Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

17.03.2026 року до суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в місті Алапаєвськ, Сверловська область, Російська Федерація. В обґрунтування заяви зазначила, що [PERSON] її батько. Із 1999 року її батько, припинив проживати за місцем реєстрації у м. Кривому Розі. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 19.05.2006 року (справа № 2-2577/2006) [PERSON] було визнано безвісно відсутнім. Вказане рішення підтвердило факт, що протягом тривалого часу жодних відомостей про місцеперебування її батька не було. Крім того, з моменту винесення судового рішення у 2006 році і до дати, зазначеної у наявному свідоцтві про смерть (13.02.2015 ), [PERSON] жодного разу не з`являвся за місцем проживання в Україні, не виходив на зв`язок. Статус безвісно відсутньої особи безперервно тривав понад 8 років саме до дати смерті, що на думку заявниці підтверджує неможливість отримання інших відомостей про нього на території України. Згідно з наявною фотокопією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.02.2015, [PERSON] помер [INFO] в місті Алапаєвськ (рф). Надати суду оригінал документа є фізично неможливим через воєнний стан, відсутність дипломатичних відносин з країною-агресором та припинення поштового сполучення. Просила встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в місті Алапаєвськ, Сверловська область, Російська Федерація. Заявник у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про розгляд справи, про причину неявки суд не повідомила Представник заінтересованої особи державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Ухвалою суду від 17.03.2026 заяву про встановлення факту смерті особи прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] - батько заявниці. Із 1999 року батько заявниці, припинив проживати за місцем реєстрації у м. Кривому Розі. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 19.05.2006 року справа № 2-2577/2006 [PERSON] було визнано безвісно відсутнім (а.с.5-6). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.02.2015, [PERSON] помер [INFO] в місті Алапаєвськ (РФ) (а.с. 15). На підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.01.1994 року [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Заявник не має можливості отримати свідоцтво про смерть [PERSON] , оскільки документи про смерть видані російською федерацією, не можуть бути використаними для реєстрації смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції України. Здійснення реєстрації факту смерті та видача свідоцтва про смерть можливі лише з рішення суду. Встановлення факту смерті необхідне заявниці для отримання державного свідоцтва про смерть та подальшої реалізації спадкових прав на частку квартири [ADDRESS] . Згідно з п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Суд зауважує, що Україна є учасницею Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені Держав - членів Співдружності Незалежних Держав у м. Мінську 22 січня 1993 року (далі - Конвенція), відповідно до частини 1 статті 13 якої документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Проте, з прийняттям Закону України від 01 грудня 2022 року № 2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року та Протоколу до неї, дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року та Протоколу до неї у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь, зупинено з 27 грудня 2022 року (з дати повідомлення Виконавчого комітету СНД як депозитарія цієї Конвенції). При цьому, процедура внесення змін до актового запису цивільного стану та його поновлення передбачає обов`язковість подання свідоцтв, у яких зазначені неправильні, неповні відомості чи відомості, які підлягають зміні, копії документів (виписки з них), які підтверджують дані, необхідні для поновлення актового запису цивільного стану, свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану (пункт 17 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 14 січня 2011 року за № 55/18793. З урахуванням вимог статті 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні у разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» передбачено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування, документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального засвідчення. З огляду на вищезазначене, під час розгляду клопотань про внесення змін до актових записів цивільного стану, складених на території російської федерації та республіки білорусь, у відносинах з якими зупинено дію Конвенції, застосовується встановлений законодавством механізм внесення змін до актових записів цивільного стану, складених компетентними органами іноземних держав, з Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, а свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, та інші видані компетентними органами цих держав, подання яких є обов`язковим, приймаються під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування без додаткового засвідчення незалежно від дати їх видачі. Суд звертає увагу на те, що у свідоцтві про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану м. Алапаєвськ Свердловської області від 17.02.2015 року, померлий є громадянином російської федерації. Жодних належних та допустимих доказів в підтвердження того, що померлий є громадянином України до суду не надано. Смерть [PERSON] , зареєстрована відділом РАЦС м. Алапаєвськ Свердловської області російської федерації, на підтвердження якої видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Згідно чинного законодавства подвійна реєстрація актів цивільного стану не допускається. У частинах третій - четвертій статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. Пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору. ЦПК України передбачає чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи ДРАЦСу можуть видати свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України). Водночас для захисту прав і свобод громадян України та інших осіб, що мають документи вказаних країн, Кабінет Міністрів України врегулював питання використання документів цих країн на час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування. Так, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення. Із матеріалів справи вбачається, що факт смерті батька заявниці [PERSON] [INFO] на території м. Алапаєвськ Сверловської області російської федерації зафіксовано відповідним державним органом іноземної держави. Відділ запису актів громадянського стану м. Алапаєвськ Сверловської області російської федерації склав актовий запис про смерть громадянина російської федерації [PERSON] від 17.02.2015 року, та видав про це відповідне свідоцтво серії серії [NUMBER] , відповідний примірник якого є у заявниці. Водночас, Законом України № 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», який набрав чинності 23 грудня 2022 року, зупинено у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь дію Конвенції від 22 січня 1993 року. За цієї обставини із дати зупинення дії Конвенції 1993 року у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь до документів, виданих на території цих країн, при їх пред`явленні на території України застосовуватиметься вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів (стаття 4), /підписана 05 жовтня 1961 року в м. Гаазі, яка залишається чинною у відносинах України з росією і білоруссю/. Відтак, встановивши що свідоцтво про смерть громадянина рф [PERSON] видане на підставі законодавства іноземної держави, на території якої помер батько заявниці, підстав для повторного встановлення факту смерті, немає. З урахуванням викладеного, відсутні законні підстави для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м. Алапаєвськ, Свердловської області, Російська Федерація. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, згідно ст.141 ЦПК України судові витрати по справі необхідно покласти на позивача.

Outcome: dismissed