Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

18.02.2026 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 18.05.2013 року уклала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюб носить формальний характер, його збереження суперечить їхнім інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей, оскільки вони не ведуть спільне господарство, припинили шлюбні відносини, їх примирення неможливе. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 19.02.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, а також порядок подачі відзиву, відповіді на відзив, доказів і клопотань. Відповідачу було направлено копію позовної заяви з доданими до неї документами та запропоновано подати відзив і докази, однак у визначений судом строк такі документи суду не подані. Судові повідомлення про місце, день та час розгляду справи надсилалися відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання, на підтвердження чого наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення. Відзиву на позов відповідач не подав. Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи. Сторонами не подано будь-яких інших заяв по суті спору, клопотань тощо. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 18.05.2013 року у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Кривоозерського районного управління юстиції у Миколаївській області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 18.05.2013 року. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх неповнолітніх дітей, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. При цьому позивачці після розірвання шлюбу слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені та документально підтвердженні судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 331 грн. 20 к.

Outcome: approved