Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивач просить стягнути з відповідачки на його користь суму заборгованості у розмірі 7260,28 грн, з яких: 3800,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1750,28 грн - заборгованість за процентами, 760,00 грн - заборгованість за комісією, 950,00 грн - заборгованість за штрафами, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.10.2025 ТОВ "МАКС КРЕДИТ" та [PERSON] уклали договір кредитної лінії № 00-10689952, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредитного ліміту 3800,00 грн, строк дії кредитної лінії 360 днів, дата остаточного повернення кредиту 16.10.2026. Стандартна процентна ставка складає 0,94 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, яка застосовується у межах строку дії кредитної лінії. Кредитодавець на момент видачі кредиту нараховує комісію за надання кредиту в розмірі 20,00 % від суми кредиту, що складає 760,00 грн. Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав, здійснивши відповідачці переказ коштів через ТОВ "ПрофітГід". Остання ж заборгованість по кредиту не сплатила, у зв`язку з чим має перед позивачем невиконані зобов`язання на суму 7260,28 грн, з яких: 3800,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1750,28 грн - заборгованість за процентами, 760,00 грн - заборгованість за комісією, 950,00 грн - заборгованість за штрафами. Відповідачка подала відзив на позов, у якому просила позов задоволити частково, скасувавши нарахування по спірному договору комісії в сумі 760,00 грн та штрафів у розмірі 950,00 грн, а також зменшивши суму нарахованих процентів за користування кредитною лінією. Свою позицію мотивувала тим, що під час дії воєнного стану в Україні та протягом 30 днів після його завершення банки не мають права нараховувати штрафи, пеню та інші штрафні санкції. Нараховані після 24.02.2024 санкції підлягають анулюванню. Також зазначила, що сума нарахованих процентів завищена, оскільки прослідковується диспропорція правовідносин. Нарахування йдуть всупереч справедливості, добросовісності та розумності. 18 листопада 2025 року вона скеровувала на юдридичну адресу позивача заяву-пропозицію про реструктуризацію кредитної заборгованості, в якій просила змінити термін погашення кредиту, припинити нарахування відсотків, пені, штрафних санкцій, здійснити реструктуризацію кредитного договору, мотивуючи це складним матеріальним стновищем, однак позивач проігнорував її. Представник позивача в судове засідання не з`явився, безпосередньо в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати без його участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала відзив на позов, який описано вище. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: представниця ТОВ "МАКС КРЕДИТ" у системі "Електронний суд" 18.12.2025 сформувала адресовану Калуському міськрайонного суду Івано-Франківської області позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно із ухвалою від 18.12.2025, суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу № 345/7214/25 направив за підсудністю до Долинського районного суду Івано-Франківської області. 09 січня 2026 року матеріали справи надійшли на адресу Долинського районного суду Івано-Франківської області. Згідно із ухвалою від 12.01.2026, суд відкрив провадження у справі та витребував за клопотанням позивача докази з АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК". 29 січня 2026 року на адресу суду надійшли витребовувані докази. 30 січня 2026 року відповідачка подала відзив на позовну заяву, який попередньо направила позивачу. Суд з метою надання можливості позивачу відреагувати на відзив на позовну заяву судове засідання, яке мало місце 09.02.2026, відклав та призначив наступне судове засідання, про що повідомив сторін. В судове засідання 20.03.2026 сторони не з`явилися, відповідачка повторно не з`явилася, свою позицію щодо позовних вимог висловила у відзиві на позов, позивач просив розглядати справу за його відсутності, а відтак суд підстав для відкладення судового засідання не встановив, у зв`язку з чим незалежно від причин повторної неявки в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: як установив суд, 09.10.2025 [PERSON] прийняла пропозицію ТОВ "МАКС КРЕДИТ" на укладення договору та встановлення ділових відносин, погодивши спосіб укладення електронних правочинів (договорів) зі вказаним Товариством, на що вказує відповідна заява, яку підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором 64876 (а.с. 29). 21 жовтня 2025 року [PERSON] ознайомилася із основними умовами кредитування у ТОВ "МАКС КРЕДИТ", підтвердженням чого слугує Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), який відповідачка підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором 99187 (а.с. 27-28). Після ознайомлення із основними умовами кредитування, [PERSON] та ТОВ "МАКС КРЕДИТ" у електронному вигляді уклали договір кредитної лінії № 00-10689952 від 21.10.2025, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у формі кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.1). Сума ліміту кредитної лінії складає 3800,00 грн (п. 1.2). Строк дії кредитної лінії (строк кредитування) 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодацю (дата повернення кредиту) - 16.10.2026 (п. 1.3). Тип процентної ставки - фіксована (п. 1.5). Стандартна процентна ставка складає 0,94 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в п. 1.3 Договору (п. 1.5.1). Знижена процентна ставка становить 0,49 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначеною п. 1.4 Договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 15 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом (п. 1.5.2). У разі невиконання позичальником умов Програми лояльності щодо отримання знижки, тобто несплати позичальником платежу у встановленому Графіком платежів розмірі, що був розрахований за зниженою процентною ставкою, не пізніше наступного для за першою періодичною датою платежу, визначеною п. 1.4 цього договору, позичальник з дати видачі кредиту сплачує проценти за стандартною процентною ставкою, встановленою п. 1.5.1 цього Договору (п. 1.5.4). Кредитодавець одноразово в момент видачі кредиту нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 20,00 % від суми кредиту, що складає 760,00 грн (п. 1.6). Сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 3800,00 на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] (п. 2.10). У разі просточення позичальником сплати процентів за користування кредитом на строк понад один календарний місяць, кредитодавець, відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування", має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі, сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом, а також у повному розмірі комісії. Вимога надсилається у вигляді електронного листа на електронну адресу позичальника, зазначеному в договорі (або окремо надану позичальникаом кредитодавцю) ... (п. 4.2.6). Договір [PERSON] підписала електронним підписом із одноразовим ідентифікатором 73875, який направлений на номер мобільного телефону [NUMBER] (а.с. 21-26). Як установив суд із повідомлення АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" № БТ/Е-2871 від 28.01.2026, на ім`я [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] (а.с. 59). На підставі укладеного кредитного договору ТОВ "МАКС КРЕДИТ" через ТОВ "ПРОФІТГІД" 21.10.2025 перерахувало на карту [NUMBER] 3800,00 грн, про що свідчать підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів та договір про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-417 від 28.07.2023 (а.с. 30, 32-39). Підтвердженням факту поступлення на користь [PERSON] на картку [NUMBER] 3800,00 грн слугує й довідка, яка надана АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" (а.с. 59). Згідно із розрахунком заборгованості, заборгованість [PERSON] за договором № 00-10689952 від 21.10.2025 становить 7260,00 грн, із них: 3800,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1750,28 грн - заборгованість за процентами (35,72 грн * 49 днів), 760,00 грн - заборгованість за комісією, 950,00 грн - заборгованість за штрафами. Проценти нараховані за період із 21.10.2025 до 08.12.2025. Штрафні санкції нараховані, починаючи з 07.11.2025. Застосована процентна ставка "Стандарт" - 0,94 % (3800,00 грн * 0,94 % =35,72 грн). Будь-які сплати відсутні (а.с. 31). 08 грудня 2025 року позивач направив [PERSON] на електронну адресу вимогу про дострокове повернення кредиту в порядку ч. 4 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування" за вих. № 00-10689952/1 (а.с. 43). Відповідачка визнала позовні вимоги частково, заперечивши щодо нарахування комісії в сумі 760,00 грн та штрафів у розмірі 950,00 грн, а також зазначивши про неспівмірність нарахованих процентів. На підтвердження звернення до позивача із проханням реструктуризувати заборгованість надала заяву - пропозицію (а.с. 63), яка, з її слів, залишилась без задоволення. Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов договору кредитної лінії від 21.10.2025. Оцінка суду та норми права, які застосував суд: суд, узявши до уваги заяви сторін по суті спору, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з такого. Як установив суд із матеріалів справи, 21.10.2025 відповідачка [PERSON] після ознайомлення із основними умовами кредитування в ТОВ "МАКС КРЕДИТ" уклала із вказаним Товариством договір кредитної лінії № 00-10689952, який підписала за допомогою одноразового ідентифікатора. Факт укладення кредитного договору відповідачка не заперечила. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З урахуванням вказаних вище вимог законодавства, суд дійшов до переконання, що між ТОВ "МАКС КРЕДИТ" та [PERSON] укладено кредитний договір у електронному вигляді, що підтверджує існування між ними кредитних правовідносин, чого остання не заперечила, а відтак до цих правовідносин суд застосовує вимоги ст. 509, 626, 628, 1054 ЦК України. Так, у ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. ТОВ "МАКС КРЕДИТ" свої зобов`язання за договором кредитної лінії № 00-10689952 від 21.10.2025 виконало в повному обсязі, перерахувавши відповідачці на вказаний нею рахунок кредитні кошти в розмірі 3800,00 грн, що підтверджується долученими позивачем доказами, відповідно до умов договору, з якими [PERSON] погодилася, засвідчивши це своїм електронним підписом. Як вказано вище та підтверджується розрахунком заборгованості, на підставі укладеного кредитного договору [PERSON] , отримавши кредитні кошти в розмірі 3800,00 грн, не повернула їх, що фактично визнала, хоча, згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. За змістом п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Положеннями ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від банку. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Згідно із умовами спірного кредитного договору, сторони дійшли згоди, що у разі просточення позичальником сплати процентів за користування кредитом на строк понад один календарний місяць, кредитодавець, відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування", має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі, сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом, а також у повному розмірі комісії. Вимога надсилається у вигляді електронного листа на електронну адресу позичальника (п. 4.2.6). У заяві про прийняття пропозиції на укладення договору на встановлення ділових відносин та погодження способу укладання електронних правочинів (договорів) [PERSON] зазначила електронну адресу [INFO] (а.с. 29). Під час розгляду справи суд установив, що кредит, наданий кредитором відповідачці [PERSON] , є споживчим кредитом. Строк повернення кредиту на час звернення з цим позовом (18.12.2025) ще не настав (дата повернення кредиту 16.10.2026). Будь-яких сплат відповідачка не проводила, що свідчить не недотримання умов договору. На підтвердження направлення вимоги про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором позивач надав суду вимогу, яка була направлена [PERSON] на електронну пошту [INFO] (а.с. 43). Можливість направлення такої вимоги на електронну адресу відповідачки передбачена умовами договору (п. 4.2.6). Тобто, позивач підставно відповідно до вимог ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування" реалізував своє право вимоги дострокового виконання основного зобов`язання. Оскільки факт отримання кредитних коштів знайшов своє обгрунтування, натомість доказів на підтвердження їх повернення (часткового повернення чи сплати обов`язкого платежу) під час розгляду справи не здобуто, суд уважає, що позовна вимога в частині дострокового стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3800,00 грн підлягає до задоволення. Щодо нарахованої та заявленої до стягнення суми заборгованості за процентами, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. З наданих суду розрахунку заборгованості суд установив, що заборгованість за відсотками за період із 21.10.2025 до 08.12.2025 склала 1750,28 грн (35,72 грн * 49 днів). Оскільки відповідачка не виконувала умови договору, будь-яких сплат не здійснювала, тому позивач застосував процентну ставка "Стандарт" - 0,94 % (3800,00 грн * 0,94 % =35,72 грн), що відповідає вимогам п. 1.5.3 спірного кредитного договору, з умовами якого відповідачка погодилася, підписавши його. Із вимогами про визнання спірного договору, як і його певних умов недійсними, відповідачка не зверталася. Вказаний розмір процентної ставки відповідає вимогам Закону України "Про споживче кредитування", а відтак нема підстав уважати, що розмір заборгованості за процентами, є неспівмірним, а тому така складова заборгованості як заборгованість за процентами за вказаний період у розмірі 1750,28 грн нарахована підставно та підлягає до задоволення. Також відповідачці була нарахована і комісія за надання кредиту в розмірі 760,00 грн, нарахування якої обумовлено в кредитному договорі (п. 1.6), з чим відповідачка погодилася, тому така підставно заявлена до стягнення, оскільки, згідно з вимогами ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування", до загальних витрат за споживчим кредитом включається серед іншого і комісії кредитодавця, пов`язані з наданням кредиту. Даючи оцінку нарахованій за спірним договором заборгованості за штрафом у розмірі 950,00 грн, суд зазначає таке. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до зазначеного вище розрахунку заборгованості, позивач зазначає про наявність заборгованості за штрафами в сумі 950,00 грн, який нарахований в розмірах 190,00 грн 07.11.2025, та по 380,00 грн відповідно 10.11.2025 і 26.11.2025, тобто після 24 лютого 2022 року, а тому, згідно із п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідачка звільняється від її сплати. Таким чином, суд, ураховуючи положення п. 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вважає, що позов у частині стягнення з відповідачки нарахованого штрафу в розмірі 950,00 грн не підлягає задоволенню. З урахуванням установлених вище обставин, суд виснує, що відповідачка [PERSON] істотно порушила умови договору про відкриття кредитної лінії № 00-10689952 від 21.10.2025, не погасила заборгованість, проценти та комісію за надання кредиту не сплатила, та вважає, що з неї на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 6310,28 грн (що становить 86,91 % (6310,28 грн * 100 % / 7260,28 грн) від заявленої до стягнення суми), з яких: 3800,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1750,28 грн - заборгованість за процентами, 760,00 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту, а позовні вимоги задоволити частково, відмовивши у стягненні заборгованості за штрафом. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 8). Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідачки пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме 2105,31 грн (2422,40*86,91%). На підставі викладеного, ст. 207, 610, 626, 628, 639, 509, 628, 1048, 1049, 1050, 1054, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст. 3, 12 Закону України "Про електронну комерцію", ст. 1, 8, 16 Закону України "Про споживче кредитування",

Outcome: partial