Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

АТ «Українська залізниця», в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд», звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. На обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 16.01.2016 між ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» виробничого структурного підрозділу «Ужгородська дистанція водопостачання» та [PERSON] укладено договір №2285/У про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення. На даний момент надавачем послуг водопостачання, які споживала і споживає [PERSON] , є виробничий структурний підрозділ «Львівська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця». Зазначає, що боржник, отримуючи послуги водопостачання, не здійснює оплату за використану воду, що підтверджується особовою карткою споживача (розрахунком заборгованості). У зв`язку з цим у боржника [PERSON] станом на 17.11.2025 виникла заборгованість по сплаті за послуги водопостачання в розмірі 28232,27 грн. Із особової картки за 2020-2025 роки вбачається, що оплату протягом цього періоду боржником здійснено лише частково, а саме 22.01.2020 у сумі 135,00 грн, 14.02.2020 у сумі 130,00 грн, 20.05.2020 у сумі 270,00 грн, 11.06.2020 у сумі 270,00 грн та 16.10.2020 у сумі 300,00 грн. На підставі наведеного, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» заборгованість у розмірі 28232,27 грн та сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.01.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відзив на позовну заяву не подано, про причини неявки не повідомлено, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Зокрема, копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками надсилалися відповідачу на адресу її місця реєстрації рекомендованим поштовим відправленням, однак таке повернулося до суду без вручення адресату з відміткою об`єкта поштового зв`язку «одержувач відсутній за вказаною адресою» (штрихкодовий ідентифікатор R067076485507); судову повістку про виклик до суду повторно скеровано на наступне судове засідання рекомендованим поштовим відправленням, однак таке повернулося до суду без вручення адресату з відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою» (штрихкодовий ідентифікатор R067094714955). Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-б). Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За приписами ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.01.2016 між ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» виробничого структурного підрозділу «Ужгородська дистанція водопостачання» та [PERSON] укладено договір №2285/У про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення. Згідно умовами договору відповідач є споживачем комунальних послуг щодо постачання холодної води і водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 2 договору виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з постачання холодної води і водовідведення, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. Пунктом 4 договору встановлено тарифи на послуги та на момент укладення договору такі становлять 8,33 грн за куб.м. з централізованого постачанні холодної води. У зв`язку з введенням в дію організаційної структури філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на підставі витягу з протоколу засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» №Ц-57/16 Ком.т. від 01.03.2017, зареєстрованого 10.03.2017 №Ц-59/155-2017 ПАТ «Укрзалізниця», створено виробничий підрозділ «Львівське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд», ПАТ «Українська залізниця». Виробничий структурний підрозділ «Львівське територіальне управління» філії «БМЕС», ПАТ «Українська залізниця» є правонаступником всіх господарських операцій виробничого структурного підрозділу «Ужгородська дистанція водопостачання» регіональної філії «Львівська залізниця». Згідно з наказом філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» від 17.09.2021 №155 «Про внесення змін до наказу філії від 07.09.2021 №138 «Про реорганізацію територіальних управлінь Філії», СП «Львівське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» реформовано у ВСП «Львівська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівельні споруд» АТ «Укрзалізниця». Постановою Кабінету Міністрів України №938 від 30.10.2018 «Деякі питання акціонерного товариства «Українська залізниця» змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Українська залізниця». Відповідно до п. 8 договору споживач зобов`язаний вносити плату за спожиті послуги водопостачання та водовідведення не пізніше ніж десятого числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно з наданими представником позивача особовими картками споживача (розрахунок заборгованості) за 2020-2025 роки заборгованість по сплаті за послуги з водопостачання абонента [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , станом на 17.11.2025 становить 28232,27 грн. Із особових карток за 2020-2025 роки встановлено, що відповідачем здійснено частково оплату, а саме: 22.01.2020 у сумі 135,00 грн, 14.02.2020 у сумі 130,00 грн, 20.05.2020 у сумі 270,00 грн, 11.06.2020 у сумі 270,00 грн. та 16.10.2020 у сумі 300,00 грн. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: виконавець комунальної послуги суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; споживач житлово-комунальних послуг (далі споживач) індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Статтею 67 Житлового кодексу України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. За змістом ст. 67, 68 ЖК України наймач житлового приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами щомісяця. Оскільки відповідач є споживачем комунальних послуг за адресою: м. Чоп, вул. Головна, 23, житлово-комунальні послуги надаються і наразі, відповідач їх одержувала, доказів ненадання або надання таких послуг неналежної якості відповідач суду не надала, а також не спростувала наявну заборгованість, а тому в неї виник обов`язок з їх оплати в повному обсязі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У частині 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов є підставним та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за послуги з водопостачання станом на 17.11.2025 у розмірі 28232,27 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн.

Outcome: approved