Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Позивач через систему "Електронний суд" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 11.06.2025 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] був укладений договір про надання грошових коштів у кредит № 8505640625. Вказує, що договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Зазначає, що за умовами договору позикодавець зобов`язався надати позичальнику позику у розмірі 8000 гривень шляхом перерахунку на поточний рахунок відповідача на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник - повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково, сплатити проценти за користування позикою. Стверджує, що позикодавець свої зобов`язання відповідно до умов договору позики виконав в повному обсязі та надав відповідачці грошові кошти у розмірі 8000 грн, однак [PERSON] свої зобов`язання за умовами договору позики належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив, внаслідок чого станом на день подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем, з урахуванням сплачених ним сум, складає 18713,60 грн, з яких: 8000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 10713,60 грн - заборгованість за процентами. Враховуючи вищенаведене, просить стягнути з [PERSON] на користь позивача вказану заборгованість та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Крім того, у позовній заяві позивач зазначає, що витрати на правничу допомогу, які позивач очікує понести у справі, становлять 5000 грн та повідомляє, що після ухвалення рішення позивач подасть до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення у справі про відшкодування вказаних витрат з підтвердженням їх розміру. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 17.02.2026 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та за клопотанням представника позивача витребувано в АТ "Райффайзен банк" інформацію (документи), а саме: - чи належить (належала раніше) платіжна картка за номером [NUMBER] - [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; - відомості про повний номер карти: [NUMBER] , на яку було здійснено зарахування переказу через систему інтернет-еквайрингу EasyPay від 11.06.2025 16:48:38 у розмірі 8000,00 грн (призначення платежу: «кредитні кошти від ТОВ "Іннова Фінанс" MasterСard [NUMBER] , [NUMBER]»); - інформацію про рух коштів (виписку) по картковому рахунку № [NUMBER] за період з 11.06.2025 р. по 14.06.2025 року (тобто з дня укладення договору про надання грошових коштів у позику № 8505640626 від 11.06.2025 року та отримання кредитних коштів від позивача). 17.02.2026 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому остання заперечує щодо задоволення позову, просить відмовити у його задоволенні, мотивуючи тим, що позивач, посилаючись на правила надання споживчих кредитів, не підтвердив, що саме з цими правилами ознайомлювався відповідач, укладаючи договір. Позивачем не надано детального розрахунку заборгованості та первинних бухгалтерських документів щодо нарахування відсотків, враховуючи часткове погашення відповідачем боргу. Крім того, зазначає, що в період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК України. Також нею заперечується сума витрат на правничу допомогу, заявлена позивачем. Представник позивача 25.02.2026 року подав відповідь на відзив, в якому зазначено, що [PERSON] під час укладення договору № 8505640625 від 11.06.2025 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. При реєстрації та входу в особистий кабінет відповідачем було використано фінансовий номер телефону [NUMBER] та адресу електронної пошти - [INFO] Саме на цей номер телефону - [NUMBER] - був відправлений та доставлений одноразовий ідентифікатор (6524), яким був підписаний договір про надання грошових коштів у позику № 8505640625 від 11.06.2025 р. Квитанція EasyPay до платіжної інструкції №20250-1354-226002697 (ID платежу: 1621911605) про перерахування коштів від 11.06.2025 р., долучена Позивачем, є достовірним доказом, оскільки містить усі необхідні реквізити, а саме: номер, дату здійснення операції, суму видачі коштів, призначення платежу із зазначенням фінансового номеру [PERSON] та скороченого рахунку отримувача, - і не може не враховуватись до уваги судом лише через наявність суб`єктивних заперечень зі сторони відповідача. Стосовно відсутності деталізованого розрахунку заборгованості, зазначає, що призначення розрахунку - це фактично актуалізована вибірка інформації про стан заборгованості за договором про надання грошових коштів у позику № 8505640625 від 11.06.2025 р. після проведення необхідного розрахунку відповідно до процентної ставки за умовами договору та кількості днів прострочення виконання зобов`язання станом на дату підготовки позовної заяви включно. Також зазначає, що сторона відповідача мала право надати свій розрахунок заборгованості для обґрунтування своїх заперечень. Стосовно заперечень сторони відповідача щодо нарахованих процентів в рамках договору зазначає, що сума кредиту (загальний розмір) складає 8 000 гривень. Строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів. Стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього договору У випадку невиконання позичальником умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для позичальника здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших позичальників, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. Загальна сума заборгованості складає: 8 000,00 (тіло кредиту) + 10 713,60 (проценти) = 18 713,60 грн, тобто нарахування відсотків за ст. 625 ЦК України не проводилось. Також зазначає, що оскільки укладення договору не є актом примусових дій з боку товариства, а тільки добровільною згодою між позичальником та кредитодавцем, відтак - якщо [PERSON] , як свідома дієздатна особа, станом на 11.06.2025 р., вважав умови кредитування договором про надання грошових коштів у позику № 8505640625 від 11.06.2025 р. неправомірними, він міг відмовитись від підписання договору та подальшого отримання від ТОВ «Іннова Нова» кредитних коштів. Зауважує, що сторона відповідача не заперечує укладення договору між позичальником та кредитодавцем про надання грошових коштів у позику. Сторони у судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, місце та час розгляду справи, заявили клопотання про розгляд справи без їх участі. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладеного між сторонами договору. Судом встановлено, що 11.06.2025 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] був укладений договір надання грошових коштів у кредит № 8505640625, що підписаний останнім електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 6524 (а.с. 46-57). Положеннями п. 2.1 договору встановлено, що укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через веб-сайт. Ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в особистий кабінет, в порядку передбаченому договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», у тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Позичальника, вказаний позичальником при вході та/або протягом періоду обслуговування в Товаристві. У п.п. 2.3, 2.5 договору визначені основні умови кредитування, а саме: сума кредиту (загальний розмір) складає 8000 грн; тип кредиту - кредит; строк кредиту (строк дії договору) - 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Згідно з п. 2.6.1 договору стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5 цього договору (360 днів), та становить: - 1 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього договору, в цей період можливе використання позичальником права користування кредитом за зниженою процентною ставкою; - 0,87 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період, починаючи з 181 календарного дня з дати укладення договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Знижена процентна ставка становить 0,3 % в день та застосовується за умов, передбачених п.2.6.2 договору. Відповідно до п.п. 2.9, 2.9.1, 2.10, 2.10.1 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом - 3195,29%. Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом - 36128 грн. Положеннями п. 3.1, п. 3.2 договору передбачено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки [NUMBER] . Дата надання кредиту - 11.06.2025 року або наступний за ним календарний день. Відповідно до п. 4.1 договору проценти, що нараховуються за цим договором, є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Згідно з п. 6.1 договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться відповідно до Графіка платежів, крім випадку, визначеного в п.6.3 Договору. Зі змістом п. 6.4 договору у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом, щонайменше на один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту (у тому числі і всіх платежів, передбачених цим Договором), строк виплати якого ще не настав, у повному обсязі. У п. 7.6 договору зазначено, що нарахування процентів за користування кредитом в ІКС Товариства відбувається щоденно, починаючи з першого дня надання кредиту до останнього дня надання коштів в кредит за цим договором. З інформації АТ «Райффайзен банк» від 27.02.2026 року, наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів, до якої долучено виписку по рахунку, вбачається, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в АТ «Райффайзен банк» емітовано картку [NUMBER] , на яку 11.06.2025 року надійшли кошти в сумі 8000 грн (а.с. 126, 127). З розрахунку позивача вбачається, що станом на 24.12.2025 року заборгованість [PERSON] за договором № 8505640625 від 11.06.2025 року, з врахуванням сплачених сум, становить 18713,60 грн, з яких: 8000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 10713,60 грн - заборгованість за процентами (а.с. 37- 40). За правилами ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Вимогами ст. 639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Положеннями ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» унормовано, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Правилами ч. 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» закріплено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. За змістом ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Правилами ч. 1 ст. 1054 ЦК України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК України визначає. За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст.530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У справі, яка розглядається, договір надання грошових коштів у кредит № 8505640625 від 11.06.2025 року укладено сторонами в електронному вигляді та підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». [PERSON] під час укладення договору пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. При реєстрації та входу в особистий кабінет відповідачем було використано фінансовий номер телефону [NUMBER] та адресу електронної пошти - [INFO] Саме на цей номер телефону - [NUMBER] - був відправлений та доставлений одноразовий ідентифікатор (6524), яким був підписаний договір про надання грошових коштів у позику № 8505640625 від 11.06.2025 року (а.с. 59). Відповідач не надав жодного належного і допустимого доказу для спростування факту укладення спірного кредитного договору в електронному виді та накладення на нього будь якого іншого підпису. При цьому, відповідно частини першої статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Факт надання кредитних коштів кредитодавцем в сумі 8000 грн відповідачу знайшов своє підтвердження у матеріалах справи, зокрема, у виписці по рахунку, наданій АТ «Райффайзен банк». Відповідачем також частково було сплачено кошти за вищевказаним договором в розмірі 4320 грн, що не заперечується ним, та підтверджує факт укладення договору між сторонами та отримання коштів. Щодо процентів за користування кредитними коштами, то сторонами в договорі (п. 2.6.1, п.2.6.2 договору) погоджено їх розмір та нарахування саме за користування кредитними коштами. Відповідач був належним чином проінформований про умови укладеного договору, враховуючи підписання ним, крім договору про надання грошових коштів у кредит, ще й графіка платежів до договору (а.с. 57 на звороті, 58). Доказів виконання умов кредитного договору та повернення коштів в повній мірі відповідач не надав. Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу повністю не повернуті, нараховані в межах строку кредитування проценти в повному обсязі не сплачені, кредитодавець вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та сплати нарахованих процентів. Поданий позивачем розрахунок відповідає умовам укладеного між сторонами договору. Таким чином, суд, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що позов в частині стягнення тіла кредиту - 8000 грн та відсотків - 10713,60 грн, на загальну суму 18713,60 грн, за договором надання грошових коштів у кредит № 8505640625 від 11.06.2025 року підлягає задоволенню повністю. Згідно зі ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає до задоволення повністю, тому судові витрати, понесені позивачем зі сплати судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача, в розмірі 2422 грн 40 коп.

Outcome: approved