Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Царичанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що [INFO] померла її знайома [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно - земельну ділянку, площею 4,450 гектарів, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Юр`ївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області. Вказана земельна ділянка належить померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП №039466, виданого 06.02.2002 р. Звернувшись у 2023 році до Царичанської селищної ради з метою отримання інформації щодо оформлення спадкових прав на земельну ділянку, дізналась, що спадкодавець [PERSON] залишила на її ім`я заповіт, за яким заповіла їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,450 гектарів, яка розташована на території Юр`ївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області. Оскільки на день смерті [PERSON] вона проживала за адресою відмінною від місця проживання спадкодавця, а також їй не було відомо про складений померлою заповіт, вона не входила в коло спадкоємців та оригінал заповіту було знайдено випадково лише у 2023 році мешканцями місця проживання спадкодавця, вона пропустила строк встановлений для прийняття спадщини. На подальше звернення до суду для оформлення прав на земельну ділянку, вплинув запроваджений в країні з 12.03.2020 р. карантин, який був скасований лише 01.07.2023 р. Окрім цього, з 24.02.2022 р. в країні було введено воєнний стан, який триває до цього часу, що також вплинуло на неможливість вчасно звернутись до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Крім цього, Постановою КМУ №164 від 28.02.2022 року "Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану", було визначено, що на час дії воєнного стану перебіг строків прийняття спадщини зупиняється. Позивачка вважає, що строк для прийняття спадщини пропущений нею з поважної причини, тому просить визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 39). Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2026 року витребувано від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової О.В. належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с.67). Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.86). Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Заіменко Д.В. у судове засідання не з`явились, представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача(а.с.70-71). Представник відповідача Царичанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області - Сердечна В.К. у судове засідання не з`явилась, через систему "Електронний суд" подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, просить винести рішення на розсуд суду (а.с.51-52). Оскільки сторони подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] у місті Дніпро Дніпропетровської області померла [PERSON] , що підтверджується повторною копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.08.2021 р. (а.с. 24). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало В.В. 19 січня 2012 року, зареєстрований в реєстрі за № 36, згідно якого належну їй земельну ділянку, площею 4.450 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Юр`ївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1225688200010020199, заповіла позивачці [PERSON] (а.с. 18). Вказана земельна ділянка,площею 4.450 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП №039466 від 06.02.2002 р. належала померлій [PERSON] (а.с.16-17). Згідно довідки Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.83). Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетіловою О.В. від 13.01.2026 р. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини встановлений ст.1270 ЦК України (а.с. 59). Інші спадкоємці, які прийняли у встановленому законом порядку спадщину після померлої [PERSON] , відсутні, що підтверджується копією спадкової справи № 01/2026 після померлої [INFO] [PERSON] ( а.с. 73-84). До спірних правовідносин суд застосовує положення ст.ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 (провадження № 61-41480св18). Позивачка, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги та поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, посилається на те, що їй було невідомо про наявність заповіту на її користь від померлої [PERSON] . Позивачка просить врахувати, що вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.15), а померла [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.83); на день смерті спадкодавця позивачка не входила в коло спадкоємців за законом; про існування заповіту позивачка дізналась випадково, звернувшись у 2023 році до Царичанської селищної ради. На подальше звернення позивачкою до суду для оформлення прав на земельну ділянку, вплинув запроваджений з 12.03.2020 року в країні карантин, який був скасований 01.07.2023 р. та введення з 24.02.2022 р. у країні воєнного стану, також Постановою КМУ №164 від 28.02.2022 року "Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану", було визначено, що на час дії воєнного стану перебіг строків прийняття спадщини зупиняється. 13 січня 2026 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.75). Суд враховує посилання позивачки на необізнаність про наявність заповіту на її ім`я, як на поважну причину пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки позивачка не була повідомленою про існування такого заповіту, зокрема нотаріусом, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася. Окрім того суд зазначає, що позивачка не є спадкоємцем будь-якої черги і у разі відсутності заповіту на її ім`я, у неї були б відсутні підстави вчинення активних дій, зокрема звертатися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Наведені мотиви також викладенні у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі №686/5757/23 (провадження № 14-50цс24), у якій Велика Палата Верховного Суду зазначила, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, втім це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини. Необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом (закликані до спадкування) (пункт 87 постанови). Враховуючи встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що позивач, який не являється родичом спадкодавця та спадкоємцем за законом, не проживав у місці відкриття спадщини та в одному населеному пункті зі спадкодавцем, не був обізнаний про наявність заповіту, складеного на її користь. За викладених обставин необізнаність спадкоємця про наявність заповіту суд вважає поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Суд враховує, що згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Враховуючи обставини справи, принцип справедливості цивільного судочинства, а також наведені позивачем причини пропуску строку подання нотаріусу у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини, суд відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України дійшов висновку, що наявні правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а тому позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved