Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. У обгрунтування позову зазначено, що на підставі рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 11.03.2023 по справі № 524/4853/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] з відповідача стягнуті аліменти на її корить на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . З моменту стягнення аліментів у відповідача виникла заборгованість по їх сплаті на загальну суму 132987,50 грн. 27.11.2025 судом не знайдено у Єдиному державному демографічному реєстрі інформації про зареєстроване місця проживання відповідача. 08.12.2025 судом отримана інформація від Автозаводської районної адамністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про зареєстроване місце проживання відповідача. 10.12.2025 судом відкрите спрощене позовне провадження по справі із викликом сторін. 27.01.2026, 16.03.2026 у судове засідання не з`явилися: позивач та її представник, про місце, день, час розгляду справи повідомлені належним чином, у заяві від 16.03.2026 представник позивача клопотав про розгляд справи за їхньої відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечували; відповідач, про дату, час, місце судового розгляду повідомлений належним чином на підставі п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, згідно якого днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. На підставі ст. ст. 280, 281, ч. 5 ст. 259 ЦПК України суд ухвалив провести на підставі наявних доказів заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 ЦПК України. З`ясувавши обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достатність, взаємозв`язок у сукупності, з`ясувавши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, судом встановлене таке. Судом установлено, що на підставі рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 11.03.2023 по справі № 524/4853/22, провадження № 2/524/270/23, за позовом [PERSON] до [PERSON] з відповідача стягнуті аліменти на корить [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.08.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 15.04.2023. 24.04.2023 судом виданий виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] на корить [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Позивачем після реєстрації шлюбу 07.06.2023 змінене прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " (копія свідоцтва про шлюб від 07.06.2023, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 509. 28.10.2025 рішенням виконавчого комітету Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 28.10.2025 № 148 визначене місце проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Матеріалами справи підтверджено, що відповідач ухиляється від сплати аліментів. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні № 71684744, відкритому в Автозаводському відділі державної виконавчої служби у м. Кременчуці Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, станом на 31.10.2025 виникла заборгованість по їх сплаті на загальну суму 132987,50 грн за період з травня 2024 року по жовтень 2025 року включно, при цьому наявна заборгованість на 30 числа травня 2024 року визначена в сумі 71991,50 грн. Розрахунок заборгованості та дії державного виконавця щодо правильності нарахування заборгованості у встановленому законом порядку відповідач не оскаржував. Позивачем наданий розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період , який становить 125101,42 грн, при цьому загальна сума заборгованості для нарахування пені становить 129399,50 грн, що включає в себе аліменти за жовтень 2025 року (3588,00 грн), оскільки прострочення платежу за цей місяць, що підлягав оплаті до 31.10.2025, настає з 01.11.2025, а розрахунок державного виконавця, доданий до позову, складений станом на 31.10.2025. Для коректного помісячного розрахунку зведена сума 71911,50 грн (заборгованість за травень 2024 у розрахунку виконавця) поділена на 21 окремий місячний платіж. За серпень 2022 року сума заборгованості є частковою, оскільки стягнення аліментів почалося з 29.08.2022. Загальний борг за 21 місяць (з серпня 2022 року по квітень 2024 року) дорівнює 71991,50 грн. За 20 повних місяців (вересень 2022 року - квітень 2024 року) заборгованість становить 71760,00 грн (20 місяців х 3588,00 грн). Заборгованість за серпень 2022 року становить 231,50 грн (71991,50 грн - 71760,00 грн). Починаючи з серпня 2022 року по червень 2025 року включно нарахована пеня перевищує 100 % місячної заборгованості, тому обмежується 100 % від суми боргу. За липень, серпень, вересень 2025 року нарахована пеня не перевищує 100 % боргу. Перевіривши наявний розрахунок загального розміру неустойки, що становить 125101,42 грн, суд приходить до висновку про його відповідність закону та правовій позиції Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч. ч. 1, 2 ст. 27 зазначеної Конвенції). Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України). Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття ( ст.ст. 150,180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина ( ст. 181 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості (ч. 1 ст. 196 СК України). Відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася із незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку із несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів (п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). З урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (ст. 197 СК України). Зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, як підстав для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( ч 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, що за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 80 ЦПК України). Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Відповідач недобросовісно виконує свій обов`язок по сплаті аліментів, свідомо ухиляється від їх сплати, постійно допускає прострочення сплати аліментів, є працездатним, має змогу отримувати дохід. Відповідачем протилежного суду не доведено та не спростовано доводи позивача. З урахуванням того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю заборгованість, а на суму несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже і кількість днів прострочення зі сплати аліментів за кожен місяць - різною. Законодавець установив розмір (1 %) за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня (за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць), але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, в який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується таким чином: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) х на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) х на 1 %. За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, в якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. Якщо місячний платіж сплачений не у повному розмірі, пеня нараховуватиметься із першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, що мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %. Строк прострочення обчислюється із урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашена частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується із урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. У постанові від 03.04.2019 по справі № 333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених, зокрема у раніше прийнятій постанові від 02.11.2016 по справі № 6-1554цс16, зробивши висновок, що пеня на заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Як вбачається зі змісту рішення суду, відповідач обізнаний зі змістом рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, тому знав про свій обов`язок з їх сплати. Доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, відповідачем суду не надано, як і не надано доказів відсутності своєї вини в простроченні сплати аліментів на утримання дитини. Також, відповідачем не наведено суду підстав (особливостей матеріального, сімейного стану тощо), у зв`язку з якими він може бути звільнений від сплати пені. Положенням ч. 1 ст. 179 СК України визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Наявність заборгованості зі сплати аліментів свідчить про те, що дитина позбавлена майна, що належить їй за законом. Стягнення пені за прострочення виконання аліментних зобов`язань є механізмом захисту порушеного права дитини на належне її утримання. Підстави для зменшення розміру неустойки, звільнення боржника від сплати заборгованості судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з урахуванням наявних у справі письмових доказів. Оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позову до суду, з відповідача на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved