Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулось до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 24.11.2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ УКР КРЕДИТ ФІНАНС і фізичною особою, якою є [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] за допомогою Веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1307-1132. Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор С6412, для підписання Кредитного договору №1307-1132 від 24.11.2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: - сума кредиту 18 600,00 грн.; - строк кредитування 300 днів; - базовий період* 14 днів; - комісія за видачу кредиту - 15,00 % від суми кредиту; - знижена % ставка 1,20 % в день; - стандартна % ставка 1,50 % в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши Відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного Кредитного договору. Позивач (через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) видав Відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний Відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 р. на карту отримувача (Відповідача), чим виконав свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання Кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти Відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Окрім цього, звертаю увагу Суду на той факт, що Відповідач в загальній кількості 3 рази оформлював кредитні відносини з Позивачем, попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність Відповідача з процедурою оформлення та виконання Кредитного договору. В подальшому, Відповідач всупереч умовам Кредитного договору, ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив вищезазначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором. Станом на 04.12.2024 року загальний розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором становить: 104 308,80 гривень, а саме: - прострочена заборгованість за кредитом 18 600,00 гривень, - прострочена заборгованість за нарахованими процентами 82 918,80 гривень, - прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту 2 790,00 гривень. Разом з тим повідомляємо, що Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 11 308,80 гривень за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 93 000,00 гривень. Враховуючи вищезазначене, Кредитодавець просить суд у цьому позові стягнути з Позичальника не повну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину, а саме: - прострочена заборгованість за кредитом 18 600,00 гривень; - прострочена заборгованість за нарахованими процентами 74 400,00 гривень; що разом становить 93 000,00 гривень. Позичальником часткового погашувалась кредитна заборгованості за Кредитним договором у розмірі, який дорівнює сумі заявлених Позивачем у цій позовній заяві позовних вимог, а саме у розмірі 93 000,00 гривень та компенсації суми судового збору, сплаченої за подачу позовної заяви, Кредитодавцем буде здійснено списання залишку заборгованості за Кредитним договором у сумі 11 308,80 гривень, а дію Кредитного договору припинено у зв`язку з його частковим виконанням та частковим прощенням боргу Позичальника. Таким чином, з боку Відповідача по відношенню до Позивача має місце свідоме порушення зобов`язання, визначеного в Кредитному договорі, що відповідно до статті 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені Кредитним договором або законом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2025 цивільну справу № 208/410/25 було розподілено судді Гречаній В.Г. Згідно із відповіддю № 1025514 від 10.01.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 13.01.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 208/410/26 в порядку спрощеного провадження. 07.02.2025 року [PERSON] , який діє за довіреністю в інтересах відповідача [PERSON] , подав до суду відзив на позовну заяву. Зазначив, що Договір - цей вид документа у загальному випадку не є первинним документом, оскільки його укладання не призводить до змін у структурі активів, зобов`язань та капіталу. Підписання договору лише свідчить про наміри здійснити певні дії щодо товарів, робіт чи послуг. Позивач не надав обґрунтованих доказів: документи первинного бухгалтерського обліку (належним чином оформлені розрахункові документи, які підтверджують факт видачі/перерахування кредитних коштів та згідно якого можна було б встановити суму, яку надав/перерахував Відповідачу згідно кредитного договору первісний кредитор) оформлені у відповідності зі статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Те що позивач надав Відповідачу кредитні кошти і що Відповідач використовував саме їх, позивач не надав доказів (документи первинного бухгалтерського обліку). У «ДОГОВОРІ ПРО ВІДКРИТТЯ КРЕДИТНОЇ ЛІНІЇ № 1307-1132» (продукту «НА ВСЕ») від 24.11.2023 р. у п.4.2. зазначено спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок Кредиту: «кредит надається Позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору, на банківський рахунок Позичальника шляхом використання вказаних Позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Ініціювання безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору, здійснюється Кредитодавцем безпосередньо після укладення Сторонами цього Договору та надіслання Позичальнику примірника Договору та додатків до нього у вигляді електронного документа. Кредит вважається наданим Позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку Кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений Позичальником при оформленні Кредиту». Розрахунок заборгованості за кредитним договором виконано Представником Позивача. Цей розрахунок є носієм особистої інтелектуальної роботи Представника Позивача, а не документом на підтвердження факту, що Відповідач погодився саме на таку процентну ставку, матеріали справи не містять підтверджень. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на Позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень Відповідача, оскільки це не позбавляє Позивача його процесуальних обов`язків. Просить Суд не брати до уваги розрахунок заборгованості Відповідача по справі зазначений Позивачем в позовній заяві, так як посилання фінансової установи на ці розрахунки заборгованості за договором, як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованими, оскільки самі розрахунки є внутрішніми документами установ (створений установою) та не є належним та допустимим доказом по справі. Документів первинного бухгалтерського обліку (належним чином оформлені розрахункові документи, які підтверджують факт видачі/перерахування кредитних коштів та згідно яких можна було б встановити суму, яку надав/перерахував Відповідачу кредитор згідно кредитного договору), оформлені у відповідності зі статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» позивачем до суду надано не було, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості здійснити розрахунок заборгованості, правильність нарахування відсотків Позивачем та перевірити суму заборгованості пред`явлену позивачем та з якого рахунку і на який рахунок були здійснені фінансові операції, та на яких підставах. Враховуючи викладене, вимоги Позивача в частині стягнення заборгованості за процентами задоволенню не підлягають. Стосовно вимог Позивача в частині стягнення з Відповідача заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором зазначаю, що надані Позивачем розрахунки заборгованості за простроченим тілом кредиту не є первинним документом. Жодних інших належних та допустимих доказів того, що Відповідачу кредитором були надані кредитні кошти, що відповідач використовував саме їх та правильність нарахування процентів за використання кредитних коштів, стороною Позивача суду не надано. Також стороні відповідача незрозуміло, яким електронним підписом, як зі сторони кредитора, так зі сторони позичальника, підписано сам оригінал електронного Договору про відкриття кредитної лінії № 1307-1132 продукту «НА ВСЕ», які дають змогу зрозуміти на яких умовах будуть перераховані кошти та інші суттєві і додаткові умови згідно Законодавству України та не перевірено цілісність самого договору. Позивач ототожнює поняття « пароль - одноразовий ідентифікатор» для входу в систему «ІТС Товариства» з електронним підписом, який використовується виключно для підпису документів в електронному форматі. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження заявлених вимог Позивач не надав до суду доказів на які саме умови погодився Відповідач згідно до «ПРАВИЛ ВІДКРИТТЯ КРЕДИТНОЇ ЛІНІЇ» ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на веб-сайті, з яких можна було б зрозуміти чи саме ті правила були на сайті і як часто вони змінювались та чи є електронний підпис Відповідача та Позивача на кредитному договорі , чи є докази цілісності документів з електронним підписом, яка саме процентна ставка була зафіксована у кредитному договорі. Позивач не надав належних доказів на підтвердження того, що між сторонами дійсно виникли кредитні відносини з підстав, викладених в позовній заяві. Крім того, роздруківка із сайту Позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (фінансової установи), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Просить відмовити у позовних вимогах так, як неможливо визначити,яку саме суму надав/перерахував кредитор Відповідачу та вирахувати на яку процентну ставку погодився Відповідач. Разом з відзивом на позовну заяву [PERSON] подав клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 18.02.2025 року клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] про витребування доказів задоволено. 11.03.2025 року на виконання ухвали суду від 18.02.2025 року представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» - Кожушко В.О. надав до суду заяву на виконання ухвали суду. Зазначено, що згідно із розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 08.06.2017 № 2401 «Про видачу ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів)» Товариству з обмеженою відповідальність «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. 08.03.2024 року Національним банком України внесено запис до Державного реєстру фінансових установ про переоформлення ліцензії ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (код за ЄДРПОУ 38548598) на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту на ліцензію на діяльність фінансової компанії з правом надання послуги надання коштів та банківських металів у кредит. Отже, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та відповідно до вищевказаної ліцензії виданої ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Таким чином, Позивач не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Оскільки, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є фінансовою установою, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, а саме: надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, а тому надати будь-який первинний бухгалтерський документ в тому числі виписку по рахунку [PERSON] не вбачається можливим. Позивачем до позовної заяви на підтвердження перерахування грошових коштів Відповідачу надавався лист (довідка) АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay та довідка про перерахування суми кредиту № 1307-1132 від 24.11.2023 року, які підтверджують перерахування грошових коштів [PERSON] . Перерахування Відповідачу суми кредиту за Кредитним договором відбувається АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а не безпосередньо з рахунку ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», який був відкритий в АТ УКРГАЗБАНК, оскільки перерахування коштів відбувається без відкриття рахунк, а на підставі договору. 13.03.2025 року на виконання ухвали суду від 18.02.2025 року представник АБ «УКРГАЗАНК» надав витребувані докази. 11.03.2025 року від представника позивача ТОВ «Укр кредит Фінанс» - Кожушко В.ОГ. до суду надійшло клопотання про витребування доказів. 24.04.2025 року представником відповідача - адвокатом Мартиненко С.О. подав клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 28.05.2025 року клопотання представника позивача ТОВ «Укр кредит Фінанс» - Кожушко В.О. про витребування доказів задоволено. Ухвалою суду від 28.05.2025 року у задоволення клопотання представником відповідача - адвокатом Мартиненко С.О.- відмовлено. 09.03.2026 року в судове засідання представник позивача ТОВ «Укр кредит фінанс» в судові засідання не з`явився, Горшкодер В.О., просив суд розгляд справи здійснювати за його відсутності на підставі наявним в матеріалах справи доказах та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судових засіданнях представник позивача- адвокат Мартиненко С.О. позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у повному обсязі у їх задоволенні. Зазначає, що надані позивачем у справі докази є неналежними та такими, які жодним чином не підтверджують факт укладення договору і перерахування грошових коштів саме на рахунок відповідача. Також зазначив, що надані на вимогу суду оригінали електронних документів, які були укладені між позивачем та відповідачем не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вони подані в ПДФ форматі, який не дозволяє здійснити перевірку дійсності кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису особи, яка його підписала. Зазначає, що позивач ніяких кредитних договорів не підписував та кошти не отримував. Будь-яких належних доказів, які б підтвердили факт підписання та отримання коштів матеріали справи не містять. Тому просить суд визнати такі докази неналежними і відмовити у задоволені позовних вимог. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. 09.03.2026 року у судовому засіданні після судових дебатів, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. На підставі ч.1 ст. 244 ЦПК України ухвалення судового рішення було відкладено та визначено дату та час судового засідання, в якому буде відбуватися проголошення судового рішення, про що учасники справи були повідомлені у спосіб, встановлений ЦПК України. Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. 24.11.2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" і [PERSON] було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1307-1132 продукту «НА ВСЕ». Відповідно до умов Кредитного договору погоджені наступні умови: -сума кредиту - 18600,00 грн.; - строк кредиту 300 календарних днів; -базовий період 14 днів; -стандартна процент на ставка 1,50% за кожен день користування кредитом; - знижена процентна ставка 1,20 % за кожен день користування кредитом; -комісія 15,00%; -строк кредитування - 300 днів; -дата повернення кредиту 18.09.2024 року. Договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С6412. 24.11.2023 року також підписано паспорт споживчого кредиту, який містить ті ж самі істотні умови, що у Договорі про відкриття кредитної лінії № 1307-1132 продукту «НА ВСЕ». Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» повідомлено, що перераховано кошти від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay на підставі договору №4010 від 02.12.2019 року у тому числі й за платежем: від 24.11.2023 року на суму 18600,00 грн. за договором № 1307-1132 на картку [NUMBER] . Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 04.12.2024 року вбачається, що відповідач не виконав умови договору, не вносив платежі за кредитним договором. Також вбачається, що позивач нараховув відсотки за користування кредитом в межах, визначених договором, а саме по узгоджену дату повернення кредиту 18.09.2024 року. Загальна заборгованість відповідача складає 104 308,80 грн., яка складається з: 18 600,00 грн. основний борг, 82 918,80 грн. залишок відсотків, 2 790,00 грн. залишок комісії. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно положень ч. 1ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. У частині першій статті 218 ЦК України передбачено, що заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; -аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України. У даному випадку правовідносини між сторонами справи виникли на підставі укладеного в електронній формі кредитного договору з використанням визначених сторонами ідентифікаторів особи, яка отримує кредитні кошти, що належним чином відповідає вимогам профільного законодавства, зокрема, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Так, зазначено електронний підпис одноразовим ідентифікатором, номер пароля С6412. Таким чином підписання відповідачем кредитного договору № 1307-1132 від 24.11.2023 року здійснено електронним підписом одноразовим ідентифікатором С6412, а не електронним цифровим підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами кредитного договору підтверджено належними та допустимими доказами. Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС в складі Верховного Суду від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19. Договори позики, підписані позичальниками за допомогою одноразового пароля ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочинів. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, договори позики між позичальниками та позикодавцем не були б укладеними. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі№404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20), від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 (провадження №61-16243св20), від 28.04.2021 у справі №234/7160/20 (провадження №61-2903св21), від 10.06.2021 у справі №234/7159/20 (провадження №61-18967св20), від 18.06.2021 у справі №234/8079/20 (провадження №61-2904св21), від 12.08.2022 у справі №234/7297/20 (провадження N 61-11504св21) Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд доходить висновку, що кредитний договір №1307-1132 від 24.11.2023 року укладений сторонами у спосіб визначений чинним законодавством України. Судом встановлено, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 18600,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача [NUMBER] , що підтверджено копією листа-довідки про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи. З наданої АТ «Універсал Банк» інформації, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , банком було емітовано платіжну картку [NUMBER] . На зазначену платіжну картку 24.11.2023 року було зараховано кошти в сумі 18 600,00 грн. Таким чином вбачається, що відповідачем по справі отримано в день підписання кредитного договору суму коштів на зазначену ним картку в розмірі 18 600,00 грн, тобто суми, яку позивач надав йому (перерахував) відповідно умов кредитного договору № №1307-1132 від 24.11.2023 року. Посилання представника відповідача адвокатом Мартиненко С.О. на те, що укладений договір не містить підтвердження підписання його саме електронним цифровим підписом позивача та позивачем, суд не приймає до уваги, оскільки кредитний договорі на всі додатки до нього сторонами дійсно було укладено в електронну вигляді, однак підписаний відповідачем він був не електронним цифровим підписом відповідача, а саме одноразовим ідентифікатором С6412. Окрім того, судом на виконання ухвали від 18.11.2025 року про витребування доказів, було здійснено перевірку через електронний інформаційний ресурс центрального засвідчувального органу(веб-сайт https://czo.gov.ua) наявностість кваліфікованого електронного підпису поданого позивачем у електронній формі Договору про відкриття кредитної лінії №1307-1132 продукту «НА ВСЕ» від 24.11.2023 року та в матеріалах справи міститься протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпсу, який підтверджує факт того, що договір про відкриття кредитної лінії №1307-1132 продукту «НА ВСЕ» від 24.11.2023 року, який було підписано між відповідачем по справі та банком, підписаний кваліфікований електронним цифровим підписом директора кредитодавця ТОВ «Укр кредит Фінанс» [PERSON] . Окрім того позивачем суду надано оригінал електронного договору, який міститься на флеш - накопичувачі Wibrand 4 GB, який відповідає вимогам та умовам чинного законодавства (а.с. 178) Відповідно до статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». У частинах першій та другій статті 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Водночас згідно з пунктом 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За своїм змістом такий підпис є пін-кодом - алфавітно-цифровою послідовністю, яку отримує особа, що авторизувалася в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції. Підпис одноразовим ідентифікатором - це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Після отримання ця комбінація має бути введена особою в спеціальне поле на веб-сторінці, і фактично її введення прирівнюється до підписання договору з боку авторизованої особи. Загалом підпис одноразовим ідентифікатором є одним із видів електронних підписів. У свою чергу, поняття «електронний підпис» визначається в чинному Законі України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги (станом на момент укладення спірного договору Закон мав назву «Про електронні довірчі послуги»). Електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис (пункт 12 частини першої статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» (у редакції закону, чинного станом на момент укладення спірного договору) та пункт 15 частини першої статті 1 чинного Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»). Отже, загалом електронний підпис не обов`язково має бути нанесений чи інакше вбудований у документ, який ним підписується, достатньо того, щоб він будь-яким способом додавався до підписуваного електронного документа або принаймні логічно з ним пов`язувався. Про те саме зазначається і у визначенні підпису одноразовим ідентифікатором, що міститься в Законі Україні «Про електронну комерцію»: це дані, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому спосіб такого додавання Законом не визначений, так само, як не визначено того, що саме, крім ідентифікації підпису, має забезпечувати електронний підпис одноразовим ідентифікатором. Крім цього, варто враховувати те, що поняття електронного підпису є родовим і визначає фактично будь-який вид підпису, що може використовуватися в електронному документообігу. Водночас електронні підписи існують різних видів, частина яких передбачена законодавством, а частина є фактично непойменованими видами підписів (такі як підпис за допомогою біометричних даних або підпис шляхом простої вказівки свого ім`я в електронному документі). Так, Закон України «Про електронну комерцію» називає і визначає такий вид підпису, як електронний підпис одноразовим ідентифікатором. У разі використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором цей ідентифікатор може бути прикріплений до даних, які ним підписуються, в будь-якій формі і в будь-який спосіб, який надає змогу установити, що за його допомогою були підписані ті чи інші дані саме тією особою, яка в них указана в якості підписувача. Одже, як в наданому паперовому варіанті договору про відкриття кредитної лінії №1307-1132 продукту «НА ВСЕ» від 24.11.2023 року, так і в наданому його оригіналі в електронному вигляді, містяться дані відповідача по справі, які надані ним позивачу з метою отримання коштів та даний договір містить відомості про підписання його саме за допомогою наданого відповідачу одноразовим ідентифікатором С6412. Докази. Які містяться в матеріалах справи в повній мірі підтверджують перерахування кредитодавцем на рахунон відповідача [PERSON] грошових коштів в сумі 18 600,00 грн, тобто суми коштів, яка зазначена в кредитному договорі. Відповідач же по справі, будучи ознайомленим з його умовами, підписав його одноразовим ідентифікатором С6412, а тому взяв на себе усі зобов`язання щодо його виконання. Позивач в свою чергу умови договору виконав у повному обсязі, перерахувавши на картковий рахунок позичальника [NUMBER] , що належить [PERSON] грошові кошти в розмірі 18600,00 грн, що підтверджено копією листа-довідки про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи. Відповідач [PERSON] отримав зазначену суму коштів на всій картковий рахунок [NUMBER] , що підтверджується наданою суду інформацією з АТ «Універсал Банк», в якому відкритий зазначений картковий рахунок. Таким чином, надані позивачем докази в повній мірі підтверджують факт укладення договору про відкриття кредитної лінії №1307-1132 продукту «НА ВСЕ» від 24.11.2023 року між банком та [PERSON] . Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач та його представником суду не надано. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина 1 статті 1050 ЦК України). Так, за умовами укладеного сторонами договору кредиту від 24.11.2023 року ТОВ «Укр кредит фінанс» надало [PERSON] суму кредиту 18 600,00 грн., а останній зобов`язується повернути гроші у повному обсязі. Відповідно до п. 4.6. кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповернутої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за наступною ставкою: стандартна процентна ставка - 1,50 % за кожен день користування кредитом. Тобто сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування (стаття 1048 ЦК України). У п. 4.9 Кредитного договору узгоджено строк кредитування 300 днів, тобто до 18.09.2024 року. Згідно графіку заборгованості вбачається, що позивач нараховув відсотки за користування кредитом в межах, визначених договором, а саме по узгоджену дату повернення кредиту 18.09.2024 року. Загальна заборгованість відсповідача складає 104 308,80 грн. Проте, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами в загальній сумі 11 308,80 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 93 000,00 грн., в зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача не повну суму заборгованості за кредитним договором, а її частину, а саме 18 600,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 74 400,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Отже, обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами за період дії кредитного Договору визначений позивачем. Верховний Суд, в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обовязку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17. Проте, Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 11 308,80 гривень за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в загальному розмірі 93 000,00 гривень. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що договору про відкриття кредитної лінії №1307-1132 продукту «НА ВСЕ» від 24.11.2023 року укладений у спосіб, визначений чинним законодавством та матеріалами справи безспірно стверджується дійсність грошової вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» по стягненню заборгованості, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором на користь позивача в розмірі 93 000,00 грн., яка складається з: - прострочена заборгованість за кредитом 18 600,00 гривень; - прострочена заборгованість за нарахованими процентами 74 400,00 гривень, підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивачем понесені судові витрати у розмірі 2422,40 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 43968 від 27.12.2024 року, як судові витрати на оплату судового збору при зверненні із позовом. Враховуючи прийняття рішення про задоволення позовних вимог, згідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню у повному обсязі відповідачем, на користь позивача. Згідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати відшкодовуються пропорційно до задоволених позовних вимог, а враховуючи встановлених підстав для задоволення заявлених вимог у повному обсязі, підлягають покладенню на відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved