Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, мотивуючи позовну заяву тим, що в Управлінні соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики ВМР перебуває на обліку [PERSON] , як внутрішньо переміщена особа з 31.10.2024 року та отримувала допомогу на проживання по 28.02.2025 року на себе та неповнолітню дитину в розмірі 5000,00 грн. З метою встановлення права на призначення/продовження виплати допомоги уповноваженій особі/отримувачу Мінсоцполітики передає Мінфіну відповідну інформацію для здійснення верифікації відповідно до Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат». Так, на виконання вимог п. 22 п. 23 Порядку №332 Мінфіном на центральному рівні проведено верифікацію та виявлено, що 04.11.2024 року [PERSON] разом із сином перетнули кордон на пункті пропуску Львів-зал на виїзд з території України, більш як 30 календарних днів підряд. Враховуючи зазначене, кошти допомоги внутрішньо переміщеним особам за період з 01.01.2025 року по 28.02.2025 року отримані [PERSON] неправомірно, оскільки остання перебувала за кордоном більш як 30 календарних днів підряд станом на грудень 2024 року. Відтак, виникла надміру виплачена сума допомоги в розмірі 10000,00 грн., яка підлягає поверненню. Позивачем вчинялись дії щодо досудового врегулювання спору, проте відповідач на повідомлення не реагує, тому позивач змушений був звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 30.12.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. На виконання вимог ухвали суду, відповідачем було надіслано суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого [PERSON] , повідомляє, що з осені 2022 року вона постійно проживає за кордоном, де у березні 2024 року народила дитину. У жовтні 2024 року вона приїхала в м. Вінницю та пішла у державну установу для оформлення державних виплат на дитину, зокрема, допомоги при народженні дитини та пакунка малюка. На початковому етапі їй було відмовлено в оформленні виплат з поясненням, що вона має звертатися за місцем реєстрації (м. Херсон) або надсилати документи рекомендованим листом. З огляду на воєнний стан, ситуацію в місті Херсон та поради осіб, які там проживають, вона обґрунтовано побоювалася, що її лист не буде прийнятий або розглянутий належним чином. З огляду на це, за рекомендацією працівників органів соціального захисту, нею було оформлено статус внутрішньо переміщеної особи, після чого на місці було призначено відповідні виплати: допомогу при народженні дитини, пакунок малюка та виплати ВПО. Через постійні обстріли всієї території України, задля безпеки своєї дитини та себе, вона вимушена була знову виїхати закордон. Виплати ВПО відповідач отримувала протягом чотирьох місяців, після чого вони були припинені без будь-якого попереднього офіційного повідомлення чи роз`яснення причин. Про те, що отримання виплат ВПО під час перебування за кордоном є неправомірним, вона дізналася лише після телефонних дзвінків представника органу, які мали наполегливий та психологічно тиснучий характер. Отримані кошти були використані виключно на забезпечення базових потреб дитини. Наразі її дохід становить близько 860,00 грн. на місяць, а також мінімальна соціальна допомога за кордоном, яка фактично спрямовується на оплату житла та найнеобхідніші потреби, тому вона не має заощаджень або іншого майна, за рахунок якого могла б повернути заявлену суму одноразово. З огляду на викладене, вважає, що переплата виникла не з її вини, а внаслідок дій або бездіяльності органу, який призначав та виплачував допомогу, та який мав можливість перевірити підстави для її нарахування. Тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з неї надміру виплачених коштів у повному обсязі. У разі якщо наявні підстави для повернення коштів, просить врахувати її фактичний майновий стан; наявність малолітньої дитини; відсутність умислу та застосувати розстрочку виконання рішення з мінімальними щомісячними платежами. Представником позивача було надіслано суду відповідь на відзив, згідно з яким доводи відповіда не спростовують заявлених позовних вимог. Відповідно до п. 6 Порядку № 332, якщо отримувач або уповноважена особа виїхала на тимчасове чи постійне місце проживання за кордон або перебуває за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, ввона зобов`язана повідомити про такі обставини органу соціального захисту населення. Відповідно до п. 9 Порядку № 332, уповноважена особа зобов`язана протягом 14 календарних днів після виникнення змін, які впливають на визначення права на отримання допомоги, поінформувати про це засобами поштового/електронного зв`язку орган соціального захисту населення. Факт перебування відповідача за межами України протягом періоду отримання допомоги підтверджується листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 12.05.2025 року та не заперечується відповідачем. Посилання [PERSON] на складний матеріальний стан, наявність малолітньої дитини та використання коштів на базові потреби не звільняють її від обов`язку повернення безпідставно отриманих коштів, оскільки такі обставини не передбачені законом як підстава для звільнення від відповідальності. З приводу доводів відповідача про те, що переплата виникла з вини органу соціального захисту населення, то вони є безпідставними, оскільки призначення допомоги здійснювалося на підставі відомостей, поданих відповідачем. Обов`язок повідомляти про зміну обставин покладається саме на отримувача допомоги. На підставі викладеного представник позивача просив відзив [PERSON] залишити без задоволення, а позовні вимоги Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради задовольнити у повному обсязі. Відповідач надіслала суду заперечення на відповідь позивача, відповідно до яких з позицією позивача погоджується частково та вважаю її такою, що підлягає оцінці судом з урахуванням усіх фактичних обставин справи. Щодо умислу та добросовісності, то [PERSON] не приховувала інформацію та не діяла з метою незаконного отримання коштів. Виплати були оформлені у жовтні 2024 року під час її перебування в Україні. Після їх оформлення вона виїхала за кордон. Усно працівники органу соціального захисту не повідомляли її про обов`язок повідомляти про перебування за межами України понад 30 днів. Умисел на незаконне збагачення відсутній. Досудову вимогу вона не отримала, оскільки перебувала за межами України. Орган соціального захисту має доступ до державних систем верифікації та повинен здійснювати контроль. Якщо факт її перебування за кордоном був встановлений раніше, проте виплати продовжувалися, це свідчить про несвоєчасне реагування з боку органу. Стягнення повної суми одноразово поставить відповідача та дитину у складне матеріальне становище. Щодо принципу справедливості та пропорційності Суд при вирішенні справи має враховувати не лише формальне застосування норм права, а й принципи добросовісності, розумності та справедливості. Просила відмовити у задоволенні позову повністю. Ознайомившись з запереченнями відповідача, позивач подав додаткові пояснення у справі, згідно з якими в заяві про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам [PERSON] наявний власноручний підпис заявниці, що свідчить про те, що остання поінформована, що допомога не призначається у разі відповідності критеріям, встановленим пунктами 7 і 8 Порядку № 332. Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула або зберегла майно без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно. Обов`язок повернення безпідставно набутих коштів не ставиться у залежність від наявності чи відсутності вини набувача. Згідно зі статтею 1215 Цивільного кодексу України, не підлягають поверненню лише ті соціальні виплати, які були виплачені добровільно за відсутності рахункової помилки і недобросовісності з боку набувача. Водночас у даному випадку виплати здійснювалися за наявності обставин, що виключали право відповідача на їх отримання. В силу приписів пункту 6 та пункту 9 Порядку № 332 [PERSON] зобов`язана повідомляти про виникнення змін/обставин, які впливають на визначення права на отримання допомоги орган соціального захисту населення. Однак до управління соціального захисту населення (Лівобережне) жодних повідомлень від [PERSON] не надходило. 21.05.2025 року управлінням соціального захисту населення (Лівобережне) департаменту соціальної політики Вінницької міської ради надіслано відповідачу через АТ Укрпошта повідомлення про суму та спосіб добровільного повернення коштів переплати. Також 15.05.2025 року та 12.06.2025 року відповідача було повідомлено в телефонному режимі про причини припинення виплати допомоги та необхідність повернення надміру виплачених коштів. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №800/547/17, направлення кореспонденції рекомендованим листом за дійсною адресою є достатнім для визнання повідомлення належним, а факт неотримання листа адресатом не може покладатися на відправника. Щодо моменту виникнення переплати, відповідно до п. 23 Порядку № 332, для підтвердження актуальності права уповноваженої особи та отримувачів на продовження отримання допомоги Мінсоцполітики щомісяця забезпечує передачу Мінфіну засобами електронної інформаційної взаємодії інформації отримувачів для проведення поточної верифікації відповідно до Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат». За результатами проведеної верифікації отримувачів Мінфіном передаються рекомендації Мінсоцполітики для подальшого завантаження до електронних систем Мінсоцполітики із використанням функціоналу Єдиної системи. В ході здійснення перевірки особової справи [PERSON] виявлено, що 04.11.2024 року гр. [PERSON] разом з сином перетнули кордон на пункті пропуску Львів-зал на виїзд з території України. У витязі з Єдиної інформаційної соціальної сфери, який доданий до позовної заяви вказано, що дата здійснення верифікації - 17.04.2025 року. Для уточнення отриманих рекомендацій направлено запит до Головного центру обробки спеціальної інформації. Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 19-38433-25-Вих від 12.05.2025 року, після перетину кордону 04.11.2024 року в напрямку виїзду з території України, гр. [PERSON] не повернулася до України в період з 04.11.2024 року по 12.05.2025 року, тобто станом на грудень 2024 року відповідач перебувала за кордоном більше як 30 календарних днів підряд. Відтак, виникла надміру виплачена сума допомоги внутрішньо переміщеним особам в розмірі 10000,00 грн за період з 01.01.2025 року по 28.02.2025 року, яка підлягає поверненню. На підставі викладеного представник позивача просив суд врахувати ці пояснення при прийнятті рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 31.10.2024 року та 01.11.2024 року [PERSON] звернулася до структурного підрозділу Вінницької міської ради із заявою про взяття її та її сина [PERSON] на облік як переміщену особу №509-5003511980, № 509-5003512732 (а.с. 6, 8). 31.10.2024 року та 01.11.2024 року на підставі вказаних вище заяв було сформовано довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивачата її сина за №509-5003511980, №509-5003512732 (а.с. 7, 9). Також, 01.11.2024 року відповідач подала заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та підтвердила, що вона поінформована, що допомога не призначається у разі відповідності критеріям, встановленим пунктами 7 і 8 Порядку №332 (а.с. 10). 29.11.2024 року Управлінням соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики міської ради на підставі поданих документів було прийнято рішення про призначення відповідачу допомоги переміщеним особам на проживання в розмірі 5000,00 грн. (2000,00 грн. на [PERSON] та 3000,00 грн. [PERSON] ), щомісячно з 01.11.2024 року (а.с. 11). 17.04.2025 року Міністерством фінансів України проведено верифікацію отримувачів допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та на підставі даних Державної прикордонної служби України [PERSON] перебувала за кордоном більше як 30 календарних днів підряд (а.с. 13-14). За даними Адміністрації Державної прикордонної служби України, верифікація Мінфіном, [PERSON] перебувала за кордоном з 04.11.2024 року та по 12.05.2025 року не повернулась в Україну (а.с. 15). З розрахунку переплати по особовій справі №695185 слідує, що встановлена переплата за період з 01 січня 2025 року по 28 лютого 2025 року по допомозі на проживання внутрішньо переміщеним особам у зв`язку з перебуванням за кордоном більше як 30 календарних днів підряд в загальному розмірі 10000,00 грн (а.с. 16). Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначені гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»). Механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам здійснюється відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332. За змістом п. 2 Порядку №332 (в редакції на день призначення допомоги), з 1 серпня 2023 року допомога призначається на шість місяців внутрішньо переміщеній особі, яка вперше звернулася за призначенням допомоги, та виплачується щомісяця внутрішньо переміщеній особі або уповноваженій особі на внутрішньо переміщену особу у випадку недієздатності отримувача або дитину (далі - уповноважена особа) у такому розмірі: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень. Допомога призначається на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. Допомога призначається за повний місяць, у якому уповноважена особа звернулася за її наданням, незалежно від дати такого звернення. Відповідно п. 4 Порядку №332 (в редакції на день призначення допомоги) для призначення допомоги внутрішньо переміщена особа або уповноважена особа подає заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за формою згідно з додатком 1. Така заява подається структурному підрозділу з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної (військової) адміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради (далі - орган соціального захисту населення) або уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради чи центру надання адміністративних послуг за місцем обліку внутрішньо переміщеної особи із використанням функціоналу Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (за технічної можливості) та електронних систем Мінсоцполітики. Відповідно до п. 5 Порядку №332 (в редакції на день призначення допомоги), допомога призначається внутрішньо переміщеним особам: які перемістилися (повторно перемістилися) з 1 січня 2022 року з територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Мінреінтеграції, щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації; у яких житлове приміщення знищене або пошкоджене (до ступеня непридатного для проживання) та інформація про яке внесена до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією РФ (за технічної можливості), або щодо якого подано документальне підтвердження органом місцевого самоврядування, а в разі його відсутності - обласною державною (військовою) адміністрацією факту пошкодження/знищення житлового приміщення внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією. Особа вважається такою, що звертається вперше, якщо їй не призначалася і не виплачувалася допомога відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам». Відповідно до п. 6 Порядку №332 (в редакції на день призначення допомоги) якщо отримувач або уповноважена особа повернувся до покинутого місця проживання, виїхав на тимчасове чи постійне місце проживання за кордон або перебуває за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, він зобов`язаний повідомити про такі обставини органу соціального захисту населення/уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради/центру надання адміністративних послуг за місцем перебування на обліку або надіслати заяву з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням кваліфікованого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису). Відповідно до п. 8 Порядку №332 (в редакції на день призначення допомоги), внутрішньо переміщеній особі, яка перебувала за кордоном і яка вперше звертається за призначенням допомоги, виплата призначається відповідно до пунктів 2-4 цього Порядку на підставі заяви, особисто поданої не раніше ніж через 15 робочих днів після повернення в Україну, та за умови відповідності особи критеріям, зазначеним у пунктах 7, 7-1 і 8 цього Порядку. Нарахування та виплата допомоги уповноваженій особі або отримувачу припиняється та більше не призначається/поновлюється починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому стало відомо щодо її повернення до покинутого місця проживання, або з місяця виїзду за кордон на постійне проживання, або з місяця, що настає за місяцем, у якому строк перебування за кордоном перевищує 30 календарних днів підряд чи 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, або 60 та 90 календарних днів відповідно, в разі прийняття рішення про збільшення зазначеного строку за наявності обґрунтованих причин. Обґрунтованими причинами вважаються службове відрядження, оздоровлення дітей, супроводження дітей під час участі в міжнародних змаганнях або участь у відповідних змаганнях, стажування, навчання, лікування, реабілітація, хвороба особи або члена сім`ї, смерть членів її сім`ї та родичів, догляд за хворою дитиною віком до 18 років, відвідування закладів охорони здоров`я, судових та правоохоронних органів, через які особа не за власним бажанням могла бути відсутньою за місцем проживання/перебування, що підтверджується документально. Уповноважена особа зобов`язана протягом 14 календарних днів після виникнення змін, які впливають на визначення права на отримання допомоги, поінформувати про це засобами поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису) орган соціального захисту населення, уповноважену особу виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центр надання адміністративних послуг. Якщо отримувачів, яким призначено допомогу, відбулися зміни, які впливають на право на отримання допомоги, розмір допомоги перераховується з місяця, що настає за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженої особи або згідно з інформацією, наданою компетентним органом, та/або за результатами проведеної додаткової перевірки рекомендацій, наданих Мінфіном, відповідно до Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат». Таку заяву уповноважена особа має право надіслати з використанням поштового або електронного зв`язку органу соціального захисту населення, уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг (п.9 Порядку №332). Разом з тим, відповідно до п. 22 Порядку №332 з метою встановлення права на призначення/продовження виплати допомоги уповноваженій особі/отримувачу Мінсоцполітики передає Мінфіну відповідну інформацію для здійснення верифікації відповідно до Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат». Верифікація здійснюється шляхом перевірки інформації, наданої уповноваженою особою, з урахуванням даних, що обробляються стосовно них в інформаційно-аналітичній платформі електронної верифікації та моніторингу, на відповідність вимогам, визначеним у цьому Порядку. За результатами верифікації Мінфіну інформації щодо осіб Мінфіном передаються рекомендації Мінсоцполітики для подальшого завантаження до електронних систем Мінсоцполітики. Так, згідно з п. 24 Порядку №332, у разі успішного проходження верифікації інформації отримувачів допомога продовжується автоматично із використанням функціоналу Єдиної системи. У разі виявлення невідповідності вимогам цього Порядку за результатами верифікації та відомостей, відображених в Єдиній системі, в Єдиній системі формується відповідний статус із зазначенням критеріїв, наведених у пунктах 7, 7-1 і 8 цього Порядку, які порушено. За наявності технічної можливості інформація про підстави відмови у призначенні/продовженні виплати допомоги та порядок оскарження рішення повідомляється уповноваженій особі або отримувачам із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи, засобами мобільного зв`язку або органу соціального захисту населення, який призначає допомогу на проживання, шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/електронного зв`язку. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Таким чином, повернення надмірно виплаченої суми щомісячної допомоги передбачає стягнення зазначеної суми у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини набувача, зокрема внаслідок його недобросовісності, що може бути у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Як встановлено судом, відповідач перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради та з 04.11.2024 року до 28.02.2025 року отримувала допомогу як внутрішньо переміщена особа на проживання у розмірі 5000,00 грн. щомісячно. В цілому за цей період отримала 20000,00 грн. (а.с. 12). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перебувала за межами території України в період з 01.01.2025 року по 28.02.2025 року, тобто перебувала за межами України більше ніж 30 календарних днів, що суперечить положенням п.8 Порядку №332. Доказів, що відповідач повідомляла позивача про цю обставину матеріали справи не містять. Відповідно до пункту 29 Порядку №332 у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Орган соціального захисту населення має право здійснити перерахунок надміру виплачених коштів допомоги отримувачу за рахунок наступних виплат. У разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки орган соціального захисту населення вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку. Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради надсилався лист [PERSON] від 21.05.2025 року №08/00/008/32369 щодо повернення в добровільному порядку надміру виплачених коштів в розмірі 10000,00 грн. (а.с. 17). Відомостей про те, що відповідач добровільно повернула кошти позивачу, суду надано не було. Також сторонами визнається факт повідомлення відповідача про суму переплати в телефонному режимі. Щодо посилання відповідача на складний матеріальний стан, наявність малолітньої дитини та використання коштів на базові потреби, то вказані обставини не звільняють її від обов`язку повернення безпідставно отриманих коштів, оскільки такі обставини не передбачені законом як підстава для звільнення від відповідальності. Суд звертає увагу, що обов`язок повідомляти про зміну обставин покладається саме на отримувача допомоги (п. 9 Порядку №332). Доказів повідомлення відповідачем позивача про зміни, які впливають на отримання допомоги, матеріали справи не містять. З приводу застосування розстрочки виконання рішення, то вказана вимога регулюється ст. 435 ЦПК України та вирішується під час виконання рішення суду. Враховуючи наведені обставини і норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що отримані відповідачем кошти за період з 01.01.2025 року по 28.02.2025 року в сумі 10000,00 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, як набуті без достатньої правової підстави, тобто позов підлягає задоволенню у повному обсязі. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн. (а.с. 20). Тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved