Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

АТ «Запоріжжяобленерго» в особі представниці Лєлєкової В. В. звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту електроенергію розміром 554,00 грн та витрат по оплаті судового збору розміром 2 662,40 грн (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 11.03.2026). В обґрунтування позову зазначали, що АТ «Запоріжжяобленерго» на підставі особового рахунку № [NUMBER] здійснювало постачання електричної енергії на об`єкт, розташований за адресою: [ADDRESS] , власницею якого є відповідачка. Втім зобов`язань по сплаті за використану електроенергію відповідачка належним чином не виконувала, у зв`язку з чим за період з 01.08.2018 по 01.08.2018 виник борг розміром 554,00 грн. Ухвалою судді від 17.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи (а.с. 43). Копію ухвали від 17.02.2026 разом із копією позовної заяви разом з доданими до неї документами було направлено відповідачці рекомендованим листом з повідомленням, однак конверт повернувся на адресу суду з відміткою відділу зв`язку від 25.02.2026 «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 190 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Згідно з положеннями ч. 5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня. Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Верховний Суд у постанові від 11.06.2021 у справі № 2-6236/11, провадження № 61-6596ск20, сформулював висновок, за яким у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Оскільки копія ухвали суду про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви з доданими до неї документами надсилалась відповідачці за її зареєстрованим місцем проживання, та враховуючи, що відповідачка не повідомляла суд про зміну адреси проживання, тому з урахуванням вищезазначених вимог процесуального закону, суд доходить висновку, що [PERSON] було вручено копії вищевказаних документів в день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою зареєстрованого місця проживання 25.02.2026. За таких обставин, суд вважав за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання на підставі наявних у справі доказів на підставі статті 279 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив таке. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 40). З відповіді № 2347402 від 17.02.2026 з Єдиного державного демографічного реєстру випливає, що місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 42). На об`єкт, розташований за адресою: [ADDRESS] , здійснювалося постачання електричної енергії на підставі особового рахунку № [NUMBER] . 10.12.2024 [PERSON] підписала заяву-приєднання до умов публічного Договору споживача (побутового) про надання послуг з розподілу електричної енергії за адресою: [ADDRESS] (а.с. 27 28). 10.12.2024 [PERSON] підписала заяву-приєднання № 511122017 до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (а.с. 26). Цього ж дня було погоджено паспорт точки розподілу електричної енергії, що підтверджується копією паспорта точки розподілу електричної енергії (а.с. 34). Правовідносини між енергопостачальником та побутовими споживачами електричної енергії до 11.06.2018 регулювалися Правилами користування електричної енергії для населення (далі ПКЕЕН), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999, із наступними змінами та доповненнями. Згідно з абзацом 2 пункту 1 ПКЕЕН вони були обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Відповідно до п. 19 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Згідно до п. 20 ПКЕЕН, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до пункту 42 ПКЕЕН споживач електричної енергії був зобов`язаний оплачувати використану електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. З 11.06.2018 набрали чинності Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018. Пунктом 1.1.1 ПРРЕЕ визначено, що вони регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. Ці правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку. Згідно з пунктом 5.5.5 ПРРЕЕ споживач зобов`язаний: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору; дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та електроприладів згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативі правових актів України; утримувати власні мережі у стані, що відповідає вимогам нормативних документів. Відповідно до п. 6 ПРРЕЕ після укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії продовжують свою дію в частині регулювання відносин щодо заборгованості/переплати за цими договорами з відповідними правилами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою, а також щодо нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо. З розрахунку заборгованості за спожиту електроенергію по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01.08.2018 по 01.01.2019 випливає, що відповідачкою спожито 806 кВт/год. на суму 964,08 грн. За вказаний період нею частково сплачено 410,08 грн. Отже, сума боргу складає 554,00 грн (а.с. 35). Відповідно до ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власність зобов`язує. На підставі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки відповідачка не виконувала власні зобов`язання належним чином, не здійснювала оплату використаної електричної енергії щомісяця у повному обсязі, суд вважає позовні вимоги АТ «Запоріжжяобленерго» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідачка не надала суду належних доказів повної чи часткової сплати заявленої до стягнення заборгованості, не спростувала обставини, на які посилається позивач як підстави позовних вимог чи наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись власними процесуальними правами. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 662,40 грн (а.с. 1 3). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved