Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Позивач ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся до суду із даним позовом, який мотивує тим, що 21.10.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Віва Капітал" та [PERSON] укладено кредитний договір № 1329422370372, за умовами якого відповідачу перераховано грошові кошти на картковий рахунок в сумі 4500,00 грн. 22.07.2024 року між ТОВ "ФК "Віва Капітал" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" (далі ТОВ "Діджи Фінанс") укладено договір факторингу № 22072024, відповідно до якого відбулося відступлення прав вимоги до позивача за кредитним договором № 132942237037 від 21.10.2023 на суму 11500,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 4500,00 грн, заборгованість за відсотками 10500,00 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 132942237037 від 21.10.2023 року у розмірі 15000,00 грн та судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн. Ухвалою суду від 02.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, по справі відкрито спрощене позовне провадження, призначений судовий розгляд без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу було направлено копію ухвали суду за зареєстрованим місцем проживання. Відзиву на позов не надходило. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Суд установив, що 21.10.2023 року між ТОВ "ФК "Віва Капітал" та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту продукту "Кредитна лінія старт" (далі Кредитний договір), який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора D3Y3J4. За умовами Кредитного договору ТОВ "ФК "Віва Капітал" надає [PERSON] кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а [PERSON] зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредитного ліміту складає 4500,00 грн; строк дії договору 120 днів з 21.10.2023 по 18.02.2024 (п. 1.2. 1.3 Кредитного договору). Процентна ставка фіксована. Дисконтна процентна ставка становить 2,5% від суми Кредиту за кожен день користування кредитом , застосовується в межах строку надання Кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, але не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 1 по 20 день включно. Базова процентна ставка складає 2,5% від суми Кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку надання Кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення Кредиту. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання Договору становить:184361,03%. Орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладання Договору становить 18000,00 гривень. На виконання умов Кредитного договору ТОВ "ФК "Віва Капітал" 21.10.2023 року перерахувало 4500,00 грн на банківську картку № [NUMBER] , вказану відповідачем у реквізитах до Кредитного договору, що підтверджується листом ТОВ "ФК Контрактовий дім" № 30067-1313347097-24122025 від 24.12.2025 року. Згідно з розрахунком заборгованості за Кредитним договором станом на 22.07.2024 року становить 18000,00 грн, з яких: 4500,00 грн залишок заборгованості за тілом кредиту, 13500,00 грн залишок заборгованості по процентах за користування кредитом. Між ТОВ "Діджи Фінанс" та ТОВ "ФК "Віва Капітал" 22.07.2024 року укладено договір факторингу № 22072024 відповідно до умов якого ТОВ "ФК "Віва Капітал" відступає ТОВ "Діджи Фінанс" права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, ТОВ "Діджи Фінанс" зобов`язується їх прийняти та сплатити суму фінансування за таке відступлення. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 22072024 від 2.07.2024 року ТОВ "Діджи Фінанс" набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором в сумі 15000,00 грн, з яких: 4500,00 грн залишок заборгованості за тілом кредиту, 10500,00 сума заборгованості за відсотками. Представником позивача листом № 3594111110-АВ від 15.08.2025 скеровано на поштову адресу відповідача досудову вимогу про необхідність сплатити 15000,00 грн заборгованості за Кредитним договором, яку останнім було проігноровано. Установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з кредитного договору. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 5 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" (далі Закону) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки доказам, поданими учасниками справи, у їх сукупності, зважаючи на те, що позивачем доведено факт укладення між первісним кредитором та відповідачем Кредитного договору, перехід до позивача права вимоги за Кредитним договором, а також отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 4500,00 грн, правові підстави для нарахування відсотків протягом погодженого сторонами 120-ти денного строку користування кредитом у сумі 10500,00 грн, відсутність з боку відповідача будь-яких платежів у рахунок погашення кредитної заборгованості, що жодним чином ним не спростовано, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості за Кредитним договором у сумі 15000,00 грн. Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн суд зазначає таке. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правничої допомоги № 42649746 від 01.01.2025, укладений між ТОВ "Діджи Фінанс" та адвокатом Лівак І.М., додаткову угоду до нього від 17.11.2025; копію свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю ВЛ № 841 від 22.07.2016; деталізований опис робіт виконаних адвокатом Лівак І.М., необхідних для надання правової допомоги за позовом "Діджи Фінанс" щодо стягнення кредитної заборгованості; акт про підтвердження факту надання правової допомоги допомоги адвокатом від 17.11.2025, згідно з яким адвокатом Лівак І.М. надано правову допомогу ТОВ "Діджи Фінанс" щодо стягнення заборгованості на загальну суму 6000 грн. Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі представника позивача. Крім того, послуги надані адвокатом, є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом його діяльності, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, складність справи, яка є нескладною та розглядалась в спрощеному позовному провадженні, а також враховує, що представник позивача не брав участі у судовому засіданні. Виходячи з критерію розумності, реальності таких витрат, суд уважає, що визначений розмір оплати є дещо завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved