Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: [PERSON] , про усунення перешкод у користуванні спадковим майном. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 23 травня 1980 року між його батьками [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб Броварським міським відділом ЗАГС Київської області (Відділом державної реєстрації актів реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області), актовий запис №165. Вказаний вище шлюб було розірвано рішенням Згурівського районного суду Київської області від 21.11.2005 № 2-385, актовий запис про розірвання шлюбу № 63 від 09.12.2005, що підтверджується Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 13.05.2014 № 00013866209, від 13.10.2023 № 00041834538 та Свідоцтвом про розірвання шлюбу від 09.12.2005 серія [NUMBER] . [INFO] мати позивача, [PERSON] померла, про що виконавчим комітетом Войтівської сільської ради Згурівського району Київської області зроблено актовий запис № 18 від від 09.06 2015, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.06.2015 серія [NUMBER] . Батько позивача - [PERSON] помер [INFO] , про що Березанським відділом державно реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції зроблено актовий запис № 97 від 27.03.2023, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 08.06.2023 серія [NUMBER] . Як вказує позивач, після смерті батька він дізнався, що під час перебування його батька у шлюбі з його матір`ю за договором купівлі-продажу від 24.03.2003, зареєстрованим за № 831 Березанською державною нотаріальною конторою, було придбано нежитлову будівлю (приміщення магазину «Стимул») загальною площею 56,20 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності на цю нежитлову будівлю було оформлено і зареєстровано на ім`я батька позивача - [PERSON] . Позивач підкреслює, що після розірвання шлюбу з його матір`ю його батько без відома та без згоди його матері здійснив реконструкцію вказаної вище нежитлової будівлі, а саме, до нежитлової будівлі загальною площею 56,20 кв.м. прибудував ще одне нежиле приміщення та гараж, добудував ще один поверх, як наслідок, загальна площа нежитлової будівлі збільшилася до 345,00 кв.м., з яких житлова площа - 25,60 кв.м. розташована на другому поверсі цієї будівлі, а на першому поверсі розташовано нежитлові приміщення, зокрема, приміщення магазину, в яких на дату подання цього позову [PERSON] розміщено магазин текстилю «Скарбничка», а [PERSON] магазин взуття. Вказана вище реконструкція була завершена у 2008 році, а 21.02.2009 за батьком позивача було зареєстровано право власності на вказаний об`єкт нерухомості як на домоволодіння, з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності загальною площею 345,00 кв.м. (до складу якого входить нежитлова будівля загальною площею 56,20 кв.м.), на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Березанської міської ради від 21.02.2009 № б/н. В позові [PERSON] вказує, що він є єдиним спадкоємцем своєї матері за законом, інших спадкоємців у його матері не було, заповіт вона не складала. Спадкоємцями його батька, які прийняли спадщину у встановленому законом порядку, є позивач та його друга дружина - [PERSON] , заповіт батько позивача не складав. Після смерті матері позивача державним нотаріусом Згурівської районної державної нотаріальної контори Київської області була заведена спадкова справа № 178/2015 від 14.07.2015, на підставі заяви останнього. Після смерті батька позивача державним нотаріусом Березанської нотаріальної контори Київської області заведена спадкова справа № 133/2023 від 01.09.2023, на підставі заяви останнього. Також позивач зазначає, що інший спадкоємець його батька, його друга дружина [PERSON] , подала позов до Березанського міського суду Київської області (справа №356/730/23), в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності, розташованого по [ADDRESS] , тому на підставі пункту 4.13 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595, державний нотаріус Березанської державної нотаріальної контори Київської області зупинила видачу свідоцтв про право на спадщину на вказане майно, що унеможливлює отримання позивачем такого свідоцтва та оформлення його прав на спадщину його батька. Постановою державного нотаріуса Згурівської районної державної нотаріальної контори Київської області від 03.11.2023 позивачу було відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії як видача свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку у праві власності на нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS] , оскільки у спадковій справі відсутні документи, що підтверджують право власності його померлої матері на вказане майно, тому [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно своїх батьків, яка ухвалою Березанського міського суду Київської області від 07.12.2023 прийнята до спільного розгляду з позовом [PERSON] . Позивач з посиланням на норми законодавства вказує, що чинним цивільним законодавством України передбачено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, з моменту її прийняття виникають такі майнові (речові) права як право володіння та право користування спадковим майном, а право розпорядження нерухомим спадковим майном виникає в нього з моменту державної реєстрацій цього майна. Зазначене свідчить, як підкреслює [PERSON] , що закон визнає за ним, як спадкоємцем його померлих батьків (а особливо, як спадкоємця його померлого батька, на якого було оформлено спадкове нерухоме майно), який прийняв у спадщину нерухоме майно, до здійснення державної реєстрації права власності на нього, таких речових прав (правомочностей) як право володіння та право користування домоволодінням з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності за адресою: [ADDRESS] , в тому числі, нежитловими приміщеннями магазину, розташованими на першому поверсі цього будинку, а також наявність майнового (речового) інтересу, який визначено Конституційним судом України як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного права і прямо не опосередкованим у суб`єктивному праві простим легітимним дозволом (рішення Конституційного Суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004). Однак, позивач вказує, що скористатися належними йому речовими правами на успадковане ним нерухоме майно, а саме, правом користування нежитловими приміщеннями магазину, що розташовані на першому поверсі домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності за адресою: [ADDRESS] , він позбавлений можливості через перешкоди з боку відповідачів, які заволоділи цими приміщеннями та здійснюють в них підприємницьку діяльність - [PERSON] розмістила магазин текстилю « [INFO] », а [PERSON] - магазин взуття. При цьому, правова підстава використання [PERSON] та [PERSON] нежитлових приміщень магазину на першому поверсі будинку за адресою: [ADDRESS] , позивачу невідома. Відповідачі фактично, відмовилися надати [PERSON] документи, які підтверджують правомірність користування ними цими приміщеннями (договір оренди, найму тощо) для здійснення в них підприємницької діяльності. За вказаних вище обставин позивач вважає, що [PERSON] та [PERSON] безпідставно користуються належним йому спадковим майном і тим самим позбавляють його, як спадкоємця, якому це нерухоме майно належить, можливості користуватися ним. Позивач зауважує, що його звернення звільнити приміщення на першому поверсі будинку за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] проігнорували та на дату подання цього позову продовжують ними користуватися для розміщення об`єктів торгівлі. Як вказано в позові, [PERSON] невідомо чи укладав його померлий батько договір оренди, найму тощо з відповідачами, а оскільки його батько припинив свою підприємницьку діяльність ще у липні 2014 року, то передати вказані вище приміщення магазину в оренду з метою отримання прибутку, - його батько не міг. Позивач зазначає, що на його законні вимоги як спадкоємця надати документи, що підтверджують право користування відповідачів чужим майном, а саме, приміщеннями магазину, розташованими на першому поверсі домоволодіння, з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності, за адресою: [ADDRESS] , останні не надали та продовжують використовувати зазначені приміщення у власних інтересах (в приміщеннях знаходиться товар, інші речі відповідачів, ключі від вхідних дверей у відповідачів, у приміщення можна потрапити лише, коли магазини відповідачів працюють та відкриті для відвідувачів) і тим самим перешкоджаючи позивачу користуватися цим майном у повному обсязі для власних потреб. Таким чином, враховуючи викладене вище, за відсутності будь-яких документів на право користування спірним нерухомим майном, на підтвердження наявності правових підстав використання спірного майна відповідачами, ефективним і належним захистом порушених прав на спадкове майно у судовому порядку, як вказує [PERSON] , є усунення йому перешкод у користуванні спадковим майном шляхом виселення відповідачів з нежитлових приміщень магазину, розташованих на першому поверсі домоволодіння, з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності, за адресою: [ADDRESS] . Отже, позивач просить суд усунути [PERSON] перешкоди у користуванні спадковим майном, а саме, домоволодінням, з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності, розташованим за адресою: [ADDRESS] шляхом: - виселення [PERSON] з приміщення магазину, що знаходиться на першому поверсі домоволодіння, з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності, за адресою: [ADDRESS] ; - виселення [PERSON] з приміщення магазину, що знаходиться на першому поверсі домоволодіння, з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності, за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати покласти на відповідачів. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 10.04.2024 прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі. Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 01.05.2024 представником відповідача [PERSON] адвокатом Вак В.І. через систему «Електронний суд» було подано відзив, у якому вказано, що ознайомившись із поданим позивачем позовом, [PERSON] вважає поданий позов [PERSON] безпідставним та таким, що до задоволення не підлягає (зареєстровано за вх. № 1509 від 02.05.2024; т. 1, а.с. 100-103). Також вказано, що з такими вимогами та доводами позивача погодитись не можливо. Так, у відзиві звертається увага на те, що позивач у своїх письмових зверненнях до [PERSON] з проханням надати копії документів, які підтверджують правомірність здійснення трудової діяльності не надав жодного документа, який би підтвердив його родинні відносини з померлим та прийняття ним спадщини у встановленому законодавством порядку. Наданий витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі не відображає коло спадкоємців померлого [PERSON] та підстави успадкування майна спадкоємцями майна (за законом чи за заповітом). Про вказану обставину [PERSON] неодноразово наголошувала [PERSON] , однак останній дане прохання [PERSON] безпідставно ігнорував. Окремо у відзиві звертається увага суду на те, що належних доказів успадкування майна після смерті [PERSON] позивач не надає і до суду. Як зазначено у відзиві, відповідачці відомо, що спірним нерухомим майно [PERSON] володів спільно із своєю дружиною [PERSON] . Крім того, [PERSON] та [PERSON] мали спільного сина [PERSON] . Будь-яких звернень від [PERSON] та [PERSON] із вимогою про виселення із займаного приміщення [PERSON] отримано не було. До того ж, представник відповідача зауважує, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що за адресою: [ADDRESS] міститься архівний запис про право власності [PERSON] , номер запису від 05.08.2003, нежитлова будівля площею 56,20 кв.м., матеріал стін: дерево, обкл. цеглою підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, р.№831, 24.03.2003, Березанська ДНК та актуальний номер запису про право власності від 21.02.2009: власник [PERSON] , домоволодіння, з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності, загальна площа: 345,00 кв.м., матеріал стін: шлакоблоки, з утеплювачем, 2008 року побудови, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, б/н, 21.02.2009, Виконком Березанської міської ради. Тобто, як вказує адвокат Вак В.І., з даних відомостей вбачається, що нежитлова будівля площею 56,20 кв.м. була знищена [PERSON] та ним було збудовано новий об`єкт, площею 345 кв.м. Відтак, з наданих позивачем документів не можливо встановити об`єкт нерухомого майна, яке останній нібито успадкував після смерті своєї матері [PERSON] . Крім того, у відзиві звертається увагу суду на те, що приміщення магазину, що знаходиться на першому поверсі домоволодіння для індивідуальної трудової діяльності [PERSON] використовується правомірно на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 5 січня 2023 року укладеного між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, з огляду на вказані обставини враховуючи наявний договір оренди нежитлового приміщення, [PERSON] має законні підстави для його використання у своїй трудовій діяльності на час чинності договору. При цьому, у відзиві наголошується, що у тому разі якщо [PERSON] має дійсні майнові права на спірне приміщення, останній має право вимагати від [PERSON] часткової оплати за оренду майна у частці відповідній до його права власності, а не виселення із спірного майна. Отже, представник відповідача [PERSON] адвокат Вак В.І. просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позову у повному обсязі. 05.05.2024 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Городок Я.В. надійшла заява про визнання недійсним договору оренди (зареєстровано за вх. № 1536 від 06.05.2024; т. 1, а.с. 111-112). У вказаній заяві [PERSON] просить суд при ухваленні рішення у справі 356/235/24 визнати недійсним договір оренди нежитлового приміщення від 05 січня 2023 року, укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 05.05.2024 представником позивача адвокатом Городок Я.В. через систему «Електронний суд» було подано відповідь на відзив (зареєстровано за вх. № 1537 від 06.05.2024; т. 1, а.с. 116-119). Так, адвокат Городок Я.В. вказує, щодо тверджень у відзиві на позовну заяву про те, що [PERSON] не надав копій документів, що підтверджують його родинні зв`язки з померлим [PERSON] , та доказів успадкування ним майна після смерті [PERSON] , зокрема, наступне. Чинним цивільним законодавством України передбачено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, з моменту її прийняття виникають такі майнові (речові) права як право володіння та право користування спадковим майном, а право розпорядження нерухомим спадковим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна. [PERSON] звертає увагу суду на те, що підстави спадкування за законом чи за заповітом жодним чином не впливають на належність спадкоємцю спадкового майна, яке було ним прийняте після смерті спадкодавця. Ткож зазначає, що до листів, адресованих [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] було додано копію витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 01.09.2023 № 73788627, яким підтверджується, що [PERSON] є спадкоємцем померлого [PERSON] та що [PERSON] . 01 вересня 2023 року прийняв спадщину померлого [PERSON] . Таким чином, як вказано в відповіді на відзив, [PERSON] надав доказ, що підтверджує його права як спадкоємця померлого [PERSON] , в тому числі, права володіння та користування домоволодінням, з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності, розташованим за адресою: [ADDRESS] , яке є спадковим майном. Крім того, зазначений витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 01.09.2023 № 73788627 також підтверджує, що [PERSON] успадкував зазначене вище нерухоме майно (яким користуються відповідачі), яке належить позивачу з 24 березня 2023 року з дня смерті його батька. Враховуючи викладене вище, вказані у відзиві доводи про те, що [PERSON] не надав копій документів, що підтверджують його родинні зв`язки з померлим [PERSON] , та доказів успадкування ним майна після смерті [PERSON] , - необґрунтовані, безпідставні та такі, що не узгоджуються з нормами права та правовими висновками Верховного Суду. Також, адвокат Городок Я.В. вказує, що у відзиві представник [PERSON] адвокат Вак В.І. зазначає, що спірним нерухомим майном померлий [PERSON] володів спільно зі своєю дружиною [PERSON] , з якою в нього був спільний син [PERSON] , які не зверталися до [PERSON] з вимогою про виселення із займаного приміщення. Разом з тим, [PERSON] та [PERSON] не були власниками спірних приміщень, оскільки ці приміщення первинно були набуті під час перебування батька [PERSON] у шлюбі з його матір`ю [PERSON] , а потім реконструйовані померлим [PERSON] . Тобто, за життя [PERSON] спірне нерухоме майно не належало [PERSON] , тому жодних прав розпоряджатись цим майном остання не мала. [PERSON] є таким же спадкоємцем померлого [PERSON] як і [PERSON] , тому як спадкоємці вони рівні у своїх правах володіння та користування спадковим майном. Та обставина, що [PERSON] не зверталася до [PERSON] з вимогою про виселення із займаного приміщення не свідчить про правомірність користування останньої спірним майном. Крім того, як підкреслено у відповіді на відзив, [PERSON] звернувся до Березанського міського суду Київської області з позовом у справі № 356/235/24 за захистом своїх порушених прав як спадкоємця на володіння та користування спірним нерухомим майном, яким користуються відповідачі і тим самим позбавляють позивача як спадкоємця померлого [PERSON] , якому це нерухоме майно належить з 24 березня 2023 року, можливості користуватися ним. Також, адвокат Городок Я.В. зауважує, що [PERSON] не має прав одноособово вирішувати питання володіння та користування спадковим майно, оскільки як вірно зазначено у відзиві, відповідно до статті 358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. У відповіді на відзив, крім вже зазначеного, вказується, що є безпідставними і такими, що спрямовані на введення суду в оману, доводи представника [PERSON] адвоката Вак В.І. про те, що житлова будівля площею 56,20 кв.м. була знищена [PERSON] та що ним було збудовано новий об`єкт площею 345 кв.м., оскільки жодних доказів на підтвердження вказаних доводів до відзиву не додано та наявний в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності від 05.08.2003, реєстраційний номер майна: 2136528 з Реєстру прав власності на нерухоме майно є архівними відомостями з огляду на підпункт 3 пункту 2 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 06.06.2018 № 484) (надалі - Порядок), оскільки невід`ємна архівна складова частина Державного реєстру прав це Реєстр прав власності на нерухоме майно. При цьому, відповідно до пункту 40 Порядку, відомості невід`ємної архівної складової частини Державного реєстру прав використовуються державним реєстратором під час проведення державної реєстрації прав для встановлення наявності (відсутності) записів про державну реєстрацію прав, їх обтяжень, у тому числі з метою їх перенесення до Державного реєстру прав та/або погашення у випадках, передбачених цим Порядком. Пунктом 41 Порядку передбачено, що у разі коли під час проведення державної реєстрації права власності державним реєстратором встановлено наявність запису про державну реєстрацію права власності в невід`ємній архівній складовій частині Державного реєстру прав, додатково до відомостей, передбачених пунктом 30 цього Порядку, вносяться такі відомості: реєстраційний номер запису в Реєстрі прав власності на нерухоме майно; дата і час державної реєстрації права власності у Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Згідно з пунктом 45 Порядку, у разі державної реєстрації прав, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 р. в архівній складовій частині Державного реєстру прав, після внесення до Державного реєстру прав відомостей, передбачених пунктами 41, 42 та 44 цього Порядку, державний реєстратор проставляє у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відмітку про погашення запису про об`єкт нерухомого майна. Отже, як підкреслено у відповіді на відзив, відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не містять відміток про погашення запису щодо нежитлової будівлі загальною площею 56,20 кв.м., реєстраційний номер майна: 2136528, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджує факт існування цього об`єкта нерухомості та державну реєстрацію права власності на нього за померлим [PERSON] . Крім того, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутня державна реєстрація припинення права власності на нежитлову будівлю загальною площею 56,20 кв.м., реєстраційний номер майна: 2136528, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , що спростовує твердження відповідача про знищення цього об`єкта нерухомого майна. Також, адвокат Городок Я.В. звертає увагу суду на те, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості щодо домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності загальною площею 345 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна: 26512712 теж є архівними відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно, тому якщо виходити з логіки відповідача, цей об`єкт нерухомого майна також знищений. Додатково у відповіді на відзив зауважено, що предметом спору у даній справі є усунення перешкод спадкоємцю у володінні та користуванні спадковим майном, а не з`ясування складу спадкової маси. Позивач надав докази про те, що померлому [PERSON] належало домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності загальною площею 345 кв.м., реєстраційний номер майна: 26512712, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , та докази про те, що нежитлова будівля загальною площею 56,20 кв.м., реєстраційний номер майна: 2136528, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , була придбана під час перебування його батька у зареєстрованому шлюбі з його матір`ю. Позивач надав докази того, що спадщину своїх померлих батьків він прийняв, тобто свої права як спадкоємця на володіння та користування спірним нерухомим майном він підтвердив. Обставини створення спірного нерухомого майна та підстави виникнення у померлих батьків [PERSON] прав на це майно не стосуються спору у даній справі та не входять до предмету доказування обставин правомірності/неправомірності користування відповідачами спірним спадковим нерухомим майном. Стосовно договору оренди нежитлового приміщення від 05 січня 2023 року, який надано на вимогу суду, у відповіді на відзив зазначено наступне. Як було вказано вище, [PERSON] не була власником спірного нерухомого майна, тому не мала права передавати його в оренду [PERSON] як орендодавець. Зазначене спірне нерухоме майно не є спільною сумністю власністю [PERSON] та [PERSON] як подружжя. Як підкреслює адвокат Городок Я.В., неозброєним оком, без спеціальних знань, візуально-порівняльним методом видно, що на договорі нежитлового приміщення від 05 січня 2023 року наявний не підпис [PERSON] , зокрема, підпис від його імені нечіткий, розмитий, має нахил в ліву сторону, в той час як підписи [PERSON] на інших документах є чіткими, з правим нахилом; на акті прийому-передачі приміщення від 05.01.2023 підпис від імені [PERSON] також розпливчастий та нечіткий. З огляду на викладене вище, у [PERSON] є обґрунтовані підстави вважати, що на договорі нежитлового приміщення від 05 січня 2023 року та на акті прийому-передачі приміщення від 05.01.2023 наявний підпис не померлого [PERSON] , а іншої особи, що може свідчить також про підробку підписів від імені [PERSON] . Разом з тим, у відповіді на відзив вказується, що зважаючи на те, що [PERSON] договір оренди нежитлового приміщення від 05 січня 2023 року та акт прийому-передачі приміщення від 05.01.2023 не підписував, зазначене приміщення в оренду [PERSON] не передавав, правових підстав використовувати це приміщення [PERSON] немає, тому підлягає виселенню із вказаного приміщення у зв`язку з тим, що договір нежитлового приміщення від 05 січня 2023 року є недійсним за відсутності волі та волевиявлення [PERSON] на передачу його в оренду. Також, адвокат Городок Я.В. зазначила, що [PERSON] не надано жодного доказу виконання нею умов договору оренди нежитлового приміщення від 05 січня 2023 року, а саме, своєчасної та у повному обсязі сплати орендної плати. Отже, сторона позивача у відповіді на відзив просить суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. 04.06.2024 представником відповідача [PERSON] адвокатом Вак В.І. через систему «Електронний суд» було подано заперечення щодо заяви про визнання договору оренди недійсним, де вказано, зокрема, наступне (зареєстровано за вх. № 1851 від 04.06.2024 о 09 год. 39 хв.; т. 1, а.с. 170-171). Щодо доводів представника позивача про недійсність договору оренди приміщення від 5 січня 2023 року з огляду на те, «неозброєним оком, без спеціальних знань, візуально-порівняльним методом видно, що на договорі нежитлового приміщення від 05 січня 2023 року наявний не підпис [PERSON] , зокрема підпис від його імені нечіткий, розмитий, має нахил в ліву сторону, в той час як підписи [PERSON] на інший документа є чіткими, з правим нахилом; на акті прийому-передачі приміщення від 05.01.2023 підпис від імені [PERSON] також розпливчастий та нечіткий», слід звернути увагу на те, що представником позивача до відповіді на відзив не було надано її сертифікату чи свідоцтва судового експерта у сфері почеркознавства, а тому представник відповідача вважає вказані доводи не належним доказом недійсності договору оренди нежитлового приміщення. Щодо доводів представника позивача про те, що « [PERSON] не міг включити до своєї позовної заяви вимогу про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення від 05 січня 2023 року про передачу [PERSON] у строкове платне користування частину нежитлового приміщення, розташованого в [ADDRESS] , який було укладено між нею та [PERSON] , [PERSON] , з причин, що не залежали від нього, оскільки про існування цього договору [PERSON] відомо не було, його неодноразову звернення до [PERSON] надати копію документа (договір оренди, найму тощо) … були проігноровані, а фактично [PERSON] відмовилася надати [PERSON] такі документи», повторно наголошено суду, що позивач по справі під час звернення до [PERSON] не підтвердив належним чином свого права на успадкування майна. При цьому, у вказаних запереченнях зауважено, що позивач не був позбавлений отримати договір оренди нежитлового приміщення шляхом звернення за правничою допомогою до адвоката для належного оформлення заяви або сформування адвокатського запиту. Водночас, таким право позивач не скористався, відтак, як зазначає адвокат Вак В.І., вони з його довірителькою вважають, що заявлена заява підлягає залишенню без розгляду. 10.07.2024 представником позивача адвокатом Городок Я.В. через систему «Електронний суд» було подано заяву, в якій остання просила суд, з метою уникнення непорозумінь, залишити без розгляду заяву [PERSON] про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення від 05 січня 2023 року, укладеного між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , зареєстровану Березанським міським судом Київської області за № 1536/24-Вх від 06.05.2024 (зареєстровано за вх. № 2283 від 11.07.2024; т. 1, а.с. 182). Крім того, 10.07.2024 адвокатом Городок Я.В. було подано заяву про визнання недійсним договору оренди, у якій просила суд прийняти до розгляду з первісними позовними вимогами заяву [PERSON] про визнання недійсним пов`язаного з предметом спору правочину, а саме, договору оренди нежитлового приміщення від 05 січня 2023 року, укладеного між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . При ухваленні рішення у справі 356/235/24 визнати недійсним договір оренди нежитлового приміщення від 05 січня 2023 року, укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (зареєстровано за вх. № 2287 від 11.07.2024; т. 1, а.с. 185-190). 17.07.2024 представником відповідача [PERSON] адвокатом Вак В.І. через систему «Електронний суд» були подані заперечення щодо заяви про визнання договору оренди недійсним (зареєстровано за вх. № 2349 від 17.07.2024; т. 1, а.с. 198-199). У вказаній заяві містяться заперечення, які вже були зазначені в раніше поданих запереченнях від 04.06.2024. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 17.07.2024 було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Вак В. І. та позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні спадковим майном залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. 22.07.2024 ухвалою Березанського міського суду Київської області було продовжено розгляд даної цивільної справи. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 13.08.2024 було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Вак В.І. про витребування доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні спадковим майном. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 13.08.2024 було залучено [PERSON] до участі у даній справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів. Цією ж ухвалою витребувано від [PERSON] оригінал договору оренди нежитлового приміщення від 05.01.2023 та оригінал акту прийому-передачі приміщення від 05.01.2023, де сторонами вказано [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 13.08.2024 було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Городок Я.В. про витребування доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: [PERSON] , про усунення перешкод у користуванні спадковим майном. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 13.08.2024 було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Городок Я. В. про витребування оригіналів доказів та визнання явки обов`язковою у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: [PERSON] , про усунення перешкод у користуванні спадковим майном. 30.10.2024 ухвалою Березанського міського суду Київської області у вказаній вище цивільній справі призначено судову почеркознавчу експертизу та зупинено провадження до проведення експертом Київського науково-дослiдного експертно-кримiналiстичного центру МВС України судової почеркознавчої експертизи. Постановою Київського апеляційного суду від 21.01.2025 апеляційну скаргу третьої особи [PERSON] на ухвалу Березанського міського суду Київської області від 30.10.2024 про призначення експертизи було залишено без задоволення, а ухвалу Березанського міського суду Київської області від 30.10.2024 залишено без змін. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 27.02.2025 поновлено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: [PERSON] , про усунення перешкод у користуванні спадковим майном. 20.03.2025 ухвалою Березанського міського суду Київської області було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Городок Я.В. про витребування доказів в даній цивільній справі. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 04.06.2025 зупинено провадження у вказаній вище цивільній справі до проведення експертом судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 04.06.2025 було задоволено клопотання позивача [PERSON] про застосування заходів процесуального примусу до третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: [PERSON] у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: [PERSON] , про усунення перешкод у користуванні спадковим майном. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 02.10.2025 поновлено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: [PERSON] , про усунення перешкод у користуванні спадковим майном. 03.09.2025 ухвалою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Березанського міського суду Київської області від 04 червня 2025 року ухвалено вважати неподаною та повернуто скаржнику. 02.11.2025 представником позивача адвокатом Городок Я.В. через систему «Електронний суд» було подано додаткові пояснення у справі з урахуванням висновку експерта, у яких вказано, зокрема, наступне. (зареєстровано за вх. № 4725 від 03.11.2025; т. 4, а.с. 3-4). Скористатися належними [PERSON] речовими правами на успадковане ним нерухоме майно, а саме, правом користування нежитловими приміщеннями магазину, що розташовані на першому поверсі домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності за адресою: [ADDRESS] , він позбавлений можливості через перешкоди з боку відповідачів, які заволоділи цими приміщеннями та здійснюють в них підприємницьку діяльність [PERSON] розмістила магазин текстилю «Скарбничка», а [PERSON] магазин взуття. Обставини розміщення відповідачами на першому поверсі домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності за адресою: [ADDRESS] магазину текстилю « [INFO] » та магазину взуття, як зазначає адвокат Городок Я.В., не заперечуються. Разом з тим, у поясненнях зазначено, що, наданим разом з даними поясненнями, Звітом про оцінку нерухомого майна, яким є домоволодіння, з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності, загальною площею 345,00 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] (надалі Звіт про оцінку), складеного суб`єктом оціночної діяльності за результатами огляду вказаного майна, яким додатково підтверджуються наступні обставини: 1) обкладинка Звіту про оцінку з фотографією об`єкта оцінки підтверджує обставину розташування магазинів « [INFO] » та «Скарбничка» на першому поверсі вказаного вище домоволодіння за вказаною вище адресою; 2) на 16-й сторінці Звіту про оцінку в короткій характеристиці об`єкта оцінки вказано про розміщення на першому поверсі торгового залу, підсобних приміщень та складу; 3) на 16-й сторінці Звіту про оцінки в абзаці 3 вказано, що дату дослідження (це 13.08.2024) об`єкт оцінки використовується в основному для комерційної діяльності: магазину; 4) в додатках до Звіту про оцінку наявна експлікація приміщень та план житлового будинку, якими підтверджується, що на першому поверсі вказаного вище домоволодіння за вказаною вище адресою розташований торговий зал, підсобні приміщення та склад. Таким чином, як підкреслено в додаткових поясненнях, є беззаперечним факт розташування на першому поверсі домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності за адресою: [ADDRESS] , нежитлових приміщень, в яких відповідачами розміщені магазини « [INFO] » та «Скарбничка». Також, сторона позивача зазначає, що Звіт про оцінку складений 13 серпня 2024 року, про його існування [PERSON] стало відомо у серпні 2024 року з матеріалів справи № 369/547/24, а тому подати його до суду у справі № 356/235/24 разом з позовом позивач об`єктивно не міг за відсутності його фізичного існування станом на квітень 2024 року. На дату підготовки відповіді на відзив травень 2024 року, Звіт про оцінку теж не існував як об`єкт матеріального світу, тому не міг бути поданий до суду разом з відповіддю на відзив. Отже, причини не подання Звіту про оцінку з позовом та відповіддю на відзив є поважними та об`єктивно незалежними від позивача. Разом з тим, у поясненнях зазначено, що документи, що підтверджують правомірність користування відповідачами вказаними приміщеннями (договір оренди, найму тощо) для здійснення в них підприємницької діяльності, а саме, розміщення магазинів, не надано. Адвокат Городок Я.В., крім зазначеного, вказує, що згідно з висновком експерта № СЕ-19/111-25/47063-ПЧ від 17.09.2025 на договорі оренди нежитлового приміщення від 05 січня 2023 року та на акті прийому-передачі приміщення до договору оренди нежитлових приміщень від 5 січня 2023 року, сторонами якого зазначені: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , відсутній рукописний підпис померлого [PERSON] виконаний рукописним способом, а наявний відбиток, нанесений за допомогою одної і тої ж слідоутворюючої поверхні (кліше, тощо) шляхом перенесення барвної речовини штрихів підпису на слідосприймаючу поверхню (папір документа). З посиланням на ст. 207 ЦК України в поясненнях зазначено, що підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Натомість, особистий підпис померлого [PERSON] на договорі оренди нежитлового приміщення від 05 січня 2023 року та на акті прийому-передачі приміщення до договору оренди нежитлових приміщень від 5 січня 2023 року відсутній, що підтверджує відсутність вільного волевиявлення останнього, яке б відповідало його внутрішній волі, на укладення вказаного договору оренди з [PERSON] та передачі їй у користування вказаного вище нежитлового приміщення, де розміщено магазин. Також, вказано, що [PERSON] взагалі не надала жодного доказу правомірності розміщення магазину «Взуття» у будівлі за адресою: [ADDRESS] . Підсумовуючи, сторона позивача вказує, що зважаючи на те, що [PERSON] договір оренди нежитлового приміщення від 05 січня 2023 року та акт прийому-передачі приміщення від 05.01.2023 особисто не підписував, зазначене приміщення в оренду [PERSON] не передавав, тому за відсутності волі та волевиявлення [PERSON] на передачу його в оренду, та з підстав того, що зміст цього договору суперечить вимогам Конституції України та чинного законодавства України та є таким, що не спрямований на реальне настання наслідків, що ним обумовлені, договір нежитлового приміщення від 05 січня 2023 року підлягає визнанню недійсним, а [PERSON] та [PERSON] підлягають виселенню із вказаного приміщення за відсутності правових підстав перебувати в ньому та користуватися ним. 26.11.2025 ухвалою Березанського міського суду Київської області закрито підготовче провадження та призначено дану цивільну справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] , представники позивача - адвокати Городок Я.В., Ландишева С.М. в судовому засіданні просили позов задовольнити з мотивів викладених у позовній заяві. Обгрунтовуючи свою позицію доводами викладеними в заявах по суті справи та письмових поясненнях. Відповідачу [PERSON] судові повістки про виклик до суду були надіслана судом на адресу місця проживання відповідача, зареєстровану у встановленому законом порядку. Однак, конверти поверталися до суду з відміткою органів поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Разом з тим, 12.02.2026 до суду засобами поштового зв`язку надійшло клопотання відповідача [PERSON] від 10.02.2026, в якому остання повідомила, що за станом здоров`я, а саме важким психологічним станом, не зможе бути присутня в судовому засіданні, та користуючись своїм правом, відмовляється надавати пояснення в суді (т. 4, а.с. 113). Відповідачу [PERSON] судові повістки про виклик до суду були надіслані на адресу місця проживання відповідача, зареєстровану у встановленому законом порядку. Однак, конверти повернулися до суду з відміткою органів поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Представник відповідача [PERSON] адвокат Вак В.І. належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився (т. 4, а.с. 110). Представник відповідача [PERSON] адвокат Чередніченко Н.В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, вказавши що спадкове майно після смерті [PERSON] належить не лише позивачу, а й двом іншим спадкоємцям. Належним способом захисту позивача могло б бути виділення в натурі належної йому частки майна у спільній власності, а не виселення орендарів із приміщення, оскільки в такому випадку мова йде про все приміщення, а не про частину, яка належить позивачеві. Окрім цього, представник відповідача у дебатах зазначила, що не було залучено до участі у справі третього співвласника спадкового майна, на чиї права також може вплинути рішення суду. Також зазначала, що її довірителька орендує нежитлове приміщення площею 50 кв.м, в той час як позивач просить усунути йому перешкоди в користуванні усім приміщенням. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилась (т. 4, а.с. 105). Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, а також надав сторонам строк для подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечень. Кожен з учасників справи мав право безпосередньо знайомитися з матеріалами справи, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України. Відповідач [PERSON] не скористалася своїм правом, наданим ст. 178 ЦПК України, та не подала відзив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів [PERSON] не скористалася своїм правом, наданим ст. 178 ЦПК України, та не подала пояснення третьої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, для відкладення судом розгляду справи, суд не вбачає. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , його представників - адвокатів Городок Я.В. та Ландишевої С.М., представника відповідача [PERSON] адвоката Чередніченко Н.В., дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В силу приписів ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України закріплює право особи на захист цивільних прав та інтересів. Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що відповідно до відомостей, які містяться в копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, номер актового запису: 165, дата складання: 23.05.1980 р.; прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу: [PERSON] (т. 1, а.с. 37-38). У вищезгаданій копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, також зазначено відомості про розірвання шлюбу: номер актового запису про розірвання шлюбу: 63; дата складання: 09.12.2005; підстава розірвання шлюбу: рішення Згурівського районного суду Київської області від 21.11.2005 р., спр. №2-385. Факт розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] також підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] , дата видачі: 09.12.2005 (т. 1, а.с. 39). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого 27.05.2023 р. Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] народився [INFO] , про що 13.02.1981 було зроблено відповідний актовий запис за № 148. Батько: [PERSON] , мати: [PERSON] (а.с. 43). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, 24.12.2011 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, номер актового запису: 1219, дата складання: 24.12.2011 р.; прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу: [PERSON] (т. 1, а.с. 42). [INFO] померла [PERSON] , про що 09.06.2015 року складено відповідний актовий запис № 18, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим 09.06.2015 виконавчим комітетом Войківської сільської ради Згурівського району (т. 1, а.с. 44). [INFO] помер [PERSON] , про що 27.03.2023 року складено відповідний актовий запис № 97, що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про смерть, виданим 08.06.2023 Шевченківським відділом державнох реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (т. 1, а.с. 45). Відповідно до копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 73788627 від 01.09.2023 до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 71173984, номер у нотаріуса: 133/2023, спадкодавець: [PERSON] (т. 2, а.с. 36). 01.09.2023 [PERSON] було подано заяву до Березанської державної нотаріальної контори. В даній заяві, зокрема, зазначено, що останній цією заявою стверджує той факт, що спадщину після смерті свого батька [PERSON] по закону він приймає. Також вказано, що на день смерті померлий перебував в шлюбі. Разом з тим, зазначено, що спадкоємцем крім заявника є дружина померлого [PERSON] , 1969 року народження, та син померлого [PERSON] , 2002 року народження (т. 2, а.с. 17). 05.09.2023 [PERSON] було подано заяву до Березанської державної нотаріальної контори. В даній заяві, зокрема, зазначено, що остання цією заявою стверджує той факт, що спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] по закону вона приймає. Також вказано, що на день смерті померлий перебував із нею в шлюбі. Разом з тим, зазначено, що спадкоємцем крім заявниці є сини померлого - [PERSON] , 1980 року народження та [PERSON] , 2002 року народження (т. 2, а.с. 44). Отже, спадкоємцями першої черги після померлого [PERSON] були його дружина [PERSON] та сини [PERSON] , [PERSON] . До складу спадщини після смерті [PERSON] , зокрема, увійшло домоволодіння, з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності. Як зазначено в Договорі купівлі-продажу приміщення магазину «Стимул» від 24.03.2003 року, Відкрите акціонерне товариство «Березанське» (продавець) продало, а [PERSON] (покупець) купив приміщення магазину « [INFO] », що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 56,20 кв.м. Даний договір посвідчено державним нотаріусом Березанської державної нотаріальної контори Тищенко Н.В. та зареєстровано в реєстрі за №831 (т. 3, а.с. 101). Згідно з відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно реєстраційний номер майна: 2136528, нежитлова будівля за адресою: [ADDRESS] , знаходиться у приватній власності [PERSON] , дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 05.08.2003, дата внесення запису: 05.08.2003, частка власності: 1/1, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, р.№831, 24.03.2003, Березанська ДНК. Разом з тим, зазначено, реєстраційний номер майна: 26512712, домоволодіння, з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності за адресою: [ADDRESS] , загальна площа (кв.м): 345,00, житлова площа (кв.м): 26,60, матеріали стін: шлакоблоки, з утеплювачем, загальна вартість нерухомого майна (грн.): 776418, знаходиться у приватній власності [PERSON] , дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 21.02.2009, дата внесення запису: 21.02.2009, частка власності: 1/1, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, б/н, 21.02.2009, Виконком Березанської міської ради (т. 2, а.с. 59-60). Слід також зазначити, що відповідно до Розпорядження міського голови Березанської міської ради від 19.02.2016 № 13, вулицю Леніна в місті Березань було перейменовано на вулицю Шевченків шлях. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок, що законодавець розрізняє порядок отримання спадщини за заповітом та за законом. За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частинами 1 та 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Таким чином, як було встановлено судом, позивач [PERSON] є одним зі спадкоємців першої черги після смерті свого батька [PERSON] . До складу спадщини входить, зокрема, домоволодіння, з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності за адресою: [ADDRESS] . Вказаним приміщенням, яке є спірним нерухомим майном, користуються відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Згідно з матеріалами справи позивач надсилав листи відповідачам, у яких в останніх вимагав або надати документи, що підтверджують правомірність використання спірного приміщення, або негайно припинити користування даним приміщенням та звільнити його. Однак, вимоги відповідачами були не виконані. Зокрема, як вказано у листах відповідачів позивачу, причинами невиконання є те, що [PERSON] не підтверджено, що він є родичем та спадкоємцем померлого [PERSON] . Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду. Згідно з пунктом 1.1. Розділу І Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року № 1950/5) основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (літерних та цифрових) і підпису. Такою експертизою вирішуються і деякі неідентифікаційні завдання (установлення факту виконання рукописного тексту під впливом будь-яких факторів, що заважають (природних: хворобливий стан, хронічні захворювання, вікові зміни; тимчасових зовнішніх: незвичне тримання засобу для писання, незвична поза, обмеження зорового контролю тощо; тимчасових внутрішніх: алкогольне сп`яніння, фармакологічні, наркотичні засоби тощо; штучних: викривлення письма зміненими рухами); визначення статі виконавця, а також належності його до певної групи за віком тощо). Об`єктом почеркознавчої експертизи є почерковий матеріал, в якому відображені ознаки почерку певної особи у тому обсязі, в якому їх можна виявити для вирішення поставлених завдань. Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів. На виконання ухвали Березанського міського суду Київської області від 20.03.2025, відповідач [PERSON] надала суду оригінал договору оренди від 05.01.2023 та акт прийому-передачі приміщення від 05.01.2023. В подальшому була проведена почеркознавча експертиза, за результатами якої було встановлено, що у наданому документі підпис виконаний не рукописним способом, а є його відбитком (т. 3 а.с. 159-165). При цьому, відповідач [PERSON] не надала будь-яких належних доказів, які спростовували б зазначений висновок експертів та будь-яких доказів про те, що висновок є необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або викликає сумніви в його правильності. Іншим відповідачем [PERSON] не було надано для суду документів, з яких можна було б встановити законність користування спірним нерухомим майном. Також, не було надано доказів того, що третя особа [PERSON] була власником (співвласником) спірного майна на момент укладання договору оренди нежитлового приміщення від 05 січня 2023 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та підписання акту прийому-передачі приміщення від 05 січня 2023 року. Отже, матеріали справи містять достатньо належних і допустимих доказів, які підтверджують обґрунтованість вимоги про усунення перешкод у користуванні спадковим майном, оскільки позивачем доведено, що він є законним спадкоємцем спірного нерухомого майна. Натомість відповідачами не доведено, що вони правомірно займають окремі частини домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності за адресою: [ADDRESS] . Відтак, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved