Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Зміст позовних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначає, що 25.05.2024 між [PERSON] та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» був укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1399-9061 за допомогою вебсайту (credos.com.ua), який разом із правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір. Кредитний договір, у відповідності до норм ч.1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор С9778, для підписання кредитного договору № 1399-9061 від 25.05.2024, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 14600 грн. 00 коп.; строк кредитування 300днів; базовий період 14 днів; знижена % ставка - 1,20% в день; стандартна % ставка 1,50% в день, комісія за видачу кредиту 15,00 % від суми кредиту. Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором станом на 19.09.2025 року загальний розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором становить 81876,80 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом - 14600,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 65086,80 гривень, прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту 2190,00 гривень. Однак кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме частково списано заборгованість за нарахованими комісією та за нарахованими відсотками в загальній сумі 8876 грн. 00 коп за умовами Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 73 000,00 гривень. У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 73000,00 гривень, що складається з: прострочена заборгованість за кредитом - 14600,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 58400 гривень. Стислий виклад позиції сторін: Представником позивача подане клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якому він також повідомляє, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідачу [PERSON] ухвалу про відкриття провадження у справі надіслано за адресою зареєстрованого місця проживання з пропозицією надати відзив та докази. Поштове повідомлення повернулося з відміткою «адресат відсутній» 27.01.2026, що відповідно до пункту 5 частини 6 статті 272 ЦПК України вважається днем вручення судового рішення. Таким чином, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про відкриття провадження та забезпеченим у реалізації процесуальних прав. Надіслання ухвали за зареєстрованим місцем проживання відповідача та встановлення дати вручення відповідно до приписів статті 272 ЦПК України свідчить про належне повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та забезпечення реалізації його процесуальних прав. Крім направлення процесуальних документів засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання відповідача, судом вжито додаткових заходів повідомлення відповідача. Зокрема, суд направив ухвалу про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та доданими до неї матеріалами на електронну адресу, зазначену відповідачем при укладенні кредитного договору, яка доставлена відповідачу 30.01.2026, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Суд також повідомив його про розгляд справи через офіційний вебсайт «Судової влади України» шляхом розміщення відповідного оголошення та повідомляв за допомогою телефонного зв`язку, що підтверджується матеріалами справи. Незважаючи на всі можливі заходи, вжиті судом для належного повідомлення відповідача про розгляд справи, останній не скористався наданими йому процесуальними правами - не повідомив суд про свою позицію у справі, не надав жодних пояснень чи доказів, які могли б спростувати вимоги позивача, а тому суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами відповідно до положень статей 178, 279 ЦПК України. Процесуальні дії у справі: Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області 15.01.2026 відкрив провадження у справі та постановив розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження без судового засідання та повідомлення сторін, на підставі наявних у матеріалах справи даних. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Розгляд справи може проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Відповідно до ч.8 ст.279 ЦПК при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). За таких обставин, суд вважає можливим розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом: Судом встановлено, що 25.05.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] через вебсайт укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1399-9061 за допомогою вебсайту (credos.com.ua), який разом із правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір. (а.с. 20-29). Кредитний договір і додатки до нього містять докладну інформацію про особу позичальника, зокрема серію, номер паспорта і дату його видачі, індивідуальний податковий номер, дані про адресу проживання, адресу його електронної пошти, номер рахунку споживача для зарахування коштів, контактні телефони позичальника та близьких осіб, зокрема номер мобільного телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника. Договір був підписаний [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора - С9778, який направлений на його електронну адресу [INFO]. Кредитний договір, у відповідності до норм ч.1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор С9778, для підписання кредитного договору №1399-9061 від 25.05.2024, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 14600 грн. 00 коп.; строк кредитування 300 днів; базовий період 14 днів; знижена % ставка - 1,20% в день; стандартна % ставка 1,50% в день, комісія за видачу кредиту 15,00 % від суми кредиту. Грошові кошти в сумі 14600,00 грн були зараховані позивачем (через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) на карту відповідача [NUMBER] , дата та час операції 25.05.2024 13:05, номер транзакції в системі 2466971156, призначення платежу: Видача кредитних коштів за договором №1399-9061, що підтверджується квитанцією (а.с. 30-31). Позивач виконав свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача за договором станом на25.05.2024 року загальний розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором становить 81876,80 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом - 14600,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 65086,80 гривень, прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту 2190,00 гривень (а.с.45-50). Однак кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме частково списано заборгованість за нарахованими комісією та за нарахованими відсотками в загальній сумі 8876 грн. 00 коп. У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 73000,00 гривень, що складається з: прострочена заборгованість за кредитом - 14600,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 58400,00 гривень. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права: Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК). За положенням статті 5 ЦПК, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі досліджених у справі доказів, суд робить висновок, що 25.05.2024 року між [PERSON] та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням кредитного договору № 1399-9061. [PERSON] , будучи вільним в укладенні кредитного договору, виборі контрагента і визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами та інших платежів, підписав електронним одноразовим ідентифікатором кредитний договір, чим погодив його умови. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. [PERSON] отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. Матеріали справи містять відомості, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, у передбачений в договорі строк кошти (суми позики) та проценти у повному обсязі не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в сумі 14600,00 грн. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за кредитними договорами, суд зазначає таке. Згідно із положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Таким чином, позивач відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Позивач, пред`являючи позов, крім заборгованості за основною сумою боргу, просив стягнути з відповідача відсотки за користування кредитом, які, відповідно до розрахунку заборгованості, нараховані в межах строку дії кредитного договору. За Кредитним договором № 1399-9061 від 25.05.2024 року позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за відсотками в розмірі 58400,00 грн за період 25.05.2024 по 20.03.2025 року, що підтверджується розрахунками заборгованості (а.с. 45-49). Разом з тим, при укладанні договору позивач не врахував наступні положення закону. Підпунктом 6 пункту 5 Закону України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон № 3498-IX) стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою, згідно з максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Закон України № 3498-XI набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. Запровадження зазначеної норми свідчить про застосування законодавцем ультраактивної форми правового регулювання, коли певні норми продовжують діяти у перехідний період для врегулювання вже існуючих правовідносин та поступового приведення кредитного ринку до нових стандартів. Такий механізм спрямований на забезпечення правової визначеності, недопущення різкої зміни умов кредитування. Встановлений законодавцем перехідний період є спеціально визначеним часом, протягом якого учасники ринку зобов`язані адаптувати свої кредитні продукти та механізми нарахування процентів до нових вимог. Таким чином, у цій справі підлягають застосуванню саме норми перехідного періоду, які встановлюють поетапні обмеження щодо максимально допустимого розміру денної процентної ставки. Оскільки Закон України № 3498-ІХ набув чинності 24.12.2023 року та застосуванню підлягає визначений законодавством перехідний період до запровадження обмеження максимального розміру денної процентної ставки (1%), тому в період часу з 24.12.2023 року до 21.04.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки може бути 2,5 %, в період часу з 22.04.2024 року до 19.08.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки - 1,5 %, а з 20.08.2024 року - максимальний розмір денної процентної ставки - 1 %. Зазначені обмеження встановлені з метою недопущення нарахування кредитодавцями надмірних фінансових зобов`язань та забезпечення балансу інтересів кредитора і споживача фінансових послуг. В справі що розглядається кредитний договір укладений 25.05.2024 року, тобто в той період, коли діяло обмеження щодо максимальної денної процентної ставки в розмірі 1,5 %, тому встановлення в Договорі (пункт 4.6 Договору) розміру процентної ставки 1,50 % є правомірним та не суперечить приписам ЗУ «Про споживче кредитування». Разом з тим, починаючи з 20.08.2024 року розмір денної процентної ставки мав бути приведений до закріпленого в ЗУ «Про споживче кредитування» обмеження в розмірі 1 % в день. За підрахунками суду, сума заборгованості за відсотками за період з 25.05.2024 по 19.08.2024 становить 18439,80 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості. Розмір процентної ставки за цей період (1,50%) узгоджується з вимогами закону та не перевищує граничних значень, установлених законодавством. Це підтверджується поданим до матеріалів справи розрахунком. Разом з тим, після 20.08.2024 позивач неправомірно нарахував проценти в розмірі 1,50% денної процентної ставки. Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. За таких обставин, умови укладеного між сторонами договору щодо встановлення процентної ставки 1, 50% в день після 20.08.2024, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними. За підрахунками суду в період з 20.08.2024 по 20.03.2025 розмір заборгованості за процентами становить 31 098 грн (14600х1% х 213). У підсумку, загальна сума заборгованості за процентами в період 25.05.2024 по 20.03.2025 року становить 49 537,80 грн (18439,80+31098). Відповідач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували сплату нарахованих процентів у повному обсязі або спростовували визначений розмір заборгованості за процентами. Суд вважає доведеним позов в частині стягнення заборгованості за процентами в розмірі 49 537,80 грн за період 25.05.2024 по 20.03.2025 . Висновки суду. Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Суд вважає позов доведеним лише в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 1399-9061 від 07.06.2024 року в загальній сумі 64 137,80 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 14600,00 грн, простроченої заборгованості за сумою процентів - 49 537,80 грн за період 25.05.2024 по 20.03.2025 . Інші позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з їх необґрунтованістю. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Судовий збір, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлені вимоги про стягнення витрат по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. (а.с.19). Судом задоволено позовні вимоги на загальну суму 64 137,80 грн, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 127,83 грн (2422,40 х 64 137,80 грн / 73000), що пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial