Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-19 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулась [PERSON] ( [ADDRESS] ) до [PERSON] ( [ADDRESS] ), третя особа Таращанський відділ ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (м. Тараща вул. Софіївська 3, Білоцерківського району Київської області) з посиланням на те, що сторониє колишнім подружжям, шлюб між ними розірвано рішенням Ставищенського районного суду від 10.11.2017. У шлюбі у них народився син, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до виконавчого листа від 17.07.2015 року, виданого Ставищенським районним судом по справі ЄУН 378/574/15-ц, провадження № 2/378/190/15, із [PERSON] стягнуто на її (позивачки) користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01 липня 2015 року. Вказаний виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні в Таращанському ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) (виконавче провадження № 48822066). Відповідач допустив утворення значної суми заборгованості. Станом на 01.09.2025 року заборгованість по сплаті аліментів складає 478 098.37 грн. За період з січня 2022 року по вересень 2025 року загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відповідачем становить 478098,37 грн. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина в сумі 478098,37 грн. Ухвалою Ставищенського районного суду від 30.10.2025 відкрито провадження по даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального провадження з призначенням підготовчого судового засідання (а. с. 22). Ухвалою суду від 22.12.2025 підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду (а. с. 42). Ухвалою суду від 13.01.2026 визнано явку позивачки [PERSON] обов`язковою (а. с. 53). Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини, викладені в позові та додаткових поясненнях (а. с. 122-123), просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів згідно уточненого розрахунку (а. с. 88 - 93). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що проходив військову службу з 27.02.2022 по 10.06.2024 та отримав поранення, після отриманого поранення неодноразово проходив курси реабілітації. Коли в нього була можливість перераховував самостійно позивачці аліменти. Під час військової служби у військовій частині Десантно-штурмових військ частину коштів, як і інші військові, витрачав на придбання обмундирування, одяг, засоби особистої гігієни, крім того, третину отриманих виплат вони витрачали на загальні потреби роти для придбання дронів, пального тощо. Лише натепер вирішує питання про працевлаштування на Білоцерківській меблевій фабриці, після чого буде мати можливість погасити заборгованість по сплаті аліментів. Крім їх спільного з позивачкою сина, має також на утриманні двох неповнолітніх доньок. Представник третьої особи Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи вказаний відділ повідомлений належним чином, до суду начальник відділу подав клопотання про розгляд справи без участі представника відділу (а. с. 105). Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки - [PERSON] , відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено наступні факти та відповіді їм правовідносини. Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 17.07.2015 року по справі №378/574/15-ц, провадження №2/378/190/15, з відповідача [PERSON] на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 84). Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 10.11.2017 року шлюб між сторонами розірвано (а. с. 85). На виконання виконавчого листа, виданого 20.07.2015 за вищевказаним рішенням суду по справі №378/574/15-ц про стягнення аліментів, 22.09.2015 було відкрито виконавче провадження № 48822066, виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні в Таращанському ВДВС у Білоцерківському районі КМУМЮ України (а. с. 100, 105). Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів 28.12.2020). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому провадженні № 48822066, який сформований державним виконавцем Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Степанюком М. А., станом на 1 вересня 2025 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів по виконавчому провадженню № 48822066, починаючи з січня 2022 року становить 478098,37 грн. (а. с. 13 - 15, 86 - 87). З вказаного розрахунку встановлено, що відповідачем [PERSON] сплачено аліменти у січні 2022 року 2500 грн., в травні 2022 року у розмірі 2500 грн., в червні 2022 року 2500 грн., в серпні 2022 року 15000 грн., в листопаді 2022 року 3000 грн., в грудні 2022 року 13500 грн., в лютому 2023 року 10000 грн., в березні 2023 року 3000 грн., в травні 2023 року 5000 грн., в червні 2023 року 5000 грн., в травні 2024 року 5000 грн., в липні 2024 року 5000 грн., в грудні 2024 року 3000 грн., в березні 2025 року 2350 грн., в червні 2025 року 1500 грн. Відповідно до уточненого розрахунку пені за прострочення сплати аліментів, поданого представником позивачки, за період з 1 лютого 2022 року по 1 вересня 2025 року сума пені за прострочення сплати аліментів по виконавчому провадженню № 48822066, становить 470519,26 грн. (а. с. 88 - 93). Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Предметом розгляду є питання стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів (з 1 лютого 2022 року по 1 вересня 2025 року). Суд зазначає, що тягар доведення вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів покладено на самого відповідача, оскільки внесення щомісячних платежів для погашення нарахованої йому суми аліментів є його безпосереднім обов`язком. На це звернув увагу Верховний Суд у постанові від 20 липня 2020 року справі №362/4462/16-ц. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 зазначено, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. В Сімейному кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках. Аналогічний за змістом висновок міститься у постановах Верховного Суду від 10 лютого 2021 року в справі № 461/7406/18 (провадження № 61-2128св20) та від 28 жовтня 2020 року в справі № 610/1213/17 (провадження № 61-212св18). З матеріалів справи вбачається, що з 27.02.2022 року по 10.06.2024 року відповідач був мобілізований та проходив військову службу. Зокрема, згідно довідки Військової частини [NUMBER] від 01.09.2023 відповідач відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» 27 лютого 2022 року був призваний по мобілізації та з вказаного часу проходив службу у військовій частині [NUMBER] (а. с. 142). Наказом командира військової частини [NUMBER] від 10.06.2024 №168 сержант [PERSON] , командир 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини [NUMBER] Десантно-штурмових військ Збройних Сил України, звільнений з військової служби у запас за підпунктом "г" статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (а. с. 140 - 141). Відповідач [PERSON] в період з 09.03.2022 по 31.03,2022 року; з 09.04.2022 по 23.06.2022 року; з 29.06.2022 по 09.12.2022 року; з 11.02.2023 по 28.02.2023 року брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Київській області, м. Баришівка; Сумській області, Охтирського району, н.п. Велика Писарівна; Донецькій області, Бахмутського-району, н.п. Міньківка, що підтверджується довідкою командира військової частини [NUMBER] від 12.05.2024 (а. с. 143). У період перебування відповідача на військовій службі виконавчий лист про стягнення аліментів з відповідача в користь позивача перебував на примусовому виконанні і саме державний виконавець мав проводити виконавчі дії та скеровувати на виконання судовий наказ по місцю роботи, служби боржника, відповідно до розділу ІХ Закону України "Про виконавче провадження". Підприємство, військова частина, установа мали здійснити відрахування із доходів боржника і перерахувати на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. Натомість в період проходження військової служби з 27 лютого 2022 року відповідач самостійно здійснював перерахунок коштів на карту позивача в рахунок сплати аліментів (у січні 2022 року 2500 грн., в травні 2022 року у розмірі 2500 грн., в червні 2022 року 2500 грн., в серпні 2022 року 15000 грн., в листопаді 2022 року 3000 грн., в грудні 2022 року 13500 грн., в лютому 2023 року 10000 грн., в березні 2023 року 3000 грн., в травні 2023 року 5000 грн., в червні 2023 року 5000 грн., в травні 2024 року 5000 грн.,). З вищевказаної довідки заборгованості по сплаті аліментів (а. с. 13 -15) вбачається, що до початку мобілізації відповідача до ЗСУ останній заборгованості по сплаті аліментів не мав. Суд враховує і ту обставину, що відповідач під час військової служби отримав поранення, перебував на лікуванні. Зокрема, відповідно до довідки військової частини [NUMBER] від 29 березня 2023 року [PERSON] [INFO] під час виконання бойового завдання - утримання позиції, виявлення та знешкодження противника поблизу селища Міньківка Бахмутського району Донецької області внаслідок ворожого обстрілу з міномету отримав поранення, після чого був евакуйований з позицій ЗСУ силами та засобами медичної служби військової частини (а. с. 147). Відповідно до довідки військової частини [NUMBER] військово-лікарської комісії від 14 квітня 2023 року [PERSON] отримав вогнепальне сліпе осколкове наскрізне поранення м`яких тканин правої гомілки (16.02.2023) (а. с. 146). Згідно виписок медичних установ [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 16.02.2023 по 22.02.2023 та з 23.02.2023 по 08.03.2023 (а. с. 148-149, 150). З урахуванням викладеного умислу ухилення від сплати аліментів з боку відповідача в період проходження ним військової служби з лютого 2022 року по червень 2024 року не встановлено. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу ( ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України). Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про винні дії [PERSON] по несплаті аліментів в період з лютого 2022 року по червень 2024 року, враховуючи, що відповідач в період з 27.02.2022 року по 10.06.2024 року був мобілізований та проходив військову службу. Порядок проведення стягнення з доходів боржника не залежить від його волевиявлення, тим більше, відповідач не мав можливості контролювати стягнення аліментів, під час проходження служби у лавах Збройних Сил України. Крім того, державний виконавець мав повноваження щодо виконання судового рішення у примусовому порядку шляхом виявлення джерел отримання доходів особи, звернення стягнення з карткових рахунків відповідача у передбачений законом порядок, однак вказаних виконавчих дій не здійснював. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з лютого 2022 року по червень 2024 року. Разом з тим, суд погоджується з доводами позивача про наявність підстав про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за період з часу звільнення відповідача з військової служби - з 1 липня 2024 року по 1 вересня 2025 року. Перевіривши наданий позивачем детальний розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за вказаний період, який також не був оспорений відповідачем, з урахуванням термінів їх сплати та порядку їх зарахування, судом встановлено, що починаючи з 1 липня 2024 року по 1 вересня 2025 року) загальна сума пені за несплату аліментів становить 65066,49 грн. - 100% заборгованості по аліментам, який існував на той період (а. с. 88 - 93). Згідно з частинами другою статті 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідач пояснив, що після отриманого поранення, неодноразово проходив курси реабілітації, лише натепер вирішує питання про працевлаштування на Білоцерківській меблевій фабриці, після чого буде мати можливість погасити заборгованість по сплаті аліментів, розмір якої він не оспорює; має також на утриманні двох неповнолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 144). Суд враховує, що відповідач на час ухвалення рішення офіційно не працює (розмір аліментів після звільнення з військової служби та припинення відповідних виплат нараховується відповідно до середнього заробітку по регіону), крім їх з позивачкою сина [PERSON] [INFO] , має двох неповнолітніх доньок (а. с. 144). При вирішенні спору суд також враховує, що на час вирішення спору загальний розмір заборгованості станом на 1 вересня 2025 року складає 478098,37 грн., яку боржник зобов`язаний сплатити, сума пені 65066,49 грн. (за період після звільнення з військової служби), необхідність і в подальшому сплачувати кошти, пеня не може становити надмірний тягар для боржника, що може поставити його у вкрай невигідне становище, враховуючи також поранення відповідача та необхідність його подальшої реабілітації. З огляду на викладене, матеріальний стан [PERSON] , суд доходить висновку про необхідність зменшення розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, що підлягає стягненню з нього, до 50000 грн. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. З відповідача слід стягнути на користь позивачки пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 50000 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: partial