Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

25 лютого 2026 року заявниця, [PERSON] , звернулась до суду із даною заявою, яку було уточнено її представником, адвокатом Коваленко Р. А., посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що [INFO] померла її мати, [PERSON] , [INFO] , останнім місцем проживання якої була адреса: [ADDRESS] . За життя [PERSON] постійно мешкала до моменту своєї смерті із своєю донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , починаючи з квітня 2019 року по 14 травня 2020 року, хоча місце реєстрації проживання позивачки було іншим, а саме: [ADDRESS] . Заявник доглядала за своєю матір`ю, допомагала їй по господарству. З метою оформлення спадщини заявник звернулась до приватного нотаріуса Бурлак Р. О., однак виявилось, що на час смерті [PERSON] [PERSON] пропустила строк прийняття спадщини, тому нею вирішено звернутись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини із спадкодавцем. Отже, просила суд встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем, [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Заявник, [PERSON] , та представник заявника, адвокат Коваленко Р. А., повністю підтримали у судовому засіданні заявлені та уточнені [PERSON] вимоги, які просили суд задовольнити. Представники Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області у судове засідання не з`явились, надавши заяву з проханням вирішити справу за їх відсутності на підставі чинного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає у даному випадку розгляду справи по суті. Отже, суд, дослідивши матеріали справи та опитавши свідків, дійшов висновку про можливість задоволення заявлених [PERSON] вимог, виходячи з наступного вмотивування. Судом було встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 15 травня 2020 року Криворізьким районним відділом ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 134, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 83 років, що також підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану від 19 серпня 2021 року. Відповідно до свідоцтва про народження, актовий запис № 980 від 23 червня 1970 року, а також свідоцтва про укладення шлюбу, актовий запис № 502 від 12 травня 1990 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , яка змінила прізвище 12.05.1990 року після одруження із [PERSON] , є донькою, [PERSON] , яка померла [INFO] . За матеріалами оглянутої судом копії спадкової справи № 193/2021 року, відкритої внаслідок смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , приватним нотаріусом Бурлак Т. В. за заявою [PERSON] від 19 серпня 2021 року, доньки спадкодавця, вбачається, що до такого приватного нотаріусу із заявами від 19 грудня 2025 року про прийняття спадщини та від 30 січня 2026 року про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] звернулась [PERSON] . При цьому постановою від 19 серпня 2021 року [PERSON] нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] через пропуск нею строку подання заяви про прийняття спадщини. Суд також встановив, що на підставі довідки від 5 серпня 2021 року Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області вбачається, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , була зареєстрована в [ADDRESS] одна до моменту смерті [INFO] . Натомість, відповідно до паспорту громадянина України ( [NUMBER] ) [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , починаючи з 3 вересня 2002 року. Так відповідно до постанови від 30 січня 2026 року вбачається, що приватним нотаріусом Бурлак Р. О. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , внаслідок не підтвердження факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем та пропуску передбаченого законом строку на подачу заяви про прийняття спадщини. Натомість, за довідкою від 9 лютого 2026 року, складеним секретарем Глеюватської сільради за свідченнями сусідів підтверджується, що [PERSON] постійно проживала разом із [PERSON] , [INFO] , по момент смерті останньої [INFO] за адресою: [ADDRESS] , яке було місцем реєстрації [PERSON] . Також допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , сусідка заявника, та [PERSON] , сестра заявника, вказували, що дійсно [PERSON] фактично мешкала постійно разом із своєю донькою, [PERSON] , по [ADDRESS] , починаючи з квітня 2019 року до моменту смерті [INFO] [PERSON] , оскільки вони вели разом спільне господарство, а заявник доглядала за своєю матір`ю через погіршення стану здоров`я спадкодавця. При цьому свідок [PERSON] додавала, що вона не мешкала із матір`ю на момент смерті [PERSON] та не претендує на спадщину. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст. 1220 ЦК спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За ст. 1261 ЦК в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року, тощо. Відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема, за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові по справі № 212/9157/15-ц від 1 серпня 2018 року. Отже, судом було встановлено, що шестимісячний строк подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] сплив 21 листопада 2020 року. В той же час, зважаючи на встановлені судом обставини справи, суд дійшов переконання, що [PERSON] , будучи спадкоємцем першої черги щодо спадщини своєї матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , фактично мешкала разом із нею на момент її смерті за адресою: [ADDRESS] . Таким чином факт вступу [PERSON] у спадкові права [PERSON] , яка померла [INFO] , внаслідок постійного проживання заявника разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини було доведено у судовому засіданні сукупністю досліджених доказів. Виходячи з переліченого вмотивування, суд вважає, що заявлені вимоги адвоката Коваленко Р. А. в інтересах [PERSON] підлягають задоволенню шляхом встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом із [PERSON] на момент смерті останньої [INFO] .

Outcome: approved