Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

У лютому 2025 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 2016 по 2023 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . В шлюбі народилась донька, [PERSON] , [INFO] , про що видане свідоцтво про народження. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.09.2023 шлюб між нею та відповідачем розірвано. Також судовим наказом Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.06.2023 , стягнуто на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] на користь позивача аліменти в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, а саме 07.06.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач з моменту розірвання шлюбу покладених на нього обов`язків батька не виконує, від виховання доньки самоусунувся, не спілкується з нею, матеріально не забезпечує, має заборгованість зі сплати аліментів, про що свідчить довідка - розрахунок Самарівського відділу державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в сумі понад 50 000 грн. Наразі, позивач перебуває в другому шлюбі, та її чоловік [PERSON] , який займається вихованням дитини, [PERSON] разом із позивачем, та народженої у другому шлюбі їх спільної дитини, [PERSON] , [INFO] , та проживають разом однією сім`єю за адресою:. [ADDRESS] . Вищезазначені обставини, на думку позивача, у відповідності з ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, у зв`язку з чим вона звернулась із вказаним позовом. Ухвалою суду від 24.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання, учасникам справи надано строк для подання заяв по суті справи. Ухвалою суду від 08.05.2025, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду. Також, замінено третю особу з Служби у справах дітей Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області на належну, - виконавчий комітет Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, як орган опіки та піклування. У судовому засідання позивач підтримала позовні вимоги із підстав викладених у позові, не заперечувала проти заочного розгляду справи, зазначивши, що не проживає з відповідачем спільно з 2020 року. Вихованням доньки від шлюбу з відповідачем займається вона та її другий чоловік. Відповідач не приймає участі у її вихованні, матеріально не допомагає, зі слів його батьків, останній має іншу сім`ю та дітей, де знаходиться відповідач вона не знає. Також зазначила про зміну свого прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] », про що надано копію свідоцтва про шлюб від 25.12.2025. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином в порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання відповідач не повідомив. Будь-які клопотання, заяви суду не надавав. Представник третьої особи у судовому засіданні підтримала позов позивача, зазначивши про затвердження висновку від 26.06.2025 за № 284 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача та третьої особи, з`ясувавши думку дитини,дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне. Сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 07.12.2016 серії [NUMBER] (актовий запис № 537 від 07.12.2016). Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.09.2023 у справі № 183/7031/23, яке набрало законної сили 14.10,2023, шлюб, укладений між [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] між сторонами розірвано. Судовим наказом Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.06.2023 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, а саме 07.06.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку відділу державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), боржник [PERSON] станом на 21.05.2025 має заборгованість в сумі 68 607,35 грн. Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 22.01.2025 за № 06 складеного Службою у справах дітей Підгородненської міської ради, позивач проживає за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Будинок утеплений з газо та електропостачанням, дитина має власну кімнату, ліжко для сну та навчання. Для дитини створені належні умови для повноцінного розвитку. Відповідно до ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так 26.06.2025 виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, як органом опіки та піклування складено висновок № 284, у якому вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Суд зазначає, що висновок органу опіки та піклування містить мотиви його прийняття, посилання на обставини справи, норми законодавства, якими керувався орган опіки та піклування та не суперечить інтересам дитини, тому із зазначеним висновком суд погоджується. Так, у висновку виконавчого комітету Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, як органу опіки та піклування, серед іншого зазначено, що дитина проживає з матір`ю, [PERSON] . Також висновок містить посилання на довідки комунального некомерційного підприємства «Міського центру первинної медико-санітарної допомоги» Самарівської міської Амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 1 від 08.05.2025 у вихованні та забезпеченні медичних потреб приймає участь лише мати, [PERSON] , [INFO] [PERSON] є ученицею Хуторо-Губиниської гімназії Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, яка регулярно приймає участь у дистанційному форматі. Систематично виконує домашні завдання. Мама [PERSON] активно співпрацює з гімназією. В той же час, батько дитини, [PERSON] не цікавиться дитиною та за останні три роки жодного разу не приїздив до дитини. Відповідно до відповіді Служби у справах дітей виконавчого комітету Самарівської міської ради від 08.09.2025 за № 490, 04.09.2025 здійснено виїзд за зареєстрованим місцем проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] . Зі слів родичів, [PERSON] тривалий час не проживає за цією адресою, з батьками не спілкується, фактичне його місце проживання відсутнє. Судом в судовому засіданні з`ясовано думку дитини [PERSON] , [INFO] , яка суду пояснила, що проживає разом з матір`ю, її новим чоловіком, та маленьким братиком, стосунки в сім`ї добрі. Батька не пам`ятає, знає лише його ім`я « [PERSON] ». З батьком не спілкується, останній їй не телефонує, з днем народження не вітає, подарунків від нього вона не отримує. Батько жодного разу не приїздив до неї до дому. Оцінюючи наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав суд керується наступними нормами права. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як встановлено у ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилалась на ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п.п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09). Європейський суд з прав людини зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulingerand Shuruk v. Switzerland), (заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року), що інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (Конвенція ООН про права дитини) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. З матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань відповідача виховувати дитину. А зазначені у висновку органу опіки та піклування обставини свідчать про фактичне самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини. Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні докази у сукупності, суд дійшов висновку що позивачем доведено ту обставину, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а тому наявні достатні правові підстави для задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Крім того, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1211,20 копійок підлягає до стягнення з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved