Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

23.03.2026 року [PERSON] звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із заявою про встановлення факту смерті його матері, громадянки України, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в смт. Горностаївка Каховського району Херсонської області, Україна. В заяві зазначено, що [INFO] померла матір заявника [PERSON] , [INFO] , яка перебувала на тимчасово окупованій частині території України, а саме у смт. Горностаївка Каховського району Херсонської області, у зв`язку з чим відсутня можливість для належного оформлення медичних документів та отримання довідки про смерть у відповідності до чинного законодавства України. Таким чином, заявник не може в інший спосіб, окрім судового порядку, встановити факт смерті матері, який необхідний йому для реалізації в майбутньому своїх прав. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2026 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. 23.03.2026 року матеріали справи передані на розгляд судді. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 23 березня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду на 23 березня 2026 року на 17 год. 00 хв. 23 березня 2026 року представниця [PERSON] - адвокат Островська О.В., подала до суду заяву, в якій вимоги заяви підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, розгляд заяви просить проводити без її з заявником участі. Миколаївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України повідомлений належним чином про дату час та місце слухання справи, в судове засідання представника не направив, про наявність поважних причин, які перешкоджають явці, суду не повідомив. Відповідно до ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні заяви необхідно відмовити з наступних підстав. Зі змісту ст. 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] є матір`ю заявника [PERSON] [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 18.03.2026 року Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, актовий запис №1208. Відповідно до довідки №4801-5003835810 від 06.10.2025 року [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року №376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» визначено перелік тимчасово окупованих російською федерацією територій, до якого з 24.02.2022 року входить вся територія Каховського району Херсонської області. Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть). Між тим, в даному випадку в підтвердження факту смерті своєї матері заявник не надає належних доказів, які можуть підтвердити смерть [PERSON] та з яких можна достеменно встановити причину смерті останньої, місце смерті (адреса), місце поховання та ін. Суд не може прийняти до уваги надане заявником зображення "довідки", так як з неї наможливо встановити ні особу ні орган, які таку видали. Інші документи в матеріалах справи відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed