Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 20.08.2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №951111, відповідно до якого Відповідачу надано споживчий кредит у розмірі 5 000 грн строком та на умовах, визначених договором, із зобов`язанням повернути кредит та сплатити проценти за користування. Кредитні кошти були перераховані Відповідачу в безготівковій формі, що підтверджується платіжними документами. В порушення вимог ст.ст. 509, 526, 1048, 1054 ЦК України та умов договору, [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконала, кредит та нараховані проценти у встановлений строк не повернула, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Станом на день подання позову заборгованість становить 38660 грн, з яких: 5 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 33660 грн заборгованість за процентами. 01.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 01022024, на підставі якого право вимоги за вказаним кредитним договором, у тому числі до [PERSON] , перейшло до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». Заборгованість добровільно не погашена, вимоги кредитора залишені без задоволення, що стало підставою для звернення Позивача до суду з вимогою про стягнення заборгованості, судового збору у сумі 2 422,40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.01.2026 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом із копією позовної заяви з додатками було надіслано відповідачці [PERSON] на адресу реєстрації рекомендованим листом з повідомленням, однак ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно зі ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні - ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за договором про надання споживчого кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.ст. 610, 611 ЦК України визначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом встановлено, що 20.08.2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено Договір № 951111 про надання споживчого кредиту «NewShort» в електронній формі шляхом використання інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства. Договір підписано Відповідачем шляхом акцепту оферти з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам ст. 205, 207, 639 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином, суд дійшов висновку, що правочин укладено у належній письмовій формі. Згідно з п.п. 1.21.4 Договору Позивач надав Відповідачу кредит у сумі 5 000 грн строком 360 днів із періодичністю сплати процентів кожні 30 днів відповідно до Графіка платежів. Стандартна процентна ставка становить 2,2 % на день. Знижена процентна ставка 0,01% в день на умовах Договору. Базою для нарахування процентів є залишок заборгованості за кредитом на початок календарного дня. Проценти підлягають сплаті у строки, визначені графіком платежів. Відповідно до довідки про ідентифікацію за підписом представника ТОВ «Селфі Кредит», клієнт [PERSON] з яким укладено договір від 20.08.2023р., №951111, ідентифікований товариством. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор «К034» . Відповідно до Довідки АТ "Державного експортно-імпортного банку України" №БТ/0025800/1533-26 від 16.03.2026р. на рахунок [PERSON] № [NUMBER] 20.08.2023р. були зараховані кошти в сумі 5000,00 грн. Таким чином, ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, а останній отримав грошові кошти у порядку та на умовах, що визначені укладеним між ними кредитним договором, згідно якого сторонами було погоджено всі його істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, умови кредитування. 01.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 01022024, відповідно до якого право вимоги за Договором № 951111 перейшло до Позивача. Відповідно до копії витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимог №21062024 від 21.06.2024 р., ТОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №951111 від 20.08.2023р., загальна сума заборгованості по якому становить 38660 грн. Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Пред`являючи позов до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №951111 від 20.08.2023р., новий кредитор посилався на те, що позичальник після заміни кредитора у зобов`язанні борг не погасив, має невиконані зобов`язання з погашення тіла кредиту а також зі сплати процентів. За таких обставин, оскільки відповідачем не виконано своє зобов`язання з повернення тіла кредиту та обумовлених договором відсотків за користування кредитом у встановлений Договором строк суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем в сумі 2422, 40 грн., відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. Щодо відшкодування витрат на оплату правничої допомоги, судом встановлено, що сума в розмірі 8000,00 гривень за надані послуги правничої допомоги є неспіврозмірною виконаній адвокатом роботі, розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру, за відсутності протиріч між наявними у справі доказами, судова практика є сталою, застосування великої кількості законів спірні правовідносини не передбачають, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження та збирання б яких адвокат витратив значний час. Участі в судових засіданнях адвокат не приймав. З огляду на викладене, суд враховуючи принципи співрозмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, обсягом та змістом наданих адвокатських послуг і виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. Достатньою компенсацією витрат позивача на професійну правничу допомогу буде менша сума, ніж розмір відшкодування, вказаний представником позивача у своїй заяві.

Outcome: approved