Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» (далі позивач) звернулося до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] (далі відповідач), обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 18.12.2019 між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОТП БАНК» (далі - АТ «ОТП БАНК», Банк, Первісний кредитор) та [PERSON] (далі - Позичальник, Боржник, Відповідач) укладено кредитний договір № 2028052405 відповідно до якого Банк зобов`язався надати Позичальнику споживчий кредит, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом, інші Платежі, визначені даним кредитним договором. АТ «ОТП БАНК» на виконання умов договору передав грошові кошти, тоді як відповідач у порушення взятих на себе зобов`язань належним чином умови договору не виконував. 20.08.2021 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» (далі ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №20/08/21, згідно якого АТ «ОТП БАНК» відступив на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» права вимоги за Кредитним договором № 2028052405 від 18.12.2019 року, продукт (POS), укладеним між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] разом з усіма додатками до нього, сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС») документально підтверджена та становить 5158,55грн., із яких: заборгованість по тілу кредиту: 4498,05грн. заборгованість по відсотках: 0,74грн.; заборгованість по комісії: 659,76грн.; заборгованість по пені: 0,00 грн. Наведене стало підставою звернення до суду із даним позовом. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. 22.12.2025 ухвалою суду було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено до розгляду по суті. Задоволено клопотання позивача та витребувано у АТ "ОТП БАНК" розрахунок заборгованості та виписку про рух коштів по рахунках [PERSON] за кредитним договором №2028052405 від 18.12.2019, у Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» оригінали чи належним чином засвідчені копії документів, а саме: Кредитного договору №2028052405 від 18.12.2019 укладеного з [PERSON] , Паспорт споживчого кредитування, який надається споживачу до кредитного договору, Анкету-Заява на отримання кредиту. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін не надала, також не надала зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу у його відсутність, не заперечував щодо заочного вирішення справи. Відповідач, будучи повідомленим у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, судовий виклик повернуто до суду із відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою». За змістом Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, ч.2, 4, 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України, у разі якщо судове повідомлення направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною чи встановленою судом інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, і повернуто відділом поштового зв`язку з посиланням на відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, відмовою адресата від одержання, тощо, то вважається що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. За таких обставин, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим. Ураховуючи письмову згоду позивача на заочний розгляд справи, з урахуванням положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив 18.12.2019 [PERSON] виявив намір на отримання кредиту, звернувшись із Анкетою-заявою відповідного змісту, зазначивши суму бажаного кредиту та строк кредитування (а.с.10). Інформація про умови кредитування була надана позичальнику у Паспорті споживчого кредиту (а.с.9). 18.12.2019 між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2028052405, відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник отримати на наступних умовах: 5108 гривень 00 коп. на придбання Товару; загальний розмір Кредиту: цільове використання 5498 гривень 00 коп.; 390 гривень 00 коп. на сплату Додаткових послуг Банку, а саме: послуга: «СМС+Довідка»; дата остаточного повернення Кредиту «18» липня 2020 року; строк, на який надається Кредит - визначено Графіком Платежів Позичальником; комісія за управління Кредитом щомісячно, у розмірі 3 % від суми Кредиту; передоплата Позичальника 890.00 гривень. Згідно умов п. 1.2. договору протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом використовується фіксована процентна ставка у розмірі 0,01 % річних. Повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати Позичальником Ануїтетних Платежів на Рахунок погашення Боргових зобов`язань, реквізити якого визначені у Додатку № 1 до Кредитного договору (п. 1.3. Кредитного договору). Згідно Додатку №1 передбачено орієнтований графік платежів за договором, що узгоджено сторонами на період з 18.12.2019 по 18.07.2020 (зворотна сторона а.с.9). Зі змісту Специфікації до Кредитного договору (а.с.11) встановлено, що АТ «ОТП Банк» прийнято позитивне рішення щодо можливості надати позичальнику грошові кошти в сумі 5 108.00 грн., сума початкового внеску: 890.00 грн., а всього 5 998,00 грн. Відповідно до видаткової накладної № КП000069182 від 18 грудня 2019 (а.с.11 на звороті) [PERSON] було перераховано готівку за товар Смартфон Honor 8Х Blue вартість 5 998, 00 грн., що також підтверджується рахунком на оплату (а.с.12). Факт руху грошових коштів на рахунках відповідача у АТ «ОТП БАНК» підтверджується Випискою за особовими рахунками (а.с. 54, 55) та меморіальним ордером (а.с.64), що були надані на виконання вимог ухвали суду від 22.12.2025. Виписка по рахунку згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 № 578/5, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі. 20.08.2021 між АТ «ОТП БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» був укладений Договір факторингу №20/08/21, згідно якого АТ «ОТП БАНК» відступив на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» права вимоги за Кредитними договорами. Згідно Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу від 20.08.2021позивач набув права вимоги за Договором № 2028052405 від 18.12.2019 року, продукт (POS), укладеним між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] в розмірі 5158,55 грн., із яких: заборгованість по тілу кредиту: 4498,05грн.; заборгованість по відсотках: 0,74 грн.; заборгованість по комісії: 659,76грн.; заборгованість по пені: 0,00 грн. 23.06.2025 ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» в адресу [PERSON] направлено вимогу про погашення кредитної заборгованості в розмірі в розмірі 5158,55 грн., яка залишена без належного реагування (а.с.23). Частиною першою та третьою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України). Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15, за якою «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Встановлені судом обставини, які перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що внаслідок укладення Договору факторингу від 20.08.2021 ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача. Надані на підтвердження вказаних обставин докази відповідають вимогам щодо належності та допустимості, договір є дійсним, а відповідачем вказаних обставин не спростовано та іншого не доведено, як і не надано доказів сплати грошових коштів за кредитним договором первісному кредитору, що не позбавляє його обов`язку погашення заборгованості за взятими на себе зобов`язаннями. Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Судом встановлено, що 18.12.2029 відповідач підписав анкету - заяву на отримання кредиту та кредитний договір, який є предметом цього судового розгляду, особистим підписом з метою засвідчення дій згідно з договором, відтак було дотримано презумпцію правомірності договору, отож права, набуті за ними сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення такого договору, підлягають виконанню. На спростування вказаних обставин відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, тоді як надані позивачем до позову докази відповідають вимогам щодо їх належності та допустимості. Згідно з вимогами статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із статтями 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Приписами абзацу другого частин першої статті 1048 ЦК України визначено, що нарахування процентів може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень частин першої та другої статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, про що визначено в статті 209 ЦПК України. Зі статті 213 ЦПК України слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами. Водночас суд враховує, що якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами перед судом, що ним не було зроблено. Суд звертає увагу, що відповідач повідомлявся в установленому порядку про розгляд цивільної справи, але жодним чином не висловив своєї позиції за вимогами до нього позивача про стягнення кредитної заборгованості, не заперечив наявної заборгованості, укладення ним відповідних договорів, отримання кредитних коштів, розміру нарахованої заборгованості. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що вина відповідача щодо порушення умов виконання зобов`язань є доведеною зібраними та дослідженими судом доказами, що додані до матеріалів справи, а тому право позивача є порушеним та підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором від 18.12.2019 у заявленому позивачем розмірі у розмірі 5158,55 грн., оскільки усі умови передбачені у договорі, а тому суд з урахуванням встановлених обставин справи, вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі. Розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина друга статті 141 ЦПК України). При зверненні з позовом до суду, позивачем сплачено судовий збір згідно платіжної інструкції 02.12.2025 (а.с. 1) в сумі 2 422,40 грн., який у зв`язку із задоволенням позову підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Окрім того, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: договір № 43453613/1 про надання правової допомоги від 25.08.2025 (а.с.33-35); додаткову угоду №2028052405 від 25.08.2025; Акт про підтвердження факту надання правничої допомоги від 14.11.2025; детальний опис робіт (наданих послуг) необхідних для надання правничої (правової) допомоги на суму 3 000 грн. Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Згідно ч. 2-5 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд, враховуючи складність справи, виконану адвокатом роботу, принципи співмірності та розумності судових витрат, реальності адвокатських витрат, а також те, що відповідач не оспорює розмір витрат на правничу допомогу, вважає, що по даній справі витрати на правничу допомогу є обґрунтованими і пропорційними до предмета спору, у заявленому позивачем розмірі 3 000,00 грн., які з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved