Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що постановою Центрального районного суду міста Дніпра від 12.12.2025 року у справі №203/8391/25, яка набрала законної сили, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Вказаною постановою було встановлено вину відповідача у заподіяння шкоди майну позивачки автомобілю BMW X5, д.н.з. [NUMBER] . Згідно висновку експертного дослідження №10463/1 від 16.01.2026 року, розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу, склав 23.207 грн. 93 коп. За проведення експертного дослідження позивачкою сплачено 6500 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила стягнути з відповідача у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 23207 грн. 93 коп., витрати на оплату послуг експерта в сумі 6500 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1331 грн. 29 коп. Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 02.02.2026 року позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 10.02.2026 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на відсутність його вини та необгрунтованість заявлених до стягнення сум. Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві, заслухавши пояснення представника позивачки та відповідача, а також дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Частинами 1-3 ст.22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ч.ч.1,2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1,2 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.ч.1,2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.ч.4,5,6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Під час розгляду справи встановлено, що 30.09.2025 року, за адресою: м.Дніпро, пр.Олександра Поля, буд.97, [PERSON] , не стеживши за дорожньою обстановкою, під час закриття воріт не переконавшись в безпечності своїх дій, допустив пошкодження автомобіля BMW Х5, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в зоні дії воріт, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. За вказаним фактом, постановою Центрального районного суду міста Дніпра від 12.12.2025 року у справі №203/8391/25, яка набрала законної сили, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Таким чином, вказаною постановою було встановлено вину відповідача у заподіяння шкоди майну позивачки, якій згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] належить автомобіль BMW X5, д.н.з. [NUMBER] , що з урахуванням наведених вище положень ч.ч.4-6 ст.82 ЦПК України не потребує додаткового доказування в рамках даної цивільної справи. Згідно висновку експертного дослідження №10463/1 від 16.01.2026 року, про неправильність або неповноту якого відповідач не зазначав, який виготовлений експертом з попередженням його про кримінальну відповідальність та відповідає вимогам ст.ст.102,106 ЦПК України, розмір матеріальної шкоди, завданої позивачці внаслідок пошкодження належного їй транспортного засобу, склав 23.207 грн. 93 коп. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №10463/1 від 02.01.2025 року за проведення експертного дослідження позивачкою сплачено 6500 грн. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та доведеними, в зв`язку із чим на підставі ст.ст.22,1166,1192 ЦК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути у рахунок відшкодування завдано матеріальної шкоди 23207 грн. 93 коп., витрати на оплату послуг експерта в сумі 6500 грн., у відповідності до ст.141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 1331 грн. 20 коп., а всього стягнути 31039 грн. 13 коп.

Outcome: approved