Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою, якою просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання на час навчання в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03.09.2025 року (досягнення повноліття) і до закінчення нею навчання 30.06.2028 року. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що відповідач по справі її батько. На даний час вона досягнула повноліття, навчається та здобуває освіту за спеціальністю психологія Львівського державного університету внутрішніх справ, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач має постійне місце служби, отримує грошове забезпечення, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у зв`язку з чим не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батька, який зобов`язаний утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчання. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 22.10.2025 року головуючою у справі визначено суддю Бакаїм М.В. Ухвалою судді Золочівського районного суду Львівської області Бакаїм М.В. від 11.11.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 17.03.2026 року від представника відповідача [PERSON] , адвоката Маркін А.В. надійшло клопотання у якому зазначено, що окрім повнолітньої [PERSON] у [PERSON] є також двоє малолітніх синів від другої дружини, з якою він перебуває у шлюбі з 2024 року. Відповідно до цього він не в змозі оплачувати нереалістичні суми навчання своєї повнолітньої доньки, яка навчається на заочній формі навчання і має можливість сама його оплачувати. Сума в від всіх заробітків доходу є зовсім не справедливою та завищеною в чотири рази, так як при розрахунку на середню заробітну плату в розмірі 21 900,00 грн. на місяць яку отримує відповідач, дорівнює 5 498 грн., що виходить за рік - 65 983, 5 грн., які позивач хоче отримувати, при оплаті за навчання за навчальний рік, як вказано у додатках до позовної заяви становить 28 300, 00 грн., по 2358,33 грн. за місяць. 3 урахуванням того що батьки порівну мають оплачувати навчання дитини, виходить зовсім непропорційно. Відповідач не заперечує проти оплати половини суми навчання у розмірі 14 500,00 грн., не відмовлявся і не відмовляється від цього. 17.03.2026 представник позивача, адвокат Колодзінський В.М. подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Водночас зазначає, що позивачка погоджується на стягнення в її користь з відповідача аліментів в розмірі 1/6 від його доходу. 17.03.2026 року представник відповідача, адвокат Маркін А.В. подав заяву у якій зазначено, що відповідач не заперечує проти сплати аліментів в розмірі 1/6 всіх заробітків доходу. Позивачка в судове засідання не з`виялася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, і позов слід задовольнити. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] є донькою відповідача [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 19.09.2007 року. Згідно з довідкою Львівського державного університету внутрішніх справ № 247 від 18.09.2025 позивачка [PERSON] є студенткою 2 курсу навчально-наукового інституту управління, психології та безпеки, закінчує навчання 30.06.2028 року. Згідно витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] , зареєстрована за адресою: С. Червоне Золочівського району Львівської області. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] відповідач [PERSON] з 13 червня 2024 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від цього шлюбу [PERSON] має двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Довідка про доходи [PERSON] , підтверджує те, що він працює в ЛМКП «Львівтеплоенерго». Сукупний дохід вказано: грудень 2025 року 22 535,20 грн., січень 2026 року 22 403,05 грн., лютий 2026 року 22 681,86 грн. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, шляхом сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина є продовження ними навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У ст. 201 Сімейного кодексу України зазначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. В законі не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів у кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Аліменти, спрямовані на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Наведена правова позиція відображена в Постанові Верховного Суду від 04.08.2020 у справі № 489/100/18. Також Верховний Суд в постанові від 08 травня 2023 року в справі № 756/9882/19 вказав, що стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Дослідженими в судовому засіданні обставинами справи встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , яка навчається на 2 курсі навчально-наукового інституту управління, психології та безпеки, закінчує навчання 30.06.2028 року, тобто до досягнення нею 23-х років. З позовом про стягнення аліментів на період навчання звернулась повнолітня дочка відповідача, визначивши необхідний щомісячний платіж у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Надані позивачкою докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують відсутність добровільного надання відповідачем допомоги дочці, яка продовжує навчання. Враховуючи наведене, суд беручи до уваги утримання відповідачем двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також, що на даний час дочка продовжує навчання у вищому навчальному закладі та не може сама забезпечувати свої потреби, суд приходить до висновку, що позовну вимогу щодо стягнення аліментів слід задовольнити частково, з відповідача слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, [PERSON] , яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позову. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання, суд виходить з того, що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку, тому останній зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дочки, яка продовжує навчання. При цьому, суд враховує як матеріальне становище відповідача, який, як встановлено із позовної заяви, отримує дохід, інших аліментних зобов`язань не має, так і його дочки, яка продовжує навчання. Таким чином, враховуючи обов`язок батька щодо утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, беручи до уваги зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позовні вимоги слід задовольнити та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Частиною 1ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У даному випадку позивач [PERSON] звернулася до Золочівського районного суду Львівської області з позовом про стягнення аліментів 22.10.2025 року, відповідно, присуджені аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати. Стягнення аліментів розпочати з 22.10.2025 року і до закінчення навчання 30.06.2028, але не довше, як до досягнення нею двадцяти трьох років, оскільки саме такий розмір аліментів відповідатиме можливостям платника та потребам повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: partial