Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 09.01.2026 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстровано 03.08.2023 року Володимирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції , про що зроблено актовий запис №179. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що одруження з відповідачем виявилось невдалим через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння. Вести сумісний побут з відповідачем не виходить, постійно виникають суперечки. Примирення між ними не можливе і просить розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою суду від 16.01.2026 на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі та призначено її розгляд по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить позов задовольнити, проводити розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився. Від представника відповідача двічі надходили заяви про відкладення розгляду справи, оскільки відповідач не може прибути у судове засідання у зв"язку з перебуванням у зоні бойових дій. Проте жодних доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано, у зв"язку з чим суд визнає причини неявки відповідача не поважними і проводить заочний розгляд справи та ухвалює заочне рішення, проти чого не заперечує позивач. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов таких висновків. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя (п.10 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року № 11. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу- одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч.2 ст.104, 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] /дошлюбне прізвище [PERSON] / 03.08.2023 року зареєстровано шлюб Володимирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції , про що зроблено актовий запис №179. З наданої копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що сторни є батьками [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є непорозуміння, котрі виникають між подружжям. Позивач примирюватись та зберігати шлюб не бажає. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли відносини, які не сприяють збереженню їх сім`ї. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам сторін , оскільки сім`я сторін розпалась і надалі її зберігати недоцільно, у зв`язку з чим позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Згідно п. ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Отже, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 1331 гривень 20 копійок.

Outcome: approved