Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

28 січня 2026 року до Крижопільського районного суду Вінницької області через систему «Електронний суд» надійшов позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (далі ТОВ «ФК «ЕЙС») до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 жовтня 2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 800240862 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідачка самостійно, за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» www.moneyveo.ua, ознайомилася з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору, після чого заявила про бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, в якій вказала свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало [PERSON] через банк провайдер грошові кошти в розмірі 1500 грн. на вказану нею банківську картку. В подальшому відповідачка збільшила суму кредиту до 6000 грн. Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. У свою чергу, всупереч умовам кредитного договору № 800240862 від 01 жовтня 2021 року, відповідачка не виконувала належним чином зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість. 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі - ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до цього Договору факторингу укладалися додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну його дії. Первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 підписали Реєстр прав вимоги № 169 від 18.01.2022, за яким від первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами, зокрема за договором № 800240862 від 01.10.2021, боржником у якому є відповідачка, в загальному розмірі 15398,02 грн., з яких: 5999 грн. - заборгованість по основному боргу; 9399,02 грн. - заборгованість по відсоткам. 23.02.2024 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (далі ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 23/0224-01, за умовами якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату на умовах, визначених цим Договором. ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання Договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 23.02.2024, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 800240862 від 01.10.2021, боржником у якому є відповідачка, в загальному розмірі 21833,74 грн., з яких: 5999 грн. - заборгованість по основному боргу; 15834,74 грн. - заборгованість по відсоткам. 15.07.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 15/07/25-Е, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 800240862 від 01.10.2021 на загальну суму 21833,74 грн. При цьому, право вимоги по кредитному договору було відступлено саме з дати підписання Реєстрів прав вимоги, тобто вже після укладення кредитного договору. Так, умови договорів факторингу передбачали можливість передачі прав вимоги, які виникнуть після дати їх підписання, що не суперечить чинному законодавству, а також те, що перехід права вимоги відбувається в момент підписання відповідного реєстру права вимоги, а не з дати укладення договору факторингу. Після отримання права вимоги за кредитним договором № 800240862 від 01.10.2021 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» не здійснювали жодних нарахувань за цим договором, тому станом на день подання позову розмір заборгованості залишився незмінним - 21833,74 грн., з яких: 5999 грн. - заборгованість по основному боргу; 15834,74 грн. - заборгованість по відсоткам. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором № 800240862 від 01.10.2021 в розмірі 21833,74 грн., а також понесені судові витрати: 2662,40 грн. судового збору та 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 06 лютого 2026 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. У судове засідання 10 березня 2026 року сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. У позовній заяві представник позивача Поляков О.В. просив розглянути справу у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі та просила зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу. Водночас до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідачка просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності до позовних вимог ТОВ «ФК «ЕЙС» та відмовити у задоволенні позову. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У цій справі відповідачка [PERSON] подала відзив на позовну заяву в паперовій формі через канцелярію суду. Водночас, всупереч вимогам п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України, до відзиву не додано доказів його направлення позивачу. За таких обставин суд не бере до уваги поданий відзив та вирішує справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України). У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Судом встановлено, що 01 жовтня 2021 року [PERSON] уклала з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» договір кредитної лінії № 800240862 шляхом надсилання заявки на отримання грошових коштів в кредит від 01.10.2021. У Паспорті споживчого кредиту за продуктом «СМАРТ» до Договору № 800240862 від 01.10.2021, з яким [PERSON] була ознайомлена до укладення кредитного договору, викладено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію про орієнтовну річну процентну ставку та загальну вартість кредиту, порядок його повернення, а також наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором. Відповідно до п. 1.1 Договору ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зобов`язалося надати позичальникові [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 6000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а остання зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, продукту «СМАРТ» ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Згідно з п.п. 1.2-1.7 Договору, сума кредитного ліміту, вказана в п. 1.1. Договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Кредитодавець надає перший транш за Договором в сумі 1500 грн. одразу після укладення Договору, який має бути повернуто до 15.12.2021. Позичальник в будь-який час протягом дисконтного періоду дії Договору може збільшити суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті. Загальна сума кредиту за цим Договором складається з сум кредиту (траншів), отриманих протягом всього строку дії Договору. Позичальник має право користуватися кредитом від дати фактичного отримання суми кредиту за кожним траншем та до закінчення строку дії Договору чи його дострокового розірвання. Кредитна лінія надається строком на 15 днів від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період), а саме до 15.12.2021. У випадку надання першого траншу не в день укладення Договору строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором. Пунктом 1.9 Договору передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку, визначеного в п. 1.7 Договору, нарахування процентів здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 722,70 % річних, що становить 1,98 % від суми кредиту за кожний день користування ним; у разі продовження строку дисконтного періоду на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 578 % річних, що становить 1,58 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець за своїм вибором може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті; якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 766,50 % річних, що становить 2,10 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. Крім того, сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів за договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження загального строку дії договору. У такому разі зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду. З наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 % річних, що становить 2,98 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним (п.п. 1.12, 1.12.1, 1.12.2 Договору). Відповідно до п. 4.2, 4.3 Договору, строк дії цього Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту, визначеного в п. 1.7 Договору. Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання кредиту, передбачених п. 1.8 та п. 1.12.1 Договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного виконання. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. Кредитний договір [PERSON] підписала електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора «MNV45V5V», який був відправлений на вказаний нею номер мобільного телефону, про що свідчить п. 5 Договору. Укладення договору також підтверджується довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», з якої вбачається, що 01.10.2021 о 17:45:22 одноразовий ідентифікатор MNV45V5V відправлений позичальнику [PERSON] на номер телефону [NUMBER] , [INFO] о 17:46:14 ідентифікатор введено позичальником у відповідне поле ІТС, 01.10.2021 о 17:46:26 грошові кошти перераховані позичальнику. У заявці на отримання грошових коштів в кредит від 01.10.2021 зазначено загальну інформацію про кредитний договір, персональні дані позичальника [PERSON] , а також номер банківської карти, на яку має бути перерахована сума кредиту, 4790-72ХХ-ХХХХ-2907. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало в повному обсязі та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 6000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується платіжними дорученнями від 01.10.2021 на суму 1500 грн., від 03.10.2021 на суму 3000 грн., від 05.10.2021 на суму 1500 грн., де призначенням платежу зазначено «Переказ коштів згідно договору № 800240862 від 01.10.2021». Згідно з повідомленням АТ «Ощадбанк» від 16.02.2026 № 46/12-11/20082/2026/БТ, яке надійшло до суду 20 лютого 2026 року на виконання ухвали від 06 лютого 2026 року, на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в АТ «Ощадбанк» відкрито банківський рахунок, який обслуговується за допомогою банківської платіжної картки № [NUMBER] . Також банком надано інформацію у вигляді виписки та платіжних інструкцій щодо зарахування грошових коштів на вказаний рахунок у сумі 1500 грн. від 03.10.2021, у сумі 3000 грн. від 05.10.2021, у сумі 1500 грн. від 07.10.2021. За умовами вищезазначеного кредитного договору [PERSON] зобов`язалася повернути отримані грошові кошти у визначений договором строк та сплатити відсотки за користування цими коштами, однак свої зобов`язання за договором не виконала та не повернула отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого у неї перед кредитором виникла заборгованість за вказаним кредитним договором. Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Статтею 1081 ЦК України передбачено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Стаття 1082 ЦК України зобов`язує боржника здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже, за змістом наведених вище положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора. Аналіз змісту ст. 1082 ЦК України дозволяє дійти висновку, що викладені в ній положення щодо обов`язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору. При цьому, невиконання фактором цього обов`язку не звільняє боржника від виконання обов`язків за кредитним договором, а лише дає йому право на виконання свого обов`язку перед первісним кредитором. Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Судом встановлено, що 28 листопада 2018 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався на підставі додаткових угод: № 19 від 28 листопада 2019 року на строк до 31 грудня 2020 року, № 26 від 31 грудня 2020 року на строк до 31 грудня 2021 року, № 27 від 31 грудня 2021 року на строк до 31 грудня 2022 року, № 31 від 31 грудня 2022 року на строк до 31 грудня 2023 року, № 32 від 31 грудня 2023 року на строк до 31 грудня 2024 року. За умовами договору факторингу ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» прийняло належні ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 169 від 18 січня 2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] (№ з/п в Реєстрі 1 236) за кредитним договором № 800240862 від 01.10.2021 в сумі 15398,02 грн., з яких: 5999 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 9399,02 грн. - сума заборгованості за відсотками. 23 лютого 2024 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 23/0224-01, за умовами якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» прийняло належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 23 лютого 2024 року до Договору факторингу № 23/0224-01 від 23 лютого 2024 року ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] (№ з/п в Реєстрі 7 236) за кредитним договором № 800240862 від 01.10.2021 в сумі 21833,74 грн., з яких: 5999 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 15834,74 грн. - сума заборгованості за відсотками. 15 липня 2025 року між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 15/07/25-Е, за умовами якого ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступило ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЕЙС» прийняло належні ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 15 липня 2025 року до Договору факторингу № 15/07/25-Е від 15 липня 2025 року ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] (№ з/п в Реєстрі 12296) за кредитним договором № 800240862 від 01.10.2021 в сумі 21833,74 грн., з яких: 5999 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 15834,74 грн. - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до [PERSON] нові кредитори ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором. Досліджені судом докази у справі свідчать, що до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги за кредитним договором № 800240862 від 01 жовтня 2021 року, укладеним між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] . Згідно наданого позивачем детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № 800240862 від 01.10.2021, зробленого первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» станом на 18 січня 2022 року (дата відступлення права вимоги від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС»), заборгованість відповідачки за цим договором становила 15398,02 грн., з яких: 5999 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 9399,02 грн. - сума заборгованості за відсотками. Із зазначеного розрахунку вбачається, що позивачка здійснила три платежі в рахунок погашення кредитної заборгованості, а саме: 19.10.2021 в сумі 1901 грн., 17.11.2021 3446 грн., 03.01.2022 5 грн., а всього 5352 грн. З цієї суми 1 грн. зараховано на погашення тіла кредиту, а решту 5351 грн. на погашення відсотків. Відповідачка [PERSON] фактично отримала та використала кредитні кошти у розмірі 6000 грн., що підтверджується матеріалами справи. У добровільному порядку отримані кошти вона не повернула ні первісному кредитору, ні новим кредиторам, сплативши лише 1 грн. тіла кредиту. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5999 грн. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 15834,74 грн., то суд враховує, що відповідно до висновків, викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13 «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». У кредитному договорі № 800240862 від 01.10.2021 року, сторони, діючи відповідно до положень ст. 6, 627 ЦК України, врегулювали відносини щодо сплати відсотків за користування кредитом. На підтвердження заявлених позовних вимог та розміру заборгованості відповідачки за кредитним договором позивачем надано суду розрахунки заборгованості за період з 01.10.2021 по 18.01.2022 (зроблений первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»), з 19.01.2022 по 23.02.2024 (зроблений ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС»), та виписку з особового рахунку (видана ТОВ «ФК «ЕЙС»). За умовами кредитного договору № 800240862 від 01.10.2021, укладеного між відповідачкою [PERSON] та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», кредитна лінія надається строком на 15 днів з дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період) з можливістю його продовження за умови сплати фактично нарахованих процентів протягом дисконтного та пільгового періодів. Оскільки [PERSON] після закінчення дисконтного періоду не погасила тіло кредиту, однак 19.10.2021 та 17.11.2021 повністю сплатила нараховані відсотки, відповідно до п. 1.8 Договору дисконтний період, визначений п. 1.7 Договору, щоразу продовжувався ще на 30 днів. 03.01.2022 [PERSON] здійснила платіж у сумі 5 грн., які було зараховано в рахунок погашення відсотків, у зв`язку з чим, відповідно до вимог п. 1.12.1 Договору, виконання зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту було відкладено, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду. З урахуванням продовження дисконтного періоду відповідно до п. 1.8 Договору та подальшого відстрочення виконання зобов`язання згідно з п. 1.12.1 Договору, кінцевим строком повернення кредиту було 17 березня 2022 року. Після набуття права вимоги за кредитним договором, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» з 19.01.2022 продовжило нараховувати відсотки за користування кредитом по 03.03.2022 року включно, у зв`язку з чим заборгованість [PERSON] за відсотками станом на 23 лютого 2024 року (день відступлення права вимоги від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС») становила 15834,74 грн. Нові кредитори ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» будь-яких нарахувань за кредитним договором не здійснювали. Отже, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 15834,74 грн. відсотків за кредитним договором № 800240862 від 01 жовтня 2021 року, оскільки вони нараховані в межах погодженого сторонами строку кредитування та згідно з визначеною у договорі процентною ставкою, а тому позов в цій частині є обґрунтованим і також підлягає задоволенню. Відповідачка [PERSON] розмір заявленої позивачем заборгованості не оспорювала та позов визнала. З урахуванням викладеного, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовної заяви про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором у повному обсязі. Таким чином, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» слід стягнути 21833,74 грн. заборгованості за кредитним договором № 800240862 від 01.10.2021, з яких: 5999 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 15834,74 грн. - сума заборгованості за відсотками. При розподілі судових витрат суд виходить з наступного. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі № 753/1203/18. Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» під час розгляду справи в суді на підставі договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, додаткової угоди № 25770985750 від 01 вересня 2025 року до договору про надання правничої допомоги та довіреності від 11 серпня 2025 року здійснював адвокат Соломко О.В. Згідно акта прийому-передачі наданих послуг від 29 грудня 2025 року сторони погодили, що адвокатом Соломко О.В. у даній справі надано ТОВ «ФК «ЕЙС» такі види правової допомоги: вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості 2 години вартістю 1000 грн., складання позовної заяви 2 години вартістю 5000 грн., підготовка адвокатського запиту 1 година вартістю 500 грн., підготовка клопотання про витребування доказів 1 година вартістю 500 грн. Загальна вартість наданих адвокатом послуг становить 7000 грн. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved