Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

В листопаді 2025 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 12 серпня 2009 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Чортківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, актовий запис № 143. В шлюбі є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] . На даний час сімейні стосунки припинено, шлюб існує формально, сторони проживають окремо, характер взаємовідносин, які склалися, робить їх подальше спільне життя неможливим, примирення неможливе. Фактично сторони не проживають з квітня 2025 року, спільного господарства не ведуть. У них різні погляди на життя та сімейні відносини. Тому позивачка просила шлюб розірвати. Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 23 грудня 2025 року сторонам надано строк для примирення терміном три місяці, зупинено провадження по справі до закінчення строку для примирення, визначеного судом. 23 березня 2026 року ухвалою суду поновлено провадження по справі. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, від його представника [PERSON] надійшла заява про визнання позову та розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що з 12 серпня 2009 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували у Чортківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, актовий запис № 143. В шлюбі є одна дитина [PERSON] , [INFO] . Фактично сторони не проживають з квітня 2025 року, спільного господарства не ведуть. Шлюб існує формально, характер взаємовідносин, які склалися, робить їх подальше спільне життя неможливим, примирення неможливе. У них різні погляди на життя та сімейні відносини. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved