Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

06.02.2026 позивач в особі представника Сердійчук Я. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитними договорами № 4999387 від 30.06.2021 та №555152152161001 від 20.08.2021 на загальну суму 38271,09 грн., судовий збір 2662,40 грн. та витрати на правничу допомогу 13000 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 30.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено кредитний договір № 4999387, на підставі якого вона отримала кредит в сумі 10000 грн. безготівково, шляхом переказу коштів на картковий рахунок, зі сплатою процентів за користування кредитом: 3750 грн., які нараховуються за ставкою 1.25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Строк кредитування 30 днів. 29.11.2021 укладено договір №29-11-102, за яким ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4999387. 10.03.2023 укладено договір №10-03/2023/01, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4999387. 28.08.2025 укладено договір №28-08/25, за яким ТОВ «Коллект Центр» відступило на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4999387, тому вважає, що набув право вимоги до відповідача за цим договором. Окрім того, 20.08.2021 між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та відповідачем на підставі заявки на пролонгацію та сплату заборгованості по процентах за користування попередньою позикою, підписаної нею за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, укладено договір позики № 555152152161001 (пролонгація), за умовами якого сторони домовились продовжити строк виконання зобов`язання Позичальника по погашенню заборгованості за попереднім Договором № 555152152161 в сумі 3000 грн. на новий строк 30 днів під проценти, вказані в п. 1.1.1. Договору, а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити узгоджений розмір процентів. 18.12.2023 укладено договір №18/12-2023, за яким ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» відступило на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №555152152161001, тому вважає, що набув право вимоги до відповідача за цим договором. Оскільки відповідач не повернув кредитні кошти та не сплатив проценти за користування кредитом у погоджені сторонами строки, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви становить 38271,09 грн., з яких: за тілом кредиту 10436 грн.; за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 26835,09 грн.; за комісіями 1000 грн. Вважає, що кредитодавці належним чином виконали свої зобов`язання за договорами, надавши позичальнику кредитні кошти в передбаченому умовами договорів порядку. Але відповідач не виконав свого зобов`язання, не повернув надані йому кредити в строки та на умовах, передбачених договорами. Заходи досудового врегулювання позивачем не здійснювались. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України, на підставі ухвали суду від 10.02.2026 відкрито провадження у цивільній справі. З урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд проведено в порядку спрощеного позовного провадження. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило. Копія позовної заяви з додатками направлялась на адресу відповідача позивачем в порядку ст.43 ЦПК України, а копія ухвали про відкриття провадження у справі судом, але повернуті без вручення через відсутність адресата за вказаною адресою відповідно 13.02.2026 та 20.02.2026. У випадку, якщо судову повістку не вручено та зазначено, що «адресат відсутній за вказаною адресою», за вимогами п.3,4 ч.8 ст.128 ЦПК України судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, і особа вважається повідомленою. Згідно висновку Верховного Суду у постанові від 18.01.2023 у справі №947/15524/20, відповідно до ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Крім того, у відповідності до ч.10 ст.187 ЦПК України виклик [PERSON] , як відповідача у справі, здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.280 ЦПК України. Будь-які інші заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлено. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №4999387, згідно з п.1.1-1.5 якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у сумі 10000 грн. в безготівковій формі шляхом перерахунку на картковий рахунок, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту: 1000 грн., яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово, та проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання, передбачені договором. Проценти за користування кредитом: 3750 грн., які нараховуються за ставкою 1.25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування. Строк кредитування 30 днів з 30.06.2021. Пролонгація строку кредитування може відбуватись на пільгових та стандартних умовах. Після продовження строку кредитуваннч починають діяти пільгові умови на погоджений строк, після чого нарахування процентів здійснюється на стандартних умовах. У разі продовження користування кредитними коштами після спливу строку кредитування, строк кредитування змінюється пропорційно строку пролонгації за оновленими графіками. (п.2.1-2.3 договору) Кредитодавець вправі вимагати від позичальника повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених договором. Відступати свої права за цим договором на користь третіх осіб у будь-який час протягом строку дії договору без згоди позичальника (п.3.2 договору). Позичальник має право відмовитись від отримання кредиту до моменту його видачі, письмово повідомивши кредитодавця. Зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором (п.3.4 договору). Цей договір укладено в електронній формі шляхом накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що за положеннями ЗУ «Про електронну комерцію» прирівнює його до укладеного в письмовій формі, розміщений в особистому кабінеті позичальника. 29.11.2021 укладено договір №29-11-102, за яким ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4999387. 10.03.2023 укладено договір №10-03/2023/01, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4999387. 28.08.2025 укладено договір №28-08/25, за яким ТОВ «Коллект Центр» відступило на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4999387, тому вважає, що набув право вимоги до відповідача за цим договором. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №4999387 від 30.06.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 65932.89 грн, з яких: за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) -7436 грн.; за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 57496,89 грн.; за комісіями - 1000 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 33586.29 , з яких: за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 7436 грн.; за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 25150,29 грн.; за комісіями - 1000 грн. Доказів, які б свідчили про невірний розрахунок та наявність підстав для звільнення відповідача від виконання зобов`язань, суду не надано. Крім того, 21.08.2021 між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та [PERSON] укладено договір позики № 555152152161001 (пролонгація), за умовами якого сторони домовились продовжити строк виконання зобов`язання позичальника з погашення заборгованості за попереднім Договором № 555152152161 в сумі 3000 грн. на новий строк 30 днів під проценти, вказані в п. 1.1.1. Договору, а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити узгоджений розмір процентів. Невід`ємною частиною договору позики є Загальні умови надання грошових коштів у позику ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія», затверджені наказом директора від 10.06.2021 № 20210610-1, які розміщені на сайті. Шляхом підписання цього договору позичальник прийняв загальні умови у якості умов цього договору. За п.2.1 позика пролонговується на новий термін на підставі заявки на пролонгацію та сплати позичальником заборгованості по процентах за користування попередньою позикою за Договором № 555152152161 в сумі 1972,50 грн. не пізніше 19.09.2021. Позика надається шляхом погашення позикодавцем заборгованості та проведення відповідних бухгалтерських проводок під проценти, вказані в п. 1.1.1. Договору, а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити узгоджений розмір процентів згідно із графіком, розміщеним в особистому кабінеті позичальника. Цей договір укладено в електронній формі шляхом накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що за положеннями ЗУ «Про електронну комерцію» прирівнює його до укладеного в письмовій формі, розміщений в особистому кабінеті позичальника. 18.12.2023 укладено договір №18/12-2023, за яким ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» відступило на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №555152152161001, тому вважає, що набув право вимоги до відповідача за цим договором. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №555152152161001 від 21.08.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 4684.80 грн, з яких: за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 30000 грн.; за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 1684.80 грн. Доказів, які б свідчили про невірний розрахунок та наявність підстав для звільнення відповідача від виконання зобов`язань, суду не надано. Таким чином, загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за кредитними договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 38271.09 грн, з яких: за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 10436 грн.; за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 26835.09 грн.; за комісіями - 1000 грн. Правовідносини у цій справі регулюються положеннями Цивільного кодексу України, а також Закону України «Про електронну комерцію». За змістом ст.525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За положеннями ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Ч.5 цієї статті передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Ст.12 Закону визначає, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. При умові, що відповідач за будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.516 ЦК України. Відповідно до ч.1,3 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Згідно з умовами кредитних договорів позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цими договорами. Всупереч умовам кредитних договорів, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попередніх кредиторів. Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимогами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу. Враховуючи, що судові витрати зі сплати судового збору документально підтверджені, за вимогами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі задоволених позовних вимог. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ст.137 ЦПК України). Ч.2,3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Із наданих представником позивача доказів, 02.07.2024 між ТОВ «Факторинг Партнерс» та АО «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правової допомоги №02-07/2024. Згідно витягу з акту №25 про надання юридичної допомоги від 31.12.2025, АО «Лігал Ассістанс» надано ТОВ «Факторинг Партнерс» юридичну допомогу щодо примусового стягнення заборгованості з [PERSON] за договорами №555152152161001, 4999387 на суму 13000 грн. Слід відзначити, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені (постанова ВП ВС від 27.06.2018 у справі №826/1216/16). Отже, понесені позивачем судові витрати у справі відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, як документально підтверджені, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved