необґрунтованим активом, оскільки: (1) наявний зв`язок Активу з особою, уповноваженою на виконання функцій держави, та (2) набуття Активу за рахунок законних доходів не підтверджується. 3.4. Зв`язок Активу з особою, уповноваженою на виконання функцій держави Згідно з твердженнями прокурора, вказаний Актив є набутим фізичними особами - [PERSON] та [PERSON] - за дорученням [PERSON] , який має можливість прямо чи опосередковано вчиняти щодо Активу дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ним, з огляду таке. Прокурор стверджує, що [PERSON] не мала законних доходів для придбання Активу. Крім того, за інформацією Головного сервісного центру МВС в Єдиному державному реєстрі МВС відсутні відомості про видачу посвідчення водія на ім`я [PERSON] . У договорі купівлі-продажу транспортного засобу № 941А/20 та додатковій угоді № 1 серед контактних даних покупця зазначено номер телефону [NUMBER] , належний [PERSON] (він регулярно здійснює його поповнення, вказує як власний номер у деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування). Вказаний транспортний засіб зареєстровано 05.01.2021 у ТСЦ МВС № 1241 регіонального сервісного центру МВС України у Дніпропетровській та Запорізькій областях. Тобто, придбання Активу та його державна реєстрація відбулась не за місцем проживання [PERSON] (Вінницька обл.), а за місцем проживання та роботи [PERSON] (Дніпропетровська область). Майже одразу після придбання транспортного засобу, 14.01.2021, [PERSON] підписала довіреність, якою уповноважила [PERSON] розпоряджатись Активом. Підписи [PERSON] в Актах виконаних робіт щодо технічного обслуговування та документах щодо придбання Активу суттєво відрізняються один від одного, а інколи взагалі різні. Технічне обслуговування Активу у період з 05.01.2021 по 26.08.2022 здійснювалось у м. ДніпроТОВ «Алмаз Мотор, ЛТД», яке знаходиться за місцем проживання і роботи [PERSON] , а не за місцем проживання [PERSON] . Придбання та технічне обслуговування Активу у період з 05.01.2021 по 23.01.2021 здійснювалися у м. Дніпро, тобто за місцем проживання [PERSON] , а довіреність [PERSON] від 14.01.2021 посвідчено нотаріусом у м. Могилів-Подільський Вінницької обл, тобто за місцем її проживання. На переконання прокурора, це свідчить про те, що розпоряджалась Активом не [PERSON] , а інша особа. Відповідач [PERSON] (1) 04.05.2021 сплатив 330,00 гривень з призначенням платежу: «Авто: СТО СП ТОВ ФІРМА АЛМАЗ МОТОР ЛТД, Дніпро, Слобожанский, 100а» та (2) 26.08.2022 сплатив 19 642,00 гривень з призначенням платежу: «Авто: ТОВ ФІРМА АЛМАЗ МОТОР ЛТД, Дніпро, ш.Запорізьке, буд.35». Окрім того, 11.01.2021, 29.01.2022, 02.06.2023 та 11.06.2024 [PERSON] здійснила страхування Активу у страховій компанії ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ТРУП». Згідно з отриманими від ДПП НП України відомостями щодо [PERSON] наявні адміністративні стягнення за фактом вчинення на автомобілі TOYOTA LAND CRUISER 200, д.н.з. [NUMBER] , адміністративних правопорушень за ч.1 ст.122 КУпАП (розмір штрафу - 340 гривень), зафіксованих в автоматичному режимі: (1) 16.02.2024 за адресою: М21 Виступовичі - Житомир - Могилів - Подільський 294+567, що підтверджується відповідною постановою серії 4АВ № 04908800; (2) 17.02.2024 за адресою: М30 Стрий-Умань - Дніпро - Ізварине 404+377, що підтверджується відповідною постановою серії 4АВ № 04919361. За твердженнями Позивача, вказані штрафи були сплачені [PERSON] 19.02.2024 із застосуванням онлайн-платформи «Штрафи UA». На підставі даних, зафіксованих за допомогою приладу TRUCAM ТС001146, [PERSON] 24.01.2025 вчинив адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП за фактом перевищення встановленої швидкості руху на 26 км/год у [ADDRESS] , під час керування Активом, що підтверджується постановою № ЕНА 3925166. Відповідний штраф був сплачений [PERSON] у той же день. Вказані обставини доводять (1) факт того, що набуття Активу [PERSON] , яка лише виконала роль номінального власника, відбулося за дорученням [PERSON] , а також (2) можливість [PERSON] прямо та опосередковано через [PERSON] вчиняти щодо Активу дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ним. Окрім того, у подальшому, на підставі договору дарування від 05.08.2025 між [PERSON] та її донькою [PERSON] відбулась перереєстрація Активу на останню. На переконання прокурора, відчуження Активу відбулося за дорученням відповідача [PERSON] з метою (1) уникнення можливої конфіскації активу, який в подальшому може бути визнано необґрунтованим, та (2) приховування зв`язку із ним, оскільки: (1) придбання Активу 04.01.2021 відбулося за дорученням [PERSON] та саме він фактично розпоряджається ним, а [PERSON] виступила в ролі номінального власника; (2) відчуження транспортного засобу 05.08.2025 було безоплатним; (3) відчуження відбулося після отримання [PERSON] (не пізніше 21.04.2025) запиту від НАЗК про надання пояснень щодо придбання [PERSON] вказаного Активу та повідомлення про проведення моніторингу способу життя; (4) Актив відчужено на користь членів сім`ї дружини [PERSON] - рідну сестру [PERSON] . 3.5. Необґрунтованість активів (різниця між вартістю Активу та законними доходами) Щодо доходів [PERSON] . На переконання Позивача, [PERSON] не мала законних доходів для придбання Активу, оскільки загальна сума її доходів за період із 1991 по січень 2021 року становить 298 082,79 гривень. Щодо доходів відповідача [PERSON] та членів його сім`ї, отриманих із законних джерел Відповідно до щорічної декларації відповідача [PERSON] за 2020 рік, станом на 31.12.2020, у нього та членів його сім`ї були наявні наступні заощадження у вигляді грошових активів: (1) [PERSON] - 6 000 USD, що за офіційним курсом НБУ станом на 31.12.2020, а саме 28,2746 гривень за 1 долар США, дорівнювало 169 647,6 гривень; (2) [PERSON] (син) - 10 000 EUR, що за офіційним курсом НБУ станом на 31.12.2020, а саме 34,7396 гривень за 1 EUR, дорівнювало 347 396 гривень. (3) [PERSON] (дружина) - 10 000 USD, що за офіційним курсом НБУ станом на 31.12.2020, а саме 28,2746 гривень за 1 долар США, що дорівнювало 282 746 гривень, а також 500 000,00 гривень, що загалом складало 782 746,00 гривень; При цьому, згідно декларації за 2021 рік, грошові активи у вигляді заощаджень суб`єкта декларування та членів його сім`ї станом на 31.12.2021 року складали: (1) [PERSON] - 6 000 USD; (2) [PERSON] (син) - 10 000 EUR. У зв`язку з цим прокурор зазначає, що частина заощаджень у вигляді 6 000 USD [PERSON] та 10 000 EUR [PERSON] не були використані на придбання Активу, а тому вони не враховуються при розрахунку різниці між вартістю Активу та законними доходами. Заощадження [PERSON] (дружини) у розмірі 10 000 USD та 500 000,00 гривень, тобто загалом сума коштів у розмірі 782 746,00 гривень, також не враховуються при розрахунку різниці між вартістю Активу та законними доходами, оскільки вказані кошти були використані [PERSON] на придбання 19.10.2021 транспортного засобу LAND ROVER RANGE ROVER EVOQUE вартістю 1 478 000 гривень. Тобто, на 04.01.2021 [PERSON] та члени його сім`ї не мали законних доходів на придбання Активу вартістю 2 218 740 гривень, отже різниця між їх законними доходами та вартістю набутого Активу дорівнює 2 218 740 гривень. Таким чином, на переконання Позивача, різниця між вартістю набутих активів та законними доходами [PERSON] і членів його сім`ї у 2021 році з урахуванням грошових заощаджень, які використовувались, склала: 4 298 931 (вартість видатків за 2021 рік) - 1 908 852 (законні доходи за 2021 рік + заощадження за 2020 рік) = 2 390 079 гривень. Відтак, на переконання представника Позивача, набуття Активу за рахунок законних доходів не підтверджується. У зв`язку з вказаним прокурор вважає, що Актив є необґрунтованим, а його вартість підлягає стягненню в дохід держави з Відповідачів. 3.6. Правова позиція Позивача, підтримана під час судового розгляду по суті Під час судового розгляду по суті прокурор підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові. Просив (1) визнати необґрунтованим актив - автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER 200, д.н.з. [NUMBER] , VIN-код: [NUMBER] , , що належить [PERSON] , та (2) стягнути в дохід держави Україна з [PERSON] та [PERSON] вартість необґрунтованого активу у розмірі 2 218 740 гривень. Вважав заперечення та докази сторони Відповідачів такими, що не спростовують доводи Позивача і не доводять безпідставність позову. ІV. Обґрунтування позиції сторони Відповідачів щодо заявлених прокурором позовних вимог Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час та місце його проведення. Їхнє представництво здійснювали адвокати Колєснікова О.М. та Гофельд Г.М. відповідно. 4.1. Позиція представника відповідача [PERSON] , викладена у відзиві на позовну заяву від 23.09.2025 та підтримана нею під час судового розгляду по суті Представник відповідача [PERSON] - адвокат Колєснікова О.М., у відзиві на позовну заяву від 23.09.2025 та під час судового розгляду по суті зазначила, що (1) матеріали справи не містять відомостей або фактичних даних, які б вказували на те, що Актив був набутий за дорученням [PERSON] , а він отримав можливість прямо чи опосередковано вчиняти щодо Активу дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження. Стверджувала, що (2) придбання Активу було здійснене [PERSON] виключно за наявні в останньої збереження, зокрема готівкові кошти та доходи від реалізації сімейних цінностей. На її переконання, фактичні відомості, викладені у позовній заяві, не є обґрунтованими, подаються у формі припущень, а правові підстави заявленого позову не відповідають вимогам законодавства, у зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вказані твердження представника відповідача [PERSON] обґрунтовуються таким. Щодо наявності у [PERSON] грошових коштів на придбання Активу Представник відповідача [PERSON] зазначає, що останній не погоджується з твердженнями Позивача про те, що [PERSON] не мала законних доходів для придбання спірного транспортного засобу. Стверджує, що сім`ю утримував [PERSON] - чоловік [PERSON] (помер [INFO] ) засобами власного заробітку. Після його смерті [PERSON] отримала у спадок спільно нажиті готівкові грошові кошти, які вони удвох заощаджували, а також колекційні монети та ювелірні вироби, сімейні цінності попередньо набуті чоловіком у спадок (після їх реалізації [PERSON] стала власником відповідних грошових коштів). [PERSON] за період з 1999 по 2021 роки отримала заробітну плату у сумі 73 551,14 гривень, а також отримала пенсійні виплати за період з 01.10.2004 по 31.01.2021 включно на суму 219 301,99 гривень. Всі свої доходи [PERSON] конвертувала у іноземну валюту. За вказаний період загальний заробіток [PERSON] , який вона не витрачала, складав 23 537,265 доларів США. Сума доходів та заощаджень, закумульованих до 1999 року, складається з заощаджень та сімейних цінностей, отриманих подружжям у спадок від родичів у вигляді цінних нумізматичних монет та речей антикварної цінності, та складала близько 70 000 доларів США. Частину грошових коштів, виручених від продажу сімейних цінностей, [PERSON] з метою допомоги в інвестуванні у комерційну діяльність передала старшій дочці - [PERSON] , яка була зареєстрована як ФОП та виступала в якості інвестора для розвитку діяльності агентства нерухомості (щодо купівлі та подальшого продажу нерухомого майна після його ремонту та покращення), яким остання розпочинала займатись спільно з іншими особами. Оформлення відносин [PERSON] з цими особами було здійснено шляхом укладення відповідних договорів позики із наданням розписок. А саме 15.09.2008 [PERSON] отримав від [PERSON] у якості позики грошову суму готівкових коштів у розмірі 25 000 доларів США. 28.04.2008 грошові кошти у сумі 20 000 доларів США та 06.05.2008 у сумі 10 000 доларів [PERSON] надала у борг [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку з несвоєчасним поверненням зазначених боргів [PERSON] зверталася з позовами до Ленінського та Індустріального районних судів м. Дніпропетровська. У ході судових розглядів борги було повернуто і [PERSON] відмовилася від заявлених позовних вимог через мирне врегулювання спорів. Відтак, загальна сума повернутих грошових коштів за вказаними договорами позики складає 55 000 доларів США, які у подальшому [PERSON] повернула своїй матері - [PERSON] . Таким чином, представник Відповідача 1 стверджує, що у [PERSON] були наявні грошові кошти як для придбання Активу, так і придбання іншого рухомого і нерухомого майна, а також для витрат на життєві потреби. Щодо відсутності зв`язку Активу з особою, уповноваженою на виконання функцій держави [PERSON] придбала Актив з метою збереження наявних в її власності грошових коштів як ліквідне майно, що за необхідності може бути реалізоване у стислі терміни та в майбутньому може скласти спадкову масу, яку успадкують її доньки. [PERSON] є особою пенсійного віку, не має права керування транспортними засобами та ніколи не керувала ними, у зв`язку з чим фактично неможливо уявити собі факт самостійного (без сторонньої допомоги) вибору та придбання даного транспортного засобу шляхом її одноосібного звернення до салону продажу автомобілів. Оспорюваним автомобілем інколи користувалась [PERSON] для виконання доручень [PERSON] , а також для задоволення власних потреб у переміщенні. Оформлення страхових внесків (страхування транспортного засобу) здійснювала саме [PERSON] , а не [PERSON] , який у вказаних договорах страхування не зазначений. Вказані обставини підтверджують той факт, що [PERSON] не мав наміру використовувати даний транспортний засіб, не забезпечував його утримання та організацію страхування тощо. Актив був зареєстрований у ТСЦ МВС №1241 регіонального сервісного центру МВС України у Дніпропетровській та Запорізькій областях, оскільки у місті Дніпро проживала [PERSON] (дочка [PERSON] ), яка здійснювала обслуговування, зберігання вказаного транспортного засобу та лише інколи його використовувала, маючи у своєму розпорядженні інший транспортний засіб - LAND ROVER. Факт наявності довіреності, за відсутності використання даного транспортного засобу понад 180 днів, згідно чинних роз`яснень НАЗК не зобов`язує внесення відомостей про зазначений транспортний засіб до декларацій [PERSON] . Згідно з твердженнями представника відповідача [PERSON] , вказані Позивачем адміністративні правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, могли бути вчинено старшим сином Відповідача 1 - [PERSON] , який на вказаному автомобілі у ці дні здійснював перевезення [PERSON] . Керування 24.01.2025 та вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, зафіксованого за допомогою приладу TRUCAM, обумовлене необхідністю надання допомоги у переміщенні чоловіку рідної сестри [PERSON] - [PERSON] , який є військовослужбовцем і потребував невідкладної допомоги та доставки до лікарні (де перебував до 04.02.2025). Також на прохання своєї тещі Відповідач 1 возив останню в лікарню до [PERSON] .. Після цього Актив був поставлений на місце його постійного знаходження за місцем мешкання [PERSON] . Факт перебування Активу здебільшого у м. Дніпро зумовлений перебуванням [PERSON] поряд з донькою внаслідок поширення короновірусної хвороби територією України, та більш ймовірною можливістю на отримання там якісної медичної допомоги. Жодного штрафу у місті Дніпро або Дніпропетровській області, де у 2019-2025 роках працював та мешкав відповідач [PERSON] , ані в автоматичному режимі, ані безпосередньо співробітниками поліції на останнього не накладалося. Вказане підтверджує той факт, що даний транспортний засіб використовувався виключно або у місті Вінниця або поряд з даним населеним пунктом, тобто у місці проживання [PERSON] , та його використання безпосередньо пов`язано з потребами останньої або потребами її родини. 09.07.2024 [PERSON] розраховувався за парковку у ТЦ «Гулівер» з оплатою паркінгу «Спортивна 1-А», оскільки відвозив до даного ТЦ саме [PERSON] на автомобілі, належному матері останньої. Відповідно вбачається, що Відповідач 1 розпоряджався поїздками та використовував зазначений автомобіль не на власний розсуд, а виключно у разі поїздок до міста Вінниці до [PERSON] , або на прохання останньої, або на прохання [PERSON] для поїздки у місто Київ. Після придбання Активу відповідач [PERSON] своєю карткою не здійснював оплату послуг автозаправних станцій. Відсутність таких платежів свідчить про відсутність будь-якого регулярного користування Активом. Відповідно, це підтверджує відсутність фактичного контролю Відповідача 1 над Активом, оскільки будь-яке регулярне використання потребувало несення ним витрат на пальне. Відсутність необхідності у додатковому транспортному засобі у відповідача [PERSON] підтверджується і тим, що він, перебуваючи на вказаній посаді використовував службові автомобілі, про що зазначається в поданих 06.10.2025 його представником додаткових доказах. [PERSON] допомагала [PERSON] у виборі автомобіля та внесенні належних останній грошових коштів на сплату його вартості, підписанні документів, роз`ясненнями тощо. Маючи нотаріальну довіреність на вчинення будь-яких дій щодо належного [PERSON] . Активу, [PERSON] виконувала всі необхідні дії щодо його страхування, ремонтних робіт, поточних робіт технічно-поліпшувального характеру, тощо. Номер телефону відповідача [PERSON] вказувався для вирішення технічно складних питань та прийняття виважених рішень стосовно рухомого майна, належного [PERSON] , оскільки остання не мала відповідних необхідних знань. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 15.04.2025. Унаслідок цього на підставі договору дарування від 05.08.2025 [PERSON] подарувала Актив своїй доньці - [PERSON] , оскільки так рухоме майно буде перебувати у доньки, чоловік якої має достатньо технічних знань для належного утримання Активу у задовільному стані. Заява про розірвання шлюбу була подана у лютому 2025 року, тобто без будь-якого зв`язку з проведенням моніторингу способу життя відповідача [PERSON] , про яке він дізнався не раніше квітня 2025. На думку представника Відповідача 1, вказане свідчить про фізичну неможливість розпорядження будь-якими активами, належними родині колишньої дружини та нелогічність керування діями осіб, у минулому дотичних до родини Відповідача 1, у оформленні Активу на сестру колишньої дружини. Представник Відповідача 1 стверджує, що Позивачем у позовній заяві не доведено зв`язок Активу з відповідачем [PERSON] - позовна заява не містить відомостей, які б вказували, що Актив набутий за його дорученням, а останній отримав можливість прямо чи опосередковано вчиняти щодо Активу дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження. Відповідач [PERSON] лише допомагав [PERSON] та [PERSON] обслуговувати оспорюваний Актив. 4.2. Позиція представника відповідача [PERSON] , викладена у відзиві на позовну заяву від 30.09.2025 та підтримана нею під час судового розгляду по суті Представник відповідача [PERSON] - адвокат Гофельд Г.С., у відзиві на позовну заяву від 30.09.2025, а також під час судового розгляду по суті стверджувала про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки Позивачем не доведений опосередкований спосіб набуття Активу за дорученням [PERSON] , і що останній отримав можливість прямо чи опосередковано вчиняти щодо Активу дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження. На її переконання, позиція прокурора в доведенні факту придбання [PERSON] автомобіля за дорученням відповідача [PERSON] має обвинувальний ухил, сформований без всебічного вивчення обставин. Стверджувала про відсутність підстав для задоволення вимог Позивача з огляду на (1) наявність у [PERSON] грошових коштів на придбання Активу за рахунок заощаджень й доходів від продажу дороговартісних колекційних нумізматичних монет та (2) відсутність зв`язку Активу з особою, уповноваженою на виконання функцій держави. У зв`язку з вказаним, представник відповідача [PERSON] - адвокат Гофельд Г.С., просила відмовити у задоволенні позову у вказаній цивільній справі. Вказане представник відповідача [PERSON] обґрунтувала таким. Щодо наявності у [PERSON] грошових коштів на придбання Активу Батько Відповідачки 2 - [PERSON] (помер [INFO] ) утримував сім`ю (харчування, побутові витрати, навчання тощо) засобами власного заробітку. Мати - [PERSON] , працювала у ПАТ «Могилів-Подільський» машинобудівний завод, Будівельно-монтажному управлінні «Промжитлобуд», а також підробляла маляром. Накопичені за цей час кошти, а також нараховані пенсійні виплати [PERSON] обмінювала на іноземну валюту. Після смерті [PERSON] , його дружина [PERSON] отримала спільно нажиті готівкові грошові кошти, які вони удвох заощаджували, а також колекційні монети та ювелірні вироби, сімейні цінності, набуті чоловіком у спадок. Так, [PERSON] від його дідуся, який помер ще у 1929 році, перейшла у власність велика колекція різних монет та ювелірних виробів, які вважались антикварними, що зберігались у його родині ще з 1920 років, та частина з них є та була досить дороговартісними, зокрема колекційні нумізматичні монети. Деякі з них [PERSON] продала ще у 2005-2006 роках із допомогою [PERSON] та її чоловіка - [PERSON] . Інша дочка [PERSON] - [PERSON] 12.06.2008 створила ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ДНІПРО-НЕРУХОМІСТЬ" (код: 35984672) та співпрацювала з іншими особами з метою спільної діяльності з придбання квартир, проведення у них ремонтних робіт з покращення та подальшого їх продажу для отримання прибутку. Для цього [PERSON] надала дочці - [PERSON] , грошові кошти у сумі близько 60 тис доларів США на умовах строкового користування та повернення. З особами, з якими [PERSON] розпочинала вести спільну діяльність, у останньої виникли розбіжності у поглядах на ведення бізнесу та після звернення до суду надані дочкою цим особам кошти були повернуто [PERSON] . У 2009 році [PERSON] повернула зазначені грошові кошти в повному обсязі [PERSON] , після чого остання продовжила їх зберігання в готівковій формі. Сукупний офіційний дохід [PERSON] за період з 1999 по 2021 роки складав у сумі оплати праці на 82 551,14 гривень та пенсійних виплат на 215 531,65 гривень. Таким чином, лише частина заощаджених з офіційних джерел її доходів за 1999-2021 роки (до моменту придбання транспортного засобу) складає близько 24 000 доларів США. Позивачем не взято до уваги наявність додаткових неофіційних джерел заробітку (підробітки, залишок коштів у спадок від [PERSON] , продаж спадкового золота (ювелірних антикварних виробів) та монет, коштів, що надавались доньками протягом життя, тощо. Факт відсутності офіційної фіксації таких доходів не спростовує їх реальне існування. Щодо відсутності зв`язку Активу з особою, уповноваженою на виконання функцій держави З метою вкладення наявних грошових коштів [PERSON] придбала транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER 200, 2020 року випуску, VIN-код: [NUMBER] , як ліквідне майно, що в майбутньому може бути успадковане її доньками та за необхідності може бути реалізоване у стислі терміни. На момент придбання спірного транспортного засобу [PERSON] використовувався транспортний засіб MAZDA CX-5 2014 року випуску. Відповідач [PERSON] використовував службовий транспортний засіб Мерседес та не мав необхідності у використанні додаткового автомобіля, окрім автомобіля, належного його дружині - MAZDA CX-5, який він міг використовувати у разі нагальної потреби. На переконання представника відповідача [PERSON] , ці відомості є самостійною підставою вважати відсутність необхідності в придбанні третього автомобіля у власних цілях. Станом на 2021 рік у власності та користуванні [PERSON] перебував автомобіль, який остання також інколи його використовувала для переміщення містом Дніпро та для поїздок у Вінницю та Вінницьку область. Будь-яких пропозицій від [PERSON] щодо вибору транспортного засобу не надходило, кошти на купівлю даного транспортного засобу він не надавав, а також не мав як наміру, так і можливості його використовувати, за рідким виключенням здійснення на ньому поїздок на прохання [PERSON] та [PERSON] . Зокрема, чоловік [PERSON] , [PERSON] , який є військовослужбовцем, 24.01.2025 почав погано себе почувати, та з місця дислокації військової частини дістався до міста Дніпро. Звідти [PERSON] відвіз його до міста Вінниця, де в подальшому [PERSON] проходив лікування у КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» до 04.02.2025. Також [PERSON] відвозив до цієї лікарні [PERSON] . Вказаним може бути пояснено і складення на [PERSON] штрафу, про який зазначено у позовній заяві. Виключні випадки використання [PERSON] вказаного автомобіля пояснюються або проханнями тещі останнього, або проханнями дружини, але у будь-якому випадку пов`язані з потребами сім`ї, а не використанням ним авто на власний розсуд та за власними потребами. Також варто зазначити, що факт перебування оспорюваного Активу здебільшого у м. Дніпро зумовлений частим перебуванням [PERSON] у старшої дочки - [PERSON] , для допомоги з дітьми та на період пандемії COVID-19. Факт реєстрації зазначеного транспортного засобу у ТСЦ МВС регіонального сервісного центру МВС України у Дніпропетровській та Запорізькій областях не може свідчити про купівлю зазначеного транспортного засобу за дорученням [PERSON] . У квітні 2025 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. У серпні 2025 року [PERSON] вирішила подарувати Актив, оскільки через вказане припинення шлюбних відносин [PERSON] та [PERSON] вона більше не була впевнена у зацікавленості [PERSON] у допомозі в обслуговуванні Активу, через що здійснила дарування Активу [PERSON] , зважаючи на добрі відносини зі своїм зятем і чоловіком відповідачки - [PERSON] . Вказане не є логічним у випадку розпорядження [PERSON] цим автомобілем, зважаючи на фактичне припинення шлюбних відносин та віднесення [PERSON] вже до колишніх членів родини. Зважаючи на достатньо значні суми своїх заощаджень, [PERSON] намагалася забезпечити інтереси всіх дітей та справедливо розподіляти між ними сімейне майно чи накопичення. Одночасно з оформленням договору дарування [PERSON] спірного транспортного засобу, [PERSON] здійснила передачу іншого належного останній майна на користь [PERSON] . [PERSON] критично ставиться до доводів Позивача про те, що [PERSON] мав вплив під час придбання Активу з огляду на його зазначення у контактних даних для зв`язку з автосалоном. Вказане спростовується тим, що, перебуваючи у шлюбних відносинах та родинних зв`язках, [PERSON] надавав системну допомогу у вирішенні технічних питань з обслуговування авто. На переконання представника відповідача [PERSON] - адвоката Гофельд Г.С., Позивачем не доведений опосередкований спосіб набуття Активу. Ані зміст позовної заяви, ані додані до неї матеріали та докази не містять відомостей або фактичних даних, які б вказували на те, що цей актив був набутий за дорученням [PERSON] , а він отримав можливість прямо чи опосередковано вчиняти щодо нього дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження. 4.3. Факти, що визнаються Відповідачами: (1) вказаних Позивачем родинних зв`язків, про які зазначено у п. 3.2 цього Рішення; (2) обіймання [PERSON] посади старшого оперуповноваженого 9-ого відділу (моніторингу та координації) Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області в Департаменті стратегічних розслідувань Національної поліції України; (3) надання [PERSON] допомоги у вигляді усних порад та рекомендацій при виборі та обслуговуванні Активу; (4) керування [PERSON] . Активом у поодиноких випадках для цілей перевезення родини дружини або безпосередньо [PERSON] ; (5) перебування [PERSON] у шлюбі з [PERSON] , та відсутності у неї права керування транспортними засобами; 4.4. Показання свідка [PERSON] . У судовому засіданні 05.03.2026 за клопотанням представника відповідача [PERSON] , адвоката Колєснікової О.М., була допитана у якості свідка [PERSON] , яка у своїх показаннях повідомила зокрема таке. [PERSON] зазначила, що все життя разом зі своїм чоловіком вони накопичували кошти, за які й вирішила придбати актив, який у майбутньому дістанеться її дочкам у спадок. Для реалізації цієї мети у 2021 році вона разом з дочкою - [PERSON] , поїхала в автосалон у м. Дніпро, де придбала транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER 200 за 2 100 000 грн, обґрунтованість набуття якого і вирішується в межах цієї цивільної справи. Під час вибору та купівлі автомобіля всі документи вона підписувала особисто, при цьому була присутня дочка - [PERSON] , яка їй допомагала з вибором автомобіля та виключно за вподобаннями останньої був придбаний автомобіль великого розміру, оскільки такі подобаються дочці. Зазначила, що була особисто присутня при виборі та купівлі автомобіля, та повідомила, що вона відвідувала автосалон та підписувала документи тільки одного разу. Пригадати, які саме документи підписувала, вона не може, не звертала уваги. Сплата за транспортний засіб відбувалась у гривнях, попередньо конвертованих з наявних у неї збережень у доларах США. Після придбання Активу вона одразу повернулась до міста Могилів-Подільський Вінницької області, де постійно проживає. Додатково також вказала, що транспортний засіб був придбаний виключно за належні їй кошти. Протягом життя у неї були як офіційні, так і неофіційні доходи - від здійснення ремонту квартир інших осіб у післяробочий час. Всі отримані нею доходи вона конвертувала в долари. Окрім того, її, вже покійний, чоловік отримав у спадок ювелірні вироби, монети та прикраси, які в подальшому вона реалізувала. Також свідок додала, що вона продала будинок, який отримала у спадок від тітки, приблизно за 20-25 тисяч доларів США. Наголосила, що загальний розмір коштів, який був наявний у неї на час набуття спірного Активу (на 2021 рік), складав 70 000 доларів США. Повідомила, що докази продажу монет та дорогоцінностей не збереглися. Також [PERSON] зазначила, що у 2008 році надала в борг дочці - [PERSON] , орієнтовно 50 000 доларів США, які остання повернула у 2010 році. Після цього всі наявні кошти вона зберігала вдома в готівковій формі, які після смерті чоловіка використовувала як засоби для існування. Наразі вона перебуває на утриманні дочок - [PERSON] та [PERSON] , які їй допомагають, зокрема сплачують комунальні послуги, забезпечують продуктами харчування тощо, тому її витрати є незначними. [PERSON] зазначила, що спірний автомобіль передала у користування дочки - [PERSON] . Також повідомила, що за вчинення правопорушень на цьому автомобілі їй приходили повідомлення в застосунку «ДіЯ» про накладення штрафів. У таких випадках [PERSON] невідкладно телефонувала [PERSON] , щоб та сплатила штраф, оскільки у вказаний час автомобілем керувала остання. Свідок також зазначила, що відповідач [PERSON] не просив придбати цей автомобіль та не надавав коштів для його придбання. Він завжди користувався виключно його службовими автомобілями. [PERSON] міг використати TOYOTA LAND CRUISER 200 тільки у випадку перевезення [PERSON] . V. Правове регулювання Відповідно до ч. 1 ст. 290 ЦПК України позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави подається та представництво держави в суді здійснюється прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури. Згідно з абз.1 ч. 2 ст. 290 ЦПК України позов пред`являється щодо активів, набутих після дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо конфіскації незаконних активів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і покарання за набуття таких активів», якщо різниця між їх вартістю і законними доходами особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день набрання чинності зазначеним Законом, але не перевищує межу, встановлену статтею 368-5 Кримінального кодексу України. Позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави може бути пред`явлено до особи, яка, будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, набула у власність активи, зазначені у ч. 2 ст. 290 ЦПК України, та/або до іншої фізичної чи юридичної особи, яка набула у власність такі активи за дорученням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або якщо особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може прямо чи опосередковано вчиняти щодо таких активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними (ч. 4 ст. 290 ЦПК України). У справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави позивач зобов`язаний навести у позові фактичні дані, які підтверджують зв`язок активів з особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та їх необґрунтованість, тобто наявність визначеної у ч. 2 ст. 290 ЦПК України різниці між вартістю таких активів та законними доходами такої особи. У разі визнання судом достатньої доведеності зазначених фактів на підставі поданих позивачем доказів спростування необґрунтованості активів покладається на відповідача (абз.2 ч. 2 ст. 81 ЦПК України). Згідно з п. 5 ч. 8 ст. 290 ЦПК України термін «законні доходи» означає доходи, правомірно отримані особою із законних джерел, зокрема джерел, визначених пунктами 7 і 8 частини 1 статті 46 Закону України «Про запобігання корупції», а саме: - отримані доходи суб`єкта декларування або членів його сім`ї, у тому числі доходи у вигляді заробітної плати (грошового забезпечення), отримані як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, гонорари, дивіденди, проценти, роялті, страхові виплати, аліменти, благодійна допомога, пенсія, доходи від відчуження цінних паперів та корпоративних прав, подарунки, а також соціальні виплати та субсидії у разі виплати їх у грошовій формі та інші доходи; - наявні у суб`єкта декларування або членів його сім`ї грошові активи, у тому числі готівкові кошти, кошти, розміщені на банківських рахунках або які зберігаються у банку, внески до кредитних спілок та інших небанківських фінансових установ, кошти, позичені третім особам, поворотна фінансова допомога, надана третім особам, та кошти, які не сплачені третіми особами і строк сплати яких настав відповідно до умов правочину або рішення суду, а також активи у дорогоцінних (банківських) металах. Суд визнає необґрунтованими активи, якщо судом на підставі поданих доказів не встановлено, що активи або грошові кошти, необхідні для придбання активів, щодо яких поданий позов про визнання їх необґрунтованими, були набуті за рахунок законних доходів (ч. 1 ст. 291 ЦПК України). У справах цієї категорії суд виносить рішення на користь тієї сторони, сукупність доказів якої є більш переконливою порівняно з сукупністю доказів іншої сторони (ч. 4 ст. 89 ЦПК України). Тобто застосовується стандарт доказування «переваги більш вагомих доказів» (preponderance of the evidence) або так званий баланс імовірностей (balance of probabilities). Тягар доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж ні. Такий підхід при оцінці доказів становить процесуальну особливість інституту цивільної конфіскації. Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09.03.2026 у справі № 616/300/20, від 29.10.2025 у справі № 991/7187/24, п. 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц). Отже, використаний в національній системі термін «більша переконливість доказів» означає, що існують розумні підозри вважати, що факт скоріше має місце. При цьому, вказаний стандарт доказування підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. При вирішенні питання про визнання активів необґрунтованими для задоволення позовних вимог достатньою є підтверджена доказами сукупність фактичних обставин, з якими закон пов`язує набуття активів особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та відповідна різниця між їх вартістю та законними доходами. Застосування для визнання необґрунтованими активів методів цивільного процесу пов`язане з покладенням на відповідача тягаря доказування обґрунтованості набуття майна. Власник активу має довести законність походження майна, а якщо має місце опосередковане набуття через третіх осіб (як у цій справі), - спростувати свій зв`язок з цим активом. Доказ щодо балансу вірогідностей або високої ймовірності незаконного походження майна у сукупності з неможливістю власником цього майна довести протилежне, достатній для перевірки критерію пропорційності відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 292 ЦПК України активи, визнані судом необґрунтованими, стягуються у дохід держави. У разі неможливості звернення стягнення на активи, визнані необґрунтованими, на відповідача покладається обов`язок сплатити вартість таких активів або стягнення звертається на інші активи відповідача, які відповідають вартості необґрунтованих активів. VІ. Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні цивільного позову Виходячи зі змісту статті 290 ЦПК України, суд під час розгляду справи про визнання активів необґрунтованими та стягнення їх у дохід держави має встановити таке: (1) статус особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; (2) поширення на Актив Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо конфіскації назаконних активів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і покарання за набуття таких активів»; (3) зв`язок Активу з особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та набуття відповідачами Активу у один із способів, передбачених п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України; (4) набуття Активу за рахунок законних доходів; (5) відповідність заявленого Позивачем об`єкта ознакам активу у розумінні ч. 2 ст. 290 ЦПК України в контексті різниці між його вартістю і законними доходами особи. Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши подані сторонами докази у їх сукупності, вислухавши пояснення представників сторін, свідка [PERSON] , суд встановив такі обставини і дійшов такого висновку. 6.1. Щодо статусу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у відповідача [PERSON] . Частина 4 статті 290 ЦПК України встановлює ознаки суб`єкта у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, яким зокрема може бути (1) особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, (2) а також інша фізична особа, яка набула у власність такі активи за дорученням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або якщо особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може прямо чи опосередковано вчиняти щодо таких активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними. За змістом п. 3 ч. 8 ст. 290 ЦПК особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є особи, зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції». Відповідно до пп.«з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» до осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, належать, серед інших, поліцейські. Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Відповідно до листа ДСР НПУ № 30787/01-2025 від 11.03.2025 та витягу з наказу від 06.11.2019 № 23 о/с підполковник поліції [PERSON] проходить службу в ДСР НПУ, із 07.11.2019 перебуває на посаді старшого оперуповноваженого 9-ого відділу (моніторингу та координації) Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України й станом на дату надання відповіді 11.03.2025 (т. 2 а.с.105-112). Отже, судом встановлено, що [PERSON] на момент набуття [PERSON] спірного Активу проходив службу в Департаменті стратегічних розслідувань Національної поліції України, та відповідно належав до осіб, уповноважених на виконання функцій держави. 6.1.2. Особи, пов`язані з відповідачем [PERSON] . [PERSON] на момент придбання Активу - з 03.08.1991 та до 15.04.2025 була дружиною відповідача [PERSON] , відповідно до Актових записів про шлюб № 221 від 03.08.1991 та про розлучення № 63 від 15.04.2025 (т. 2 а.с.20-21; т. 5 а.с.19-20). Згідно з Актовим записом про народження № 329 від 12.08.1971 [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] та відповідно - тещею та тестем відповідача [PERSON] (т. 2 а.с.18-19). [PERSON] - інша дочка [PERSON] та [PERSON] , а також рідна сестра [PERSON] (дружини відповідача [PERSON] ) відповідно, згідно з Актовими записами про народження № 222 від 15.05.1980 та про шлюб № 143 від 27.07.2007 (т. 2 а.с. 22-23; 24-25). У розумінні абз.4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» [PERSON] та [PERSON] (мати та сестра дружини відповідно) є близькими особами [PERSON] , який є особою, уповноваженою на виконання функцій держави (на момент набуття Активу [PERSON] ). Набутий [PERSON] спірний Актив у подальшому (05.08.2025) був подарований відповідачці [PERSON] , у власності якої перебував на момент звернення з позовом. За твердженнями прокурора, Актив був набутий у власність [PERSON] саме за дорученням [PERSON] з метою (1) уникнення можливої конфіскації активу, який в подальшому може бути визнано необґрунтованим, та (2) приховування зв`язку із ним. 6.2. Щодо поширення на Актив Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо конфіскації незаконних активів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і покарання за набуття таких активів» Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 290 ЦПК України позов пред`являється щодо активів, набутих після дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо конфіскації незаконних активів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і покарання за набуття таких активів», тобто 28.11.2019, якщо різниця між їх вартістю і законними доходами особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у сімсот п`ятдесят і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день набрання чинності зазначеним Законом, але не перевищує межу, встановлену статтею 368-5 КК України. Для цілей глави 12 ЦПК України: - термін «активи» означає, зокрема грошові кошти та інше майно (п. 1 ч. 8 ст. 290 ЦПК України), - під «набуттям активів» слід розуміти, зокрема набуття активів особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у власність, а також набуття активів у власність іншою фізичною або юридичною особою, якщо доведено, що таке набуття було здійснено за дорученням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або що особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може прямо чи опосередковано вчиняти щодо таких активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними (п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України). Судом встановлено, що Активом, щодо якого ставиться питання про його необґрунтованість, є транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER 200, 2020 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , VIN-код: [NUMBER] , вартість якого становить 2 218 740 грн. Так, відповідно до наданих документів, судом встановлено таке. 16.12.2020 укладено договір купівлі-продажу № 941А/20, де зазначено продавцем - ТОВ фірма «Алмаз Мотор, ЛТД», а покупцем - [PERSON] (т. 2 а.с.120-123). Відповідно до умов вказаного договору, ТОВ фірма «Алмаз Мотор, ЛТД» зобов`язується передати [PERSON] транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER 200, 2020 року випуску, VIN-код: [NUMBER] , тобто актив, обґрунтованість набуття якого оспорюється Позивачем. Ціна товару на дату укладання Договору складала 2 369 490 грн. Додатковою угодою № 1від 30.12.2020 були внесені зміни до вказаного Договору в частині ціни та оплати Товару (пункт 2.1), відповідно до якої ціна Активу становить 2 218 740,00 гривень(т. 2 а.с.125). Вказана вартість Активу була сплачена 04.01.2021 відповідно до меморіального ордера № 6305221К від 04.01.2021, де в графі «призначення платежу» зазначено про надходження коштів за відповідним Договором від [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) (т. 2 а.с.97). Пунктом 3.5 Договору передбачено, що право власності на транспортний засіб виникає у покупця з моменту підписання Акту прийняття товару (т. 2 а.с.121). Згідно з Актом від 04.01.2021 приймання-передання товару до вказаного Договору, 04.01.2021 [PERSON] прийняла вказаний Актив та відповідно набула його у власність (т. 2 а.с.56). Відповідно до листа № 56419/0/06-25 від 17.03.2025 та доданих до нього документів, 05.01.2021 у Регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (ТСЦ МВС 1241) відбулась державна реєстрація Активу за [PERSON] (т. 2 а.с.42-69; т. 3 а.с.17, 26). 09.08.2025 на підставі Договору дарування №НТХ753036 від 05.08.2025 між [PERSON] та її дочкою [PERSON] відбулась перереєстрація Активу на [PERSON] , яка є його власником дотепер - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (т. 3 а.с.31). Вказані факти також не оспорюються учасниками справи у поданих ними документах по суті справи та у судовому засіданні під час розгляду справи, а також підтверджуються показаннями допитаної у судовому засіданні свідка [PERSON] . Таким чином, з поданих сторонами доказів вбачається, що оформлення документів та вчинення інших дій, на підставі яких виникло право власності на спірний Актив, зокрема укладення відповідного договору купівлі-продажу (16.12.2020), додаткової угоди №1 (30.12.2020) та специфікацій до нього, проведення фінансових розрахунків (04.01.2021) за Договором, приймання Активу (04.01.2021) та державна реєстрація Активу на [PERSON] (05.01.2021), мали місце у період перебування відповідача [PERSON] на відповідній посаді в ДСР НПУ, тобто у статусі особи, уповноваженої на виконання функцій держави. Отже, транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER 200, 2020 року випуску, VIN-код: [NUMBER] , відповідає встановленим законом ознакам поняття «актив», був набутий після 28.11.2019 та, відповідно, може бути предметом позову у справі про визнання активів необґрунтованими і їх стягнення в дохід держави. 6.3. Щодо зв`язку Активу з особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та набуття Активу у спосіб, передбачений п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України У справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави позивач зобов`язаний, зокрема навести у позові фактичні дані, які підтверджують зв`язок активів з особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (ч. 2 ст. 81 ЦПК України). Під час судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] не був безпосереднім набувачем Активу, про необґрунтованість якого стверджує позивач. Власником оспорюваного транспортного засобу була зазначена [PERSON] (його теща). Отже, при встановленні зв`язку Активу, про необґрунтованість якого стверджує Позивач, з собою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, необхідно дослідити правову або фактичну пов`язаність відповідача [PERSON] з Активом - транспортним засобом TOYOTA LAND CRUISER 200, 2020 року випуску, VIN-код: [NUMBER] . Чинне законодавство не розкриває поняття «зв`язок особи з активом», обґрунтованість якого оспорюється та не визначає критеріїв такого зв`язку. У питанні опосередкованого способу набуття активів нормативна конструкція має альтернативний характер - доведенню підлягає один із передбачених фактів: (1) набуття було здійснено за дорученням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або (2) якщо особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може прямо чи опосередковано вчиняти щодо таких активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними. Термін «за дорученням», використаний у п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України, відмінний від визначених цивільним законодавством відносин довірителя і повірених осіб. Для визнання наявності певної домовленості учасників на здійснення відповідних дій (зокрема, набуття активу за дорученням) може бути достатнім встановлення наміру особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, погодити (скоординувати) поведінку набувача активу для подальшого його набуття у власне користування. При оцінці факту набуття активів за дорученням у справах про визнання активів необґрунтованими, слід брати до увагу саму ідею і природу відповідного провадження - держава через заявлений позов презюмує, що суб`єкт декларування в порушення свого обов`язку дотримання прозорості статків набуває активи через третіх осіб. Відповідно, очікувати або вимагати наявності в матеріалах таких проваджень доручень, оформлених відповідно до вимог цивільного законодавства, абсурдно з огляду на те, що цей суб`єкт намагається приховати набуття цих активів (через це, в тому числі, користується «послугами» третіх осіб на їх придбання). За таких обставин вчинення дії «за дорученням» у розумінні п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України може бути встановлене із сукупності вторинних ознак, які дозволяють дійти висновку, що третя особа діяла в інтересах суб`єкта декларування, а суб`єкт декларування, в свою чергу, отримує вигоду від набутого активу. Інша умова опосередкованого набуття активу третьою особою являє собою складну конструкцію «можливість прямо чи опосередковано вчиняти щодо активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження» особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Оскільки процедура визнання активів необґрунтованими за цією умовою базується на презумпції, що зареєстроване право власності на третю особу є формальним, а фактичним власником є суб`єкт декларування, не можна вимагати підтвердження здійснення ним права розпорядження в класичному розумінні. При регламентації інституту цивільної конфіскації мова йде не про право розпорядження як таке, а про тотожність йому вчинюваних по відношенню до активу дій, які можуть вчинятися як прямо так і опосередковано (в тому числі як і набуття активу - через третю особу з подальшим оформленням на себе або членів своєї сім`ї або без такого). Також слід підкреслити, що для встановлення за цим критерієм умови набуття активів у власність третьою особою в інтересах відповідача, не має значення, чи здійснював він щодо активу відповідні дії, важливим є встановлення самої можливості їх вчинення. У справах про визнання необґрунтованими активів суд також повинен встановити, чи може (або міг) суб`єкт декларування контролювати певне майно через неформалізоване право розпорядження ним шляхом фактичної можливості визначення долі цього майна як безпосередньо, так і через третіх осіб, на яких оформлено відповідне право власності. Можливість суб`єкта декларування прямо чи опосередковано вчиняти щодо активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження, охоплює значне коло факторів: - користування активом, в тому числі без оформлення правових відносин між власником та суб`єктом декларування; - систематичність, тривалість, спосіб, обсяг та зміст користування активом суб`єктом декларування (при чому таке користування не обов`язково має бути постійним або безперервним); - наявність між власником та суб`єктом декларування родинних, дружніх або інших зв`язків, відносин підпорядкування тощо; - придбання активу за дорученням та/або в інтересах особи, яка не зазначена його власником; - здійснення суб`єктом декларування та/або власником за його дорученням витрат, пов`язаних з утриманням активу; - здійснення суб`єктом декларування та/або власником за його дорученням правочинів, пов`язаних з ефективним використанням активу; - поліпшення властивостей активу або підлаштування умов його використання під власні потреби; - можливість суб`єкта декларування визначати користування активом іншими особами (наприклад, членами своєї сім`ї); - можливість суб`єкта декларування відмовитися від активу; - можливість суб`єкта декларування впливати на долю активу, в тому числі шляхом надання відповідного доручення власнику тощо. Будь-який із вказаних критеріїв як окремо, так і в сукупності з іншими, може свідчити про спроможність особи, уповноваженої на виконання функцій держави, вчиняти щодо активу дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження, якщо особа здійснює усвідомлений вольовий акт. Без волі особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, вчинення таких дій неможливе. Вольовий компонент визначає динаміку відносин особи, уповноваженої на виконання функцій держави, з активом, необґрунтованість якого презюмується. Відповідно до постанови Верховного Суду від 16.10.2024 у справі № 991/366/22, фактичне володіння через третіх осіб (ч. 4 ст. 290, п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України) «за дорученням»: (1) вказує на відносини, відмінні від визначених цивільним законодавством відносин довірителя і повіреного; (2) означає набуття суб`єктом декларування активів через третіх осіб з метою приховання факту набуття цих активів; (3) вчинення дії «за дорученням» може бути встановлене із сукупності вторинних ознак, які дозволяють дійти висновку, що третя особа діяла в інтересах суб`єкта декларування, а суб`єкт декларування, у свою чергу, отримує вигоду від набутого активу. У свою чергу «можливість прямо чи опосередковано вчиняти щодо активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження», означає: (1) можливість контролювати певне майно через неформалізоване право розпорядження ним шляхом фактичної можливості визначення долі цього майна як безпосередньо, так і через третіх осіб, на яких оформлено відповідне право власності; (2) трактується ширше передбаченої статтею 16 ЦК України складової права власності. За результатами дослідження поданих сторонами доказів, суд встановив наявність зв`язку відповідача [PERSON] з набутим [PERSON] . Активом. (1) Так, згідно з наданою Головним сервісним центром МВС інформацією у листі від 20.03.2025, судом встановлена відсутність у [PERSON] посвідчення водія (т. 2 а.с.40). Допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON] повідомила про відсутність у неї жодних навичок керування транспортними засобами та відсутність відповідного посвідчення водія. Вказане також визнається учасниками справи у наданих ними документах по суті справи. Встановлені обставини свідчать про відсутність навіть абстрактної можливості користування вказаним транспортним засобом саме [PERSON] , та відповідним є висновок про те, що Актив використовувався іншою особою. (2) За результатами дослідження реквізитів сторін Договору купівлі-продажу № 941А/20 від 16.12.2020 та додаткової угоди до нього 30.12.2020, укладених між [PERSON] та ТОВ фірма «Алмаз Мотор, ЛТД» (м. Дніпро, Запорізьке шосе, 35), за якими був придбаний Актив, вбачається, що одним з реквізитів покупця у зазначеному договорі є номер телефону - [NUMBER] (т. 2 а.с.120-123). Вказаний номер телефону належить відповідачу [PERSON] , що вбачається із копій декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 та 2021 роки, поданих [PERSON] , де в розділі «Загальні відомості» ним зазначено його номер телефону - [NUMBER] (т. 2 а.с.2, 9, 32). Крім того, Відповідач 1 регулярно здійснює поповнення рахунку вказаного номеру телефону, що вбачається з наданих АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відомостей про рух коштів по рахунках [PERSON] (ел.докази - т. 2 а.с.173; т. 3, а.с.50). Відтак, суд констатує факт зазначення у Договорі купівлі-продажу № 941А/20 від 16.12.2020 та додатковій угоді до нього від 30.12.2020, за якими був набутий у власність Актив, як контактного номеру телефону, що належить [PERSON] (3) З наявних матеріалів справи та повідомленої під час допиту свідка інформації вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (т. 2, а.с.43, 123, 125; т. 3 а.с.26). У відповідних деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, [PERSON] зазначав місцем роботи Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області ДСР НПУ, а місцем фактичного проживання - адресу: [ADDRESS] , що збігається з зареєстрованим місцем проживання його дружини та сина (т. 2 а.с.2, 9). Відповідно до заяви № 284104247 від 05.01.2021 про реєстрацію транспортного засобу, а також згідно з відповідною реєстраційною карткою, реєстрація Активу здійснена у Регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (ТСЦ МВС 1241), який у розташований у місті Дніпро. (т. 2 а.с. 42-69; т. 3 а.с. 17, 26). Таким чином, судом встановлено, що придбання та реєстрація Активу відбувалися у місті Дніпро, тобто за місцем проживання та роботи [PERSON] , а не у Вінницькій області - за місцем проживання [PERSON] (4) Судом встановлена наявність у дружини відповідача [PERSON] , [PERSON] , довіреності №35 від 14.01.2021, посвідченої приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Серебряковою Ю.В. (т. 2 а.с. 115-116). Відповідно до вказаної довіреності, [PERSON] уповноважила [PERSON] розпоряджатись (продати, обміняти, здати в оренду, користуватись (експлуатувати), передавати в позичку тощо (крім договорів дарування) автомобілем TOYOTA LAND CRUISER 200, 2020 р.в., VIN-код: [NUMBER] . З вказаного суд може зробити висновок про те, що відповідач [PERSON] мав можливість контролювати цей транспортний засіб через надане члену його сім`ї (дружині - [PERSON] ) право розпорядження Активом на підставі довіреності шляхом фактичної можливості визначення долі цього майна як безпосередньо, так і через [PERSON] , на яку оформлене відповідне право власності. (5) Технічне обслуговування вказаного транспортного засобу також здійснювало ТОВ фірма «Алмаз Мотор, ЛТД» у м. Дніпро, відповідно до актів наданих послуг БН-46567 від 05.01.2021, БН-47619 від 23.01.2021, БН-47702 від 23.01.2021, БН-47863 від 28.01.2021, БН-49217 від 19.02.2021, АЗ-2-02491 від 04.05.2021, АЗ-2-25925 від 03.08.2021, БН-81669 від 26.08.2022, у яких в графі «Замовник» вказана [PERSON] , від імені якої на вказаних актах наявні підписи (т. 2 а.с. 126-133). Проте суд критично оцінює можливість саме [PERSON] звернутись за отриманням послуг з технічного обслуговування Активу та підписати відповідні акти виконаних робіт. Так, під час допиту в якості свідка [PERSON] повідомила, що транспортним засобом вона особисто не користувалася, а транспортний засіб придбавався і використовувався її дочкою, [PERSON] виключно для перевезення [PERSON] . Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що вказані акти наданих послуг оформлювалися у місті Дніпро, що не є місцем проживання [PERSON] . Спірний Актив був набутий у власність 04 січня 2021 року та обслуговувався в місті Дніпро, зокрема 05, 23, 28 січня 2021 року відповідно до вказаних актів наданих послуг. Разом з тим вказана вище довіреність оформлена у місті Могилів-Подільський Вінницької області 14 січня 2021, що свідчить про перебування [PERSON] у цей період за місцем її проживання. Крім того, [PERSON] у своїх показаннях у якості свідка зазначила, що одразу після придбання спірного автомобіля вона повернулася з м. Дніпро до м. Могилів-Подільський Вінницької області. Окрім того, [PERSON] під час її допиту у якості свідка стверджувала про те, що під час придбання Активу вона підписувала документи та відвідувала автосалон лише один раз, а також не змогла пояснити, які саме документи нею підписувалися під час придбання Активу. Втім, як убачається з наявних в матеріалах справи доказів, придбання Активу супроводжувалося укладенням (1) договору купівлі-продажу № 941А/20 (16.12.2020), (2) додаткової угоди № 1 до нього (30.12.2020), (3) проведення фінансових розрахунків за Договором (04.01.2021), а також (4) приймання товару (04.01.2021). Вчинення кожної із зазначених дій передбачало особисте підписання відповідних документів, які мають різні дати складання. На переконання суду, вказані твердження ставлять під сумнів безпосередню участь [PERSON] у придбанні спірного Активу. З огляду на (1) показання [PERSON] , (2) значну територіальну віддаленість між вказаними населеними пунктами, а також (3) те, що довіреність та акти виконаних робіт оформлювались нібито за особистої присутності [PERSON] у різних регіонах України в різні дні протягом короткого проміжку часу після придбання активу, суд критично оцінює можливість особистої присутності останньої під час придбання спірного Активу (оформлення всіх документів щодо придбання), а також можливість систематичного особистого звернення [PERSON] , яка проживає у м. Могилів-Подільський Вінницької області, до ТОВ фірма «Алмаз Мотор, ЛТД»у місті Дніпро для обслуговування Активу. Крім того, як вже встановлено судом, оформлена на ім`я [PERSON] довіреність надавала їй повноваження щодо користування та розпорядження зазначеним транспортним засобом. За таких обставин, у разі фактичного користування автомобілем саме [PERSON] , відсутня об`єктивна необхідність оформлювати документи щодо обслуговування Активу від імені [PERSON] , оскільки її дочка мала належні повноваження діяти від власного імені. При цьому суд звертає увагу, що підписи від імені [PERSON] , які містяться в актах виконаних робіт, істотно різняться між собою за графічними ознаками, що є помітним навіть без застосування спеціальних знань, та суттєво відрізняються від її підпису у договорі купівлі-продажу Активу, що ставить під сумнів їх здійснення безпосередньо [PERSON] . Вказане стороною Відповідачів не спростовано. За таких обставин оформлення актів виконаних робіт від імені [PERSON] , попри відсутність права керування транспортними засобами та нездійснення фактичного користування Активом, а також за наявності у члена сім`ї відповідача [PERSON] повноважень щодо користування та розпорядження Активом, свідчить про ймовірне використання її імені для формального оформлення відповідних документів. Окрім того, відповідно до аналізу руху коштів на банківських рахунках [PERSON] , 04.05.2021 він сплатив 330 грн з призначенням платежу «Авто: СТО СП ТОВ ФІРМА АЛМАЗ МОТОР ЛТД, Дніпро, Слобожанский, 100а». Також 26.08.2022 він сплатив 19 642,00 грн з призначенням платежу: «Авто: ТОВ ФІРМА АЛМАЗ МОТОР ЛТД, Дніпро, ш. Запорізьке, буд.35» (ел. докази - т. 2 а.с.173; т. 3 а.с.50). На переконання суду, сплата відповідачем [PERSON] вартості послуг з обслуговування спірного транспортного засобу додатково може свідчити про його фактичний зв`язок Активом. Сукупність наведених обставин узгоджується з доводами позивача про те, що фактичним користувачем спірного транспортного засобу був [PERSON] , який не мав повноважень на користування Активом, що могло зумовити оформлення документів від імені інших осіб. При цьому суд зазначає, що наведені висновки не спрямовані на вирішення питання дійсності чи можливого підроблення відповідних актів, а враховуються виключно як обставини, що мають значення для встановлення фактичного користування Активом та його зв`язку з Відповідачем 1. (7) Відповідно до інформації, наданої Департаментом інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України, 24.01.2025 [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП за фактом перевищення встановленої швидкості руху на 26 км/год в населеному пункті м. Вінниця, вул. Немирівське шосе, 203а, під час керування транспортним засобом з номерним знаком [NUMBER] . Відповідною постановою № ЕНА 3925166 від 24.01.2025, складеною УПП у Вінницькій області, на підставі даних, зафіксованих за допомогою приладу TRUCAM ТС001146, на [PERSON] був накладений штраф у розмірі 340 грн. (т. 2, а.с.100-102) Згідно з виписками, отриманими від АТ КБ «ПриватБанк», того ж дня штраф був сплачений [PERSON] , призначення платежу: «PATRULNA POLITSIIA, VINNYTSYA» (ел. докази - т. 2 а.с.173; т. 3 а.с.50). Окрім того, відповідно до наданої Позивачем інформації з вебсайту «Сервіс перевірки адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі», судом встановлена наявність відповідних постанов серії 4АВ № 04908800 від 16.02.2024 та 4АВ № 04919361 від 17.02.2024, складених щодо [PERSON] за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП, зафіксованих в автоматичному режимі. Сума штрафів відповідно до постанов складає 340 грн (т. 2, а.с.169-170). Згідно з інформацією, наданою Головним управлінням Державної казначейської служби України, оплата вказаних штрафів від [PERSON] була здійснена 19.02.2024 із застосуванням сервісу LiqPay (т. 2 а.с.136-137). Оскільки сплата відповідних штрафів у розмірі 340 грн була здійснена у строки, визначені ч. 1 ст. 3001 КУпАП, постанови вважаються виконаними при сплаті 50% штрафу. Тобто, фактично сплачена сума становила 170 грн відповідно до кожної постанови. Згідно з виписками АТ КБ «ПриватБанк» щодо руху коштів по рахунку [PERSON] підтверджується, що 19.02.2024 він здійснив дві окремі оплати з однаковим призначенням платежу: «Державні послуги: LIQPAY*Shtrafy UA», кожна з яких становила 198,43 гривні (ел. докази - т. 2, а.с.173; т. 3, а.с.50). З огляду на це, судом встановлено здійснення [PERSON] видатку, розмір якого за своїми параметрами співвідноситься із сумою адміністративного штрафу за відповідне правопорушення та комісією мобільного застосунку, що використовується для сплати таких платежів. Надаючи оцінку цьому факту, суд виходить із того, що у випадках фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі постанова виноситься щодо особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, незалежно від того, хто фактично керував ним у момент вчинення правопорушення. Така обставина є типовою для випадків номінального володіння транспортним засобом іншою особою. Представник відповідача [PERSON] , адвокат [PERSON] , стверджувала про те, що вказані правопорушення могли бути вчинені [PERSON] , тобто старшим сином [PERSON] , який на вказаному автомобілі у ці дні здійснював перевезення [PERSON] , внаслідок чого [PERSON] сплатив зазначені штрафи за вчинені сином правопорушення. Доказів цим твердженням стороною відповідачів не надано. Також вказані твердження не узгоджуються із наданими під час допиту показаннями свідка [PERSON] , яка зазначила, що отримала сповіщення про штраф у мобільному застосунку «ДіЯ», після чого відразу звернулась до [PERSON] , у якої в той час автомобіль перебував у користуванні і яка вчинила відповідне правопорушення. Окрім того, у випадку вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі, іншою особою, тобто не власником майна, державою розроблений механізм звернення особи, що його вчинила, для заміни даних в системі, а також покладення адміністративної відповідальності на особу, яка безпосередньо керувала транспортним засобом. Проте суду не надано доказів того, що [PERSON] звертався з заявою про те, що правопорушення вчинялось саме ним, у результаті чого штраф було стягнуто саме з [PERSON] як власника Активу. Також стороною Відповідача 1 не надано доказів, якими спростовується, що вказаний штраф був сплачений кимось іншим, а не [PERSON] . З вказаного суд констатує, що у вказаний час спірний Актив не використовувався [PERSON] в інтересах [PERSON] , з чого суд робить висновок про використання Активу у зазначений період саме [PERSON] (8) Відповідно до інформації, наданої Моторним (транспортним) страховим бюро України у листі №9-03/3151 від 30.01.2025, [PERSON] здійснила страхування Активу у страховій компанії ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП». Відповідні договори страхування укладені нею 11.01.2021, 29.01.2022, 02.06.2023, 11.06.2024 та підтверджується відповідними банківськими виписками про сплату страхових платежів (т. 2 а.с.35-37; ел.докази - т. 2 а.с.173, т. 3 а.с.50). Суд бере до уваги твердження представника відповідача [PERSON] про те, що сплата ним 11.06.2024 страхового полісу на ім`я [PERSON] щодо Активу відбулась у зв`язку з відсутністю коштів на її рахунку (ел. докази - т. 2 а.с.173, т. 3 а.с.50). Втім, на переконання суду, участь члена сім`ї відповідача [PERSON] у несенні витрат, пов`язаних з утриманням спірного Активу, у сукупності з іншими встановленими у справі обставинами, узгоджується з висновком про наявність фактичного зв`язку Активу з відповідачем [PERSON] та його використання ним або в інтересах останнього. (9) Відповідно до листа ДБР № 10-3-02-02-30414 від 16.02.2024, автомобіль «Toyota Land Cruiser 200», 2020 р.в., д.н.з. [NUMBER] , був припаркований 09.07.2024 у період часу з 18:18 до 19:44 у підземному паркінгу ТОК «Gulliver», який розташований за адресою: площа Спортивна, 1-А, місто Київ. Згідно з наданими ТОВ «Автопарк Центр» відомостями розрахунок за послуги паркування автомобіля «Toyota Land Cruiser 200», 2020 р. в., державний номерний знак [NUMBER] , у розмірі 120 гривень було здійснено через фізичний платіжний термінал. За результатами аналізу інформації, отриманої від АТ КБ «ПриватБанк», про проведені операції (покупки) за рахунком № [NUMBER] ( [NUMBER] ), який відкрито в АТ КБ «ПриватБанк» на ім?я [PERSON] , встановлено транзакцію, здійснену 09.07.2024 о 19:42, - оплата банківською карткою паркінгу «Спортивна 1-А» на загальну суму 120 грн (т. 3 а.с.37-42; ел. докази - т. 2 а.с.173, т. 3 а.с.50). Відтак, суд враховує, що [PERSON] здійснював оплату послуг з паркування спірного Активу у місті Києві, яке знаходиться в іншому регіоні порівняно з місцем проживання [PERSON] та її дочки - [PERSON] . На переконання суду, вказане не узгоджується з доводами представників Відповідачів та показаннями [PERSON] , наданими у якості свідка, про те, що автомобіль використовувався виключно для перевезення [PERSON] , а [PERSON] не використовував Актив без присутності останньої. Натомість здійснення [PERSON] витрат, пов`язаних із паркуванням Активу в іншому регіоні, свідчить про його фактичне використання саме [PERSON] та узгоджується з раніше встановленими судом обставинами щодо його участі у несенні витрат, пов`язаних з утриманням та експлуатацією цього Активу. Відтак наведена обставина у сукупності з іншими доказами у справі додатково підтверджує фактичний зв`язок відповідача [PERSON] зі спірним транспортним засобом та спростовує версію відповідачів щодо характеру його використання. Суд також критично оцінює доводи представників Відповідачів про те, що придбання [PERSON] спірного транспортного засобу було зумовлене наміром сформувати спадкову масу для подальшого її розподілу між дочками. На переконання суду, вказане не узгоджується з об`єктивною економічною природою такого Активу, оскільки вартість транспортного засобу з часом зменшується, як правило, внаслідок його експлуатації та фізичного зносу тощо. За таких обставин використання автомобіля як інструменту збереження грошових заощаджень та для подальшого його спадкування виглядає нелогічним. Крім того, матеріали справи свідчать, що у подальшому спірний транспортний засіб був подарований лише одній із дочок - [PERSON] . При цьому доказів передання іншого майна другій дочці - [PERSON] , як стверджувала сторона відповідачів, суду не надано, а під час допиту як свідка [PERSON] повідомила, що спірний автомобіль дотепер перебуває у [PERSON] . За відсутності доказів складення [PERSON] заповіту або вчинення інших дій, спрямованих на забезпечення рівного розподілу майна між спадкоємцями, така поведінка не узгоджується із заявленою метою формування спадкової маси для обох дочок. Також суд критично оцінює доводи Відповідачів про те, що спірний транспортний засіб використовувався [PERSON] переважно з метою виконання доручень [PERSON] , а також для задоволення потреб у пересуванні останньої. Додатково суд враховує, що у кожної дочки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] (які проживають окремо одна від одної у різних населених пунктах - м. Дніпро та м. Могилів-Подільський Вінницької області відповідно), наявні власні транспортні засоби. Вказане об`єктивно зменшує необхідність використання саме спірного Активу для задоволення потреб [PERSON] у переміщенні між значно віддаленими один від одного населеними пунктами. Під час розгляду справи судом встановлено, автомобіль фактично зберігався та використовувався в іншому регіоні, ніж місце проживання [PERSON] . На переконанням суду, за таких обставин твердження про придбання та утримання автомобіля насамперед для забезпечення потреб у пересуванні [PERSON] не узгоджується з логікою звичайного користування транспортним засобом. Суд відхиляє доводи сторони Відповідачів про те, що наявність у відповідача [PERSON] службових транспортних засобів виключає можливість користування ним спірним автомобілем. Сам по собі факт забезпечення особи службовим транспортом не виключає використання нею інших транспортних засобів, у тому числі задля особистих потреб. Окрім того, згідно пунктами 104 роз`яснень НАЗК щодо декларування № 11 від 29.12.2021 (чинних у звітному періоді після придбання Активу), у декларації відображаються транспортні засоби, (1) які належать суб`єкту декларування та членам його сім`ї на праві власності або перебувають у їхньому володінні чи користуванні станом на останній день звітного періоду або протягом не менше половини днів протягом звітного періоду, а також (2) які станом на останній день звітного періоду був об`єктом права власності третьої особи, але суб`єкт декларування (який є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище, або обіймає посаду, пов`язану з високим та підвищеним рівнем корупційних ризиків) або член його сім`ї отримував чи мав право на отримання доходу від такого об`єкта або міг прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти щодо такого об`єкта дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ним. Відповідно до системного аналізу вказаних роз`яснень, наявність на останній день звітного періоду у [PERSON] довіреності, яка фактично надає право розпорядження Активом, та зокрема, й відповідного права користування Активом. Вказане свідчить про необхідність відображення Активу у декларації суб`єкта декларування, тобто у декларації її чоловіка - [PERSON] . Вказане спростовує твердження представників Відповідачів, оскільки невідображення Активу у відповідних деклараціях за наявності ознак його використання свідчить про намагання уникнути розкриття реального зв`язку особи з відповідним Активом. Суд також бере до уваги показання допитаної як свідка [PERSON] про те, що спірний транспортний засіб зберігається не за місцем постійного проживання [PERSON] , а на території дачного будинку останньої, який відповідно до Декларацій розташований за адресою: [ADDRESS] (т. 2 а.с.4, 12). Зберігання автомобіля в іншому місці, ніж місце проживання [PERSON] , об`єктивно унеможливлює оперативне використання Активу саме для задоволення потреб у пересуванні [PERSON] , та не узгоджується з доводами представників Відповідачів про те, що 24.01.2025 [PERSON] керував Активом задля надання невідкладної допомоги у переміщенні чоловіку рідної сестри [PERSON] - [PERSON] , який є військовослужбовцем і потребував медичної допомоги. Більше того, наявність в сім`ї відповідача [PERSON] інших транспортних засобів (Mazda CX-5 та Land Rover Range Rover Evoque) ще більше зменшує потребу у використанні ним саме спірного автомобіля для надання невідкладної допомоги [PERSON] . Суд також відхиляє доводи представників Відповідачів про те, що відсутність зафіксованих у Дніпропетровській області порушень правил дорожнього руху, тобто за місцем проживання [PERSON] та [PERSON] , за участю спірного транспортного засобу свідчить про його невикористання. Сам по собі факт відсутності таких правопорушень не є належним підтвердженням того, що транспортний засіб не був у користуванні [PERSON] у вказаний період. Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд виходить із того, що надані суду докази свідчать про наявність сталого та безпосереднього зв`язку відповідача [PERSON] зі спірним транспортним засобом. Зокрема, встановлено обставини, які вказують на фактичне користування автомобілем відповідачем [PERSON] , його участь у несенні витрат, пов`язаних з утриманням зазначеного активу, а також здійснення платежів, що за своїми характеристиками узгоджуються з оплатою витрат, пов`язаних з його експлуатацією. На переконання суду, така сукупність обставин є характерною для випадків використання механізмів формального оформлення майна на інших осіб з метою приховування фактичного зв`язку особи з відповідним Активом. Суд зазначає, що конструкція п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України та законодавча техніка викладення цього нормативного припису не дає підстав ототожнювати «набуття активу у власність особи, уповноваженої на виконання функцій держави» лише з ситуаціями, за яких така особа набуває певний актив у приватну власність. Відсутність конкретизації виду та типу власності набуття активів, орієнтує на те, що під набуттям активів у власність особи, уповноваженої на виконання функцій держави, слід розуміти як набуття їх у приватну власність, так і набуття у спільну (часткову або сумісну) власність або набуття права розпорядження відповідним Активом. Відтак, на переконання суду, сукупність наданих Позивачем доказів є більш переконливою порівняно з сукупністю доказів представників Відповідачів. Встановлені судом у справі факти у своїй сукупності узгоджуються з доводами Позивача та свідчать про наявність фактичного зв`язку спірного Активу з відповідачем [PERSON] . Отже, сукупність наданих доказів свідчить про те, що відповідач [PERSON] , хоч і не був безпосереднім власником Активу, однак набуття [PERSON] спірного транспортного засобу може розглядатись як таке, що здійснене за дорученням [PERSON] та свідчить про можливість вчинення ним щодо цього Активу дій, тотожних за змістом здійснення права розпорядження ним, що свідчить про набуття [PERSON] . Активу у спосіб, передбачений п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України. У той же час, суд не вбачає наявності зв`язку відповідача [PERSON] з Активом після набуття його відповідачкою [PERSON] , з огляду на таке. Суд зазначає, що Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про збереження у [PERSON] зв`язку зі спірним Активом після розірвання шлюбу між ним та [PERSON] . Так, шлюб між відповідачем [PERSON] і [PERSON] було розірвано 15.04.2025, що підтверджується актовим записом про розірвання шлюбу № 63 від 15.04.2025 (т. 5 а.с.19-20). 09.08.2025 на підставі договору дарування №НТХ753036 від 05.08.2025 між [PERSON] та її дочкою [PERSON] відбулась перереєстрація Активу на [PERSON] , яка є його власником дотепер - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (т. 3 а.с.31). При цьому доказів, які б підтверджували подальше фактичне користування, володіння чи інший зв`язок [PERSON] із цим Активом після розірвання шлюбу та укладення вказаного договору дарування, набуття такого Активу [PERSON] саме за дорученням [PERSON] . Позивачем суду не надано та матеріали справи доказів таких обставин не містять. Вказані твердження також підтверджуються наданими показаннями свідка [PERSON] , які Позивачем не спростовані. Отже, Позивачем не доведено наявності сукупності обставин, які б свідчили про (1) збереження такого зв`язку між [PERSON] та спірним Активом після його подальшого відчуження та перереєстрації права власності за [PERSON] , (2) факту набуття такого Активу [PERSON] саме за дорученням [PERSON] . Відтак, підстави для застосування щодо [PERSON] правових наслідків, передбачених статтею 291-292 ЦПК України, відсутні, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення у тому числі із [PERSON] вартості необґрунтованого Активу у розмірі 2 218 740 грн у дохід держави Україна задоволенню не підлягають. 6.4. Щодо набуття Активу за рахунок законних доходів Відповідно до ст. 291 ЦПК України суд визнає необґрунтованими активи, якщо на підставі поданих доказів не встановлено, що активи або грошові кошти, необхідні для придбання активів, щодо яких поданий позов про визнання їх необґрунтованими, були набуті за рахунок законних доходів. Як вже встановлено судом, [PERSON] прийняла оспорюваний Актив та відповідно набула його у власність 04.01.2021. З огляду на це, при вирішенні питання про обґрунтованість Активу, підлягає всебічному дослідженню фінансовий стан відповідачів за відповідний період, який передував придбанню [PERSON] спірного транспортного засобу, зокрема: обсяг та джерела їх законних доходів; наявність заощаджень, грошових активів і майна; доходи членів сім`ї та близьких осіб; відповідність витрат рівню задекларованих доходів. Лише після встановлення сукупності зазначених обставин є можливим висновок щодо наявності чи відсутності передбачених законом підстав для визнання активу необґрунтованим. Щодо майнового стану відповідача [PERSON] та членів його сім`ї Судом здійснено аналіз майнового стану відповідача [PERSON] та членів його сім`ї відповідно до поданих ним щорічних декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 та 2021 роки (далі - декларація) (т. 2 а.с.1-9, 10-15). Згідно з інформацією, вказаною в обох звітних періодах у відповідних деклараціях, до членів сім`ї [PERSON] належали: (1) дружина - [PERSON] , [INFO] ; (2) син - [PERSON] , [INFO] . Згідно з розділом 12 декларації за 2020 рік, станом на 31.12.2020, у [PERSON] та членів його сім`ї були наявні такі заощадження у вигляді грошових активів (т. 2 а.с.6): - [PERSON] - 6 000 USD. - [PERSON] - 10 000 EUR. - [PERSON] - (1) 10 000 USD та (2) 500 000,00 гривень. Офіційний курс НБУ станом на 31.12.2020 становив 28,2746 гривень за 1 долар США. Тобто наявні у [PERSON] грошові кошти у розмірі 10 000 USD еквівалентні 282 746 гривень. З урахуванням гривневих заощаджень, загальна сума її заощаджень була еквівалентна 782 746,00 гривень. При цьому, відповідно до розділу 12 декларації за 2021 рік, заощадження у вигляді грошових активів суб`єкта декларування та членів його сім`ї станом на 31.12.2021 складали: - [PERSON] - 6 000 USD; - [PERSON] - 10 000 EUR. Тобто розмір вказаних коштів не змінився, отже вони не використовувались при придбанні оспорюваного Активу. Відповідно, суд не враховує їх при розрахунку різниці між вартістю Активу та законними доходами суб`єкта декларування та членів його сім`ї. Судом встановлено, що у [PERSON] станом на 31.12.2021 грошові заощадження відсутні, а також наявне фінансове зобов`язання - кредит, отриманий 21.10.2021 у розмірі 739 000 грн (з яких у 2021 році було сплачено 62 000 грн та проценти 1 400 грн -у сумі 63 400 грн). У той же час, протягом 2021 року [PERSON] набула у власність два легкових автомобіля загальною вартістю 1 538 000 грн на дату набуття права: - Мazda CX-5, 2014 р.в., набутий 28.01.2021, вартістю 50 000 грн на дату набуття права; - Land Rover Range Rover Evoque, 2021 р.в., набутий 19.10.2021, вартістю 1 478 000 грн на дату набуття права. Судом встановлено загальний розмір доходів [PERSON] та членів його сім`ї за 2021 рік у сумі 1 909 121 грн: (1) заробітна плата [PERSON] - 235 915 грн; (2) дохід [PERSON] від відчуження рухомого майна - 86 460 грн; (3) дохід [PERSON] від підприємницької діяльності - 65 000 грн. (4) отриманий [PERSON] кредит - 739 000 грн. (5) наявні у [PERSON] станом на 31.12.2020 готівкові грошові кошти - 500 000,00 грн та 10 000 USD (еквівалентні 282 746 грн). Загальна сума її заощаджень була еквівалентна 782 746 грн. Згідно з банківськими виписками, наявними на відповідних оптичних дисках, судом було встановлено витрати [PERSON] та [PERSON] у вигляді товарів, робіт, послуг у період з 01.01.2021 по 31.12.2021 у загальному розмірі 488 791 грн: - витрати [PERSON] в АТ «А-Банк» - 56 310 грн; - витрати [PERSON] в АТ КБ «Приватбанк» - 212 922 грн; - витрати [PERSON] в АТ «Укрбудінвестбанк» - 304,98 грн; - витрати [PERSON] в АТ «Комінбанк» - 182,84 грн; - витрати [PERSON] в АТ КБ «Приватбанк» - 219 071,49 грн. Вказане підтверджується наданими Позивачем доказами (т. 2 а.с.173; т. 3 а.с.50), а також не заперечується представниками Відповідачів та не спростовується жодними доказами сторони Відповідачів. Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлений загальний розмір витрат [PERSON] та членів його сім`ї за 2021 рік, що в сумі становить 4 298 931 грн: (1) придбання [PERSON] транспортного засобу Мazda CX-5 - 50 000 грн; (2) придбання [PERSON] транспортного засобу Land Rover Range Rover Evoque - 1 478 000 грн; (3) придбання транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 200, 2020 р.в., д.н.з. [NUMBER] , VIN-код: [NUMBER] , - 2 218 740 грн (з огляду на встановлений в попередньому розділі цього рішення зв`язок [PERSON] з Активом); (4) розмір сплачених у звітному періоді коштів у рахунок основної суми боргу за позикою (кредитом) - 62 000 грн; (5) розмір сплачених у звітному періоді процентів за позикою (кредитом) - 1 400 грн. (6) витрати у вигляді товарів, робіт, послуг у період з 01.01.2021 по 31.12.2021 - 488 791 грн. Відтак, з урахуванням встановлення наявного у розумінні ст. 290 ЦПК України зв`язку відповідача [PERSON] з Активом, судом встановлена від`ємна різниця між законними доходами та видатками [PERSON] та членів його сім`ї у 2021 році, що становить 2 389 810 грн. Щодо майнового стану [PERSON] Натомість сторона Відповідачів стверджує, що спірний транспортний засіб набуто за законні доходи [PERSON] , закумульовані нею та її чоловіком за все життя. Судом встановлено, що відповідно до інформації, наданої Головним управлінням Пенсійного фонду у Вінницькій області, [PERSON] за період з 21.10.2020 по лютий 2021 року отримала пенсійних виплат на загальну суму 215 531,65 гривень (т. 2 а.с.72-77). Згідно з відомостями, наданими Головним управлінням ДПС у м. Києві, сукупний отриманий від податкових агентів дохід [PERSON] з 1999 по 2021 роки становить 82 551,14 гривень (т. 2 а.с.28-29). Вказані факти не спростовуються учасниками справи у поданих ними заявах по суті справи та у судовому засіданні. Дослідивши надані сторонами докази щодо доходів [PERSON] , суд дійшов до висновку, що сукупний обсяг отриманих останньою законних доходів за період з 1999 року і до набуття Активу не підтверджує наявності у [PERSON] фінансової можливості для придбання спірного транспортного засобу. На переконання суду, за таких обставин зазначені доходи об`єктивно не могли забезпечити придбання [PERSON] . Активу такої вартості. Посилання сторони відповідачів на наявність у [PERSON] неофіційних джерел доходу не підтверджуються жодними доказами - матеріали справи не містять будь-яких відомостей, які б свідчили про отримання нею додаткових грошових коштів у розмірах, співмірних із вартістю Активу. За таких обставин суд констатує, що доводи представників Відповідачів про наявність у [PERSON] неофіційних джерел доходу, достатніх коштів для придбання спірного транспортного засобу, базуються виключно на припущеннях та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Суд також критично оцінює доводи сторони відповідачів про те, що джерелом коштів для придбання спірного активу могли бути реалізовані нею дорогоцінності та колекційні монети, отримані [PERSON] у спадок від її померлого чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] (т. 5 а.с.24). Разом з тим матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт набуття [PERSON] у власність відповідних дорогоцінностей чи колекційних монет, їхню орієнтовну вартість, а також обставини їх подальшого відчуження. Зокрема, суду не надано доказів, які б свідчили про походження зазначеного майна, його зберігання, оцінку, передачу чи реалізацію, а також отримання [PERSON] грошових коштів від такого продажу. Виключно твердження сторони Відповідачів про можливість існування у [PERSON] відповідних цінностей без підтвердження їх набуття та подальшого продажу не можуть вважатися достатнім доказом наявності у неї відповідних фінансових ресурсів. Судом також досліджені копії розписок про надання [PERSON] позик: - 15.09.2008 - [PERSON] у розмірі 25 000 доларів США; - 28.04.2008 та 06.05.2008 - [PERSON] та [PERSON] у загальному розмірі 30 000 доларів США; Окрім того, судом також проаналізовано зміст копій відповідних судових документів, що стосуються невиконання зобов`язань боржниками [PERSON] (т. 5 а.с.25-40). Так, зі змісту копій ухвал Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від лютого 2009 року у справі № 2-2354/09 та ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2009 року у справі № 2-383/2009 вбачається (1) наявність спорів [PERSON] з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з невиконанням останніми боргових зобов`язань, а також (2) те, що провадження у вказаних справах було закрите у зв`язку з відмовою позивачем від позову з огляду на вирішення спору мировим шляхом. Разом з тим суд зазначає, що сам по собі зміст наданих ухвал не дає підстав для висновку про фактичне повернення грошових коштів або належне виконання боргових зобов`язань. Закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову з огляду на врегулювання спору між сторонами не свідчить саме по собі про погашення заборгованості чи фактичне отримання позивачем відповідних грошових коштів. Така процесуальна дія може бути зумовлена різними обставинами, зокрема досягненням сторонами домовленостей, які не обов`язково передбачають повернення коштів у повному обсязі або можуть передбачати інші способи врегулювання правовідносин. На переконання суду, вказані документи не можуть підтвердити твердження представників Відповідачів про (1) наявність у власності [PERSON] коштів, отриманих від реалізації відповідних дорогоцінностей та колекційних монет, (2) надання їх дочці - [PERSON] , для інвестування в її підприємницьку діяльність та надання останньою саме цих коштів в борг зазначеним вище особам, а також (3) подальше повернення [PERSON] вказаних коштів [PERSON] . Суд також критично оцінює доводи сторони відповідачів про те, що утримання сім`ї здійснювалося [PERSON] - чоловіком [PERSON] , у зв`язку з чим остання нібито мала можливість всі власні зароблені кошти акумулювати у заощадження у доларах США. Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували системне фінансове забезпечення сім`ї виключно за рахунок доходів [PERSON] . Зокрема, стороною Відповідачів не надано доказів отримання [PERSON] доходів у розмірах, які б дозволяли здійснювати його сім`ї значні заощадження, зберігання таких у готівковій формі, подальшу конвертацію або використання для придбання спірного Активу. Показань [PERSON] , наданих нею у якості свідка, недостатньо для встановлення такого факту за відсутності інших доказів. Суд також критично оцінює показання [PERSON] про те, що спірний Актив був придбаний виключно за наявні у неї готівкові кошти, розмір яких на той час становив 70 000 доларів США. Як встановлено судом, станом на 04.01.2021 офіційний курс Національного банку України долара США щодо гривні становив 28,2746 грн за 1 долар США. За таких умов еквівалент наявних у [PERSON] коштів становить 1 979 222 грн. Водночас, нібито сплачена [PERSON] вартість спірного Активу становить 2 218 740 грн, що перевищує зазначену суму. Відповідно, вказаний [PERSON] розмір наявних у неї грошових коштів є недостатнім для придбання Активу, та таким чином її показання щодо придбання нею особисто спірного автомобіля та виключно за її кошти не підтверджуються. Суд також враховує, що з аналізу офіційних курсів долара США у періоди, що передували 04.01.2021, вбачається неможливість придбання спірного Активу виключно за рахунок наявних у [PERSON] коштів, оскільки будь-якому випадку гривневий еквівалент цієї суми був меншим за вартість Активу. Відтак, вказані [PERSON] твердження не узгоджуються з встановленими у справі обставинами та наявними доказами й не підтверджують можливість придбання спірного Активу виключно за рахунок неявних у неї власних коштів у розмірі 70 000 доларів США, що зберігались у готівкові формі. З огляду на вказане, суд дійшов висновку про недоведення існування у [PERSON] грошових коштів, а також доходів, отриманих із законних джерел, у розмірах, співмірних із вартістю спірного Активу. 6.5. Відповідність заявленого Позивачем об`єкта ознакам активу у розумінні ч. 2 ст. 290 ЦПК України в контексті різниці між його вартістю і законними доходами особи Відповідно до вимог ч. 2 ст. 290 ЦПК України суду слід з`ясувати, чи пред`явлений позов до активів, набутих після дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо конфіскації незаконних активів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і покарання за набуття таких активів», якщо різниця між їх вартістю і законними доходами особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у сімсот п`ятдесят і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день набрання чинності зазначеним Законом, але не перевищує межу, встановлену статтею 368-5 Кримінального кодексу України. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо конфіскації незаконних активів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і покарання за набуття таких активів» № 263-IX набрав чинності 28.11.2019. Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01.07.2019 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 2 007,00 грн. Тобто, відповідно до положень частини 2 статті 290 ЦПК України, позов може бути пред`явлений щодо активів, (1) набутих після 28.11.2019 та (2) різниця між вартістю яких і законними доходами особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування перевищує 1 505 250 грн (2 007,00 х 750 = 1 505 250 грн), але не перевищує межу, встановлену статтею 368-5 Кримінального кодексу України. Судом було встановлено, що Актив був набутий у 2021 році, отже, щодо нього може бути пред`явлений позов про визнання активів необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави. Водночас, кримінальна відповідальність за ст. 368-5 КК України встановлена за набуття особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, активів, вартість яких більше ніж на 3 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб перевищує її законні доходи (станом на дату пред`явлення позову). Відповідно до положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2025 році складав 3028 гривень. Отже, в порядку цивільного судочинства підлягає розгляду спір щодо активів, різниця між вартістю яких та законними доходами особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, перебуває в межах діапазону від 1 505 250 грн (750 х 2007 грн) до 9 084 000 грн (3 000 х 3 028 грн). Судом установлено, що [PERSON] , будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави, набув Актив вартістю 2 218 740,00 грн. Вирішуючи питання щодо розміру законного доходу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, саме в розумінні глави 12 ЦПК України, суд враховує доходи суб`єкта декларування та членів його сім`ї, тобто [PERSON] та його дружини - [PERSON] , які були правомірно отримані ними із законних джерел, зокрема визначених п. п. 7, 8 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції». Судом були встановлені законні доходи членів сім`ї [PERSON] , зокрема його дружини - [PERSON] (наявності доходів у сина [PERSON] не встановлено), отримані ними станом на час набуття спірного Активу, у розмірі - 1 909 121 грн, а також видатки за відповідний період - 4 298 931 грн. Отже, різниця (2 389 810 грн) між розміром витрат (4 298 931 грн), серед яких є зокрема витрати на придбання оспорюваного Активу, та законними доходами особи, уповноваженої на виконання функцій держави та членів його сім`ї (1 909 121 грн), перебуває в межах діапазону від 1 505 250 грн до 9 084 000 грн, тому позов обґрунтовано розглядається в порядку цивільного судочинства. VIІ. Висновки суду по суті позовних вимог Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, дійшов висновку про те, що сукупність доказів Позивача є більш переконливою порівняно з сукупністю доказів сторони Відповідачів. За результатами судового розгляду у цій справі, шляхом співставлення доказів сторін, суд встановив зв`язок спірного Активу із особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, - [PERSON] , констатуючи (1) набуття [PERSON] . Активу за дорученням [PERSON] та (2) можливість вчинення ним щодо Активу дій, тотожних за змістом здійснення права розпорядження ним, що свідчить про набуття [PERSON] . Активу у спосіб, передбачений п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України. Також судом встановлено, що різниця між вартістю таких активів та законними доходами особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування - [PERSON] , та членів його сім`ї, перебуває у межах, визначених ч. 2 ст. 290 ЦПК України. Відповідно ч. 1 ст. 291 ЦПК України, суд визнає необґрунтованими активи, якщо судом на підставі поданих доказів не встановлено, що активи або грошові кошти, необхідні для придбання активів, щодо яких поданий позов про визнання їх необґрунтованими, були набуті за рахунок законних доходів. З огляду на вказане, суд дійшов висновку про необґрунтованість Активу - транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 200, 2020 року випуску, VIN-код: [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , як набутого [PERSON] за дорученням [PERSON] , який міг вчиняти щодо Активу дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ним, - тобто у спосіб, передбачений п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України. Згідно з положеннями ч. 1, 3 ст. 292 ЦПК України, активи, визнані судом відповідно до ст. 291 цього Кодексу необґрунтованими, стягуються в дохід держави. У разі неможливості звернення стягнення на активи, визнані необґрунтованими, на відповідача покладається обов`язок сплатити вартість таких активів або стягнення звертається на інші активи відповідача, які відповідають вартості необґрунтованих активів. У той же час, судом встановлена недоведеність Позивачем наявність сукупності обставин, які б свідчили про (1) збереження такого зв`язку між [PERSON] та спірним Активом після розірвання шлюбу із [PERSON] , та після подальшого відчуження Активу й перереєстрації його за [PERSON] , (2) факту набуття такого Активу [PERSON] саме за дорученням [PERSON] . Відтак, суд дійшов висновку, що в частині стягнення вартості Активу з [PERSON] , яка дотепер є власником Активу, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Позивач просив стягнути вартість визнаного судом необґрунтованого Активу з [PERSON] та [PERSON] . З огляду на вказаний вище висновок суду, в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Таким чином, відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст. 292 ЦПК України вартість визнаного судом відповідно до ст. 291 ЦПК України необґрунтованим активу - транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 200, VIN-код: [NUMBER] , у розмірі 2 218 740 грн підлягає стягненню в дохід держави з [PERSON] . VIІІ. Заходи забезпечення позову Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання про те, чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (п. 8 ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 02.09.2025 у справі №991/8859/25 (провадження 2-з/991/32/25) задоволено заяву прокурора про забезпечення позову та накладено арешт на актив, який є предметом спору, а саме на транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER 200, VIN-код: [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві власності. Порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову врегульовано нормами ст. 158 ЦПК України, відповідно до яких суд, зокрема з власної ініціативи, може скасувати заходи забезпечення позову. Вказаний арешт був накладений судом на майно, що належить [PERSON] , з урахуванням (1) вказаного прокурором у заяві про забезпечення позову предмету майбутнього позову - визнання необґрунтованим та стягнення у дохід держави належного [PERSON] зазначеного вище Активу, (2) необхідності дослідження всіх обставин набуття [PERSON] , в інтересах та за дорученням [PERSON] , Активу, (3) ризику відчуження Активу, а також (4) висновку суду про те, що у разі доведеності позову, цей актив може бути визнаний необґрунтованим і стягнутий в дохід держави, а (4) невжиття заходів забезпечення позову може призвести до унеможливлення виконання рішення суду (у разі задоволення позовної заяви). Натомість, як вбачається, позов пред`явлено про визнання необґрунтованим активу та стягнення його вартості в дохід держави. Відтак, з огляду на прийняте рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення вартості Активу з [PERSON] , у власності якої він перебуває натепер, на переконання суду, заходи забезпечення позову підлягають скасуванню. ІХ. Щодо розподілу судових витрат Одним з питань, які вирішує суд під час ухвалення рішення, є розподіл між сторонами судових витрат (ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до п. 17 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави судовий збір не справляється. Оскільки позовні вимоги у даній справі не є об`єктом справляння судового збору, судовий збір не може бути покладений на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, сторонами не заявлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial