Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Представник позивача О.Срібна звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 25674,98 гривень та витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 гривень. В обґрунтування позову зазначено, що ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС здійснює свою господарську діяльність відповідно до Статуту, Положення про Зміївську ТЕС, ліцензій, публічного індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, публічного індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії (без обслуговування внутрішньобудинкових систем) та публічного індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води (без обслуговування внутрішньобудинкових систем), що розміщені на офіційному сайті ПАТ "Центренерго" http://www.centrenergo.com, відповідно до Закону України "Про житлово- комунальні послуги". У період з 01.01.2022 року по 31.08.2025 року (включно) року позивачем надавалися послуги з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення за особовим рахунком № [NUMBER] , на якому обліковується квартира [ADDRESS] , якою користується власник [PERSON] . Всупереч нормам діючого законодавства, відповідач своєчасно не здійснював оплату наданих комунальних послуг в повному обсязі, в зв`язку з чим за період з 01.01.2022 року по 31.08.2025 року виникла заборгованість, яка складає 25674,98 гривень, що підтверджується відповідним розрахунком позивача. До Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" відповідач з відмовою від отримання комунальних послуг не звертався, жодних заяв не направляв. Комунальні послуги отримує своєчасно, а тому позивач змушений для захисту своїх інтересів звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості, а також суми сплаченого судового збору. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області В.Філіп`євої від 26.11.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників в судове засідання. 02.02.2026 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач [PERSON] частково визнав позовні вимоги та вказав, що заборгованість на день подання відзиву складає 23630,69 гривень. Вказав, що на даний час в Україні діє воєнний стан і в період з 24.02.2022 року і на даний час позивачем надавались комунальні послуги не в повному обсязі через відключення світла, водопостачання. Опалення квартири немає вже дуже давно, через ворожі обстріли. [PERSON] заперечує розмір заборгованості та вважає її не актуальною. Зазначає, що негайне стягнення заборгованості призведе до критичного погіршення його матеріального стану та неможливість забезпечення ним власних базових потреб (житло, харчування, ліки, тощо). Просить суд здійснити розстрочку виконання рішення суду як на найбільший термін. Представник відповідача О.Срібна подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій вказала, що заборгованість відповідача за період з 01.01.2022 року по 31.12.2025 року дійсно складає 23630,69 гривень, на підтвердження чого надала оновлений розрахунок заборгованості, з урахуванням часткових оплат, проведених відповідачем. Заперечень з приводу заяви представника позивача про зменшення позовних вимог від відповідача [PERSON] до суду не надходило. Представник позивача у позовній заяві просила розглянути справу без її участі, підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності учасників справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви та докази, надані в обґрунтування позову, суд встановив наступне: Публічне акціонерне товариство «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції відповідно до статуту та Положення про Зміївську ТЕС здійснює свою господарську діяльність, одним з видів якої є надання послуг з централізованого опалення, водопостачання та водовідведення. З довідки Зміївської теплової електричної станції ПАТ "Центренерго" вбачається, що особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: квартира [ADDRESS] відкритий на ім`я [PERSON] (а. с. 25). З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за особовим рахунком № [NUMBER] за період з 01.01.2022 року по 31.12.2025 року становить 23630,69 гривень (а. с. 59 - 61 зворот). Між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 7113 від 04.04.2016 року (а. с. 22 - 23). Відповідачем на підтвердження часткової сплати заборгованості по комунальним послугам перед позивачем надано копії квитанцій за період липень 2025 року, вересень 2025 року, жовтень 2025 року, листопад 2025 року (а. с. 45, 46). Згідно копії рахунку на оплату послуг за грудень 2025 року, по рахунку відповідача [PERSON] № 7113 рахується заборгованість, розмір якої складає 23630,69 гривень (а. с. 44). Представником позивача - О.Срібною до суду подано заяву про зменшення позовних вимог та уточнений розрахунок заборгованості, згідно яких представник просить суд стягнути з відповідача заборгованість за комунальні послуги, станом на 31.12.2025 року в розмірі 23630,69 гривень, яка підтверджується належними доказами та визнається відповідачем [PERSON] . Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне: Відповідно до ч. 1 - 4 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В силу статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають з дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства. Підставами для виникнення цивільних прав і обов`язків, крім договору, можуть бути і інші юридичні факти (наприклад, фактичне надання житлово-комунальних послуг). Цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 статті 14 Цивільного кодексу України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Законом України "Про житлово-комунальні послуги" (далі-Закон) визначено, що житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (пункт 5 ч. 1 статті 1 Закону). За змістом п. 6, п. 13 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживачем житлово-комунальних послуг є індивідуальний споживач. Індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно ч. 1 статті 2 Закону, предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно п. 2 ч. 1 статті 5 Закону, до комунальних послуг відносяться послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п. 5 ч. 2 статті 7 Закону, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства. Згідно статті 9 Закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів. Відповідно до п. 6 ч. 1 статті 8 Закону, виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору. Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов на допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з наданням позивачем комунальних послуг та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг. Відповідач у відзиві на первісний позов не заперечував факту наявної заборгованості за комунальні послуги перед позивачем у розмірі 23630,69 гривень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач ПАТ "Центренерго" належним чином виконав свої обов`язки з постачання житлово-комунальних послуг, а відповідач скористався наданими послугами, однак не розрахувався за їх споживання, а тому має сплатити заборгованість. Таким чином, позовні вимоги ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, є обґрунтованими й підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати зі сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved