Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що 11.03.2024 року здійснено ідентифікацію клієнта та [PERSON] підписано Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Підпис відповідачем здійснено власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». У подальшому відповідач виявила бажання отримати послугу «Кредит готівкою», ознайомилася із актуальними умовами кредитування та 19.02.2025 підписала паспорт кредиту з використанням простого електронного підпису. Після чого із відповідачем за допомогою OTP пароля було підписано кредитний договір б/н від 19.02.2025 про надання строкового кредиту у розмірі 40000,00 грн, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 60 міс. із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 31%. Крім того, за допомогою одноразового ідентифікатора (OTP-пароля) сторонами було підписано графік погашення кредиту. Відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання та не здійснила своєчасне повернення грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими платежами відповідно до умов договору та графіка погашення кредиту. У зв`язку з цим станом на 14.01.2026 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 38 183,20 грн, яка складається з: 34 572,17 грн - заборгованість за тілом кредиту та 3611,03 грн - заборгованість за нарахованими процентами. З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь зазначену заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати. Ухвалою від 04.02.2026 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Ухвалою від 23.02.2026 року через повернення до суду поштового повідомлення, яке направлялось відповідачеві - без вручення, розгляд справи вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні із викликом сторін. Перше судове засідання призначено на 18.03.2026 року. В судове засідання представник позивача не з`явився, разом з позовною заявою подав письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підтримує в повному обсязі (а.с.5). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, відзиву не подала, судова повістка, яка направлялась за її зареєстрованим місцем проживання повернулася до суду без вручення з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.21-22). Крім того, 23.02.2026 року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення про виклик [PERSON] до суду (а.с.20). Відповідно до положень п. 4 ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. За приписами ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими ЦПК України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. Тому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 211, ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи без участі сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 19 лютого 2025 року між сторонами було укладено договір про надання банківських послуг, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку згідно з якими відповідачу було надано кредит в розмірі 40000,00 гривень строком на 60 місяців, зі сплатою фіксованої процентної ставки 31% річних. Згідно з п. 2.1. кредитного договору, банк зобов`язався надати позичальнику строковий кредит на споживчі цілі, у розмірі, визначеному Договором, в обмін на зобов`язання Позичальника з повернення Кредиту та сплати процентів за користування Кредитом в обумовлені цим Договором терміни. Кредит надається безготівковим шляхом (перерахування коштів на поточний рахунок позичальника) [NUMBER] (п.2.2 Договору). Відповідач ознайомившись з умовами кредитування, 19 лютого 2025 року підписала паспорт споживчого кредиту. Згідно з п. 4.1. кредитного договору, позичальник зобов`язується кожного місяця, починаючи з наступного місяця після укладення цього договору, здійснювати повернення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти за користування кредитом, рівними платежами в розмірі та строки, визначені Графіком, шляхом зарахування коштів на реквізити, зазначені в Додатку №2 «Реквізити для погашення заборгованості», який є невід`ємною частиною цього договору та направлений позичальнику у системі дистанційного обслуговування «Приват 24». Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме перерахував грошові кошти на поточний рахунок [PERSON] , що підтверджується випискою за договором б/н за період 19.02.2025 - 16.01.2026. Разом з тим, в порушення Умов і правил надання банківських послуг відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконала. Згідно з наданим розрахунком заборгованостіза договором № б/н вiд 19.02.2025, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості за відповідачем [PERSON] станом на 14.01.2026 рахується заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 38183,20 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 34572,17 грн, заборгованість за нарахованими відсотками 3611,03 грн. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит т а сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як встановлено судом, відповідач здійснювала витрати грошових коштів в межах кредитного ліміту і вчасно не погашала заборгованість. Розмір заборгованості підтверджується наданими банком випискою руху коштів за рахунком за період 19.02.2025 - 16.01.2026 і детальним розрахунком заборгованості за договором. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд вважає, що в даному випадку знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором б/н від 19.02.2025 щодо повернення кредитних коштів, а тому заборгованість з відповідача на користь позивача підлягає примусовому стягненню. Таким чином, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення вимога позивача стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитом в розмірі 38183 гривні 20 копійок, з яких: 34572 гривні 17 копійок заборгованість за тілом кредиту та 3611 гривень 03 копійки заборгованість за нарахованими відсотками. У зв`язку з тим, що позов задоволено повністю, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 2662 грн 40 коп судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved