Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

19 листопада 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Абекор» (далі - ТОВ ФК «Абекор») через свого представника Попову В.І. звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, ціною позову 18 636,80 грн. Позовні вимоги обґрунтовані таким. 01 квітня 2025 року між ТОВ ФК «Абекор» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ ФК «Абекор» було укладено кредитний договір № 330768 LP, за умовами якого відповідачці було надано кредит у сумі 8 000,00 грн шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку № [NUMBER] , строком на 80 днів з кінцевим терміном повернення до 19 червня 2025 року, із зобов`язання повернення та сплати процентів за користування кредитом. Загальний розмір наданого кредиту становить 10 400,00 грн. Періодичність сплати платежів: 1-й платіж через 30 днів, який починається з моменту укладення договору та закінчується останнім днем (включно), встановленим до сплати першого платежу; 2-й платіж через 50 днів, який починається з наступного дня, що слідує за останнім днем першого періоду користування кредитом та закінчується останнім днем (включно), встановленим для сплати другого платежу. 30 квітня 2025 року між ТОВ ФК «Абекор» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до кредитного договору № 330768 LP від 01 квітня 2025 року, згідно з якою сторони погодили, що строк кредиту складає загальну кількість днів користування кредитором (крім періоду прострочення) з кінцевим терміном повернення кредиту 19 липня 2025 року. Відповідачка не виконала зобов`язання за кредитним договором, кредитні кошти у визначений строк не повернула, у зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 18 636,80 грн, з яких: 10 400,00 грн за тілом кредиту; 8 236,80 грн за відсотками. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість у загальній сумі 18 363,80 грн, судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, а також 127,50 грн сплачених витрат за відправку документів відповідачці. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 січня 2026 року справу передано у провадження судді Луцюка В.О. Згідно з ухвалою судді від 21 січня 2026 року, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами; відповідачці роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву. Згідно з ухвалою суду від 17 лютого 2026 року, за клопотанням сторони позивача витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» докази, а саме: інформацію про те, чи емітована платіжна картка маска картки [NUMBER] на [PERSON] ; виписку з карткового рахунка про рух грошових коштів, відкритого до платіжної картки [NUMBER] за період з 01 квітня 2025 року по 02 квітня 2025 року щодо здійснення надходження коштів у сумі 8 000,00 грн (у разі проведення у вказаний період часу інших операцій, крім як на суму 8 000,00 грн їх відображення у виписці не здійснювати для дотримання приписів законодавства щодо забезпечення охорони інформації, яка містить банківську таємницю). 19 березня 2026 року на виконання ухвали надійшла витребувана інформація (вх. №2122/26-Вх 19.03.2026). За змістом ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Позивач належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав. У позові представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачка належним чином повідомлялася про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за зареєстрованою адресою місця проживання. Поштове відправлення було повернуто до суду без вручення з зазначенням причини «адресат відсутній за вказаною адресою». У пункті 91-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила), передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Працівником АТ «Укрпошта» на довідці про причини повернення зроблено позначку «адресат відсутній за вказаною адресою» та засвідчено її підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля, що свідчить про дотримання вимог пункту 91- 1 Правил. За змістом п.3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі. Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-233гс18) та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №814/1469/17 (провадження № К/9901/28703/19), від 01 квітня 2021 року у справі № 826/20408/14 (провадження № К/9901/16143/20), від 09 липня 2020 року у справі № 751/4890/19 (провадження № 61-2583св20), від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20 (провадження № 61-3782св21), від 29 липня 2022 року у справі № 148/2412/19 (провадження № 61-18085св21). Відповідачка клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавала, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 01 квітня 2025 року між ТОВ ФК «Абекор» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи кредитора, доступ до якої забезпечується позичальнику через Сайт, був укладений кредитний договір № 330768 LP (далі - Договір) - а.с. 22-зворот-31, за умовами якого відповідачці наданий кредит у розмірі 10 400,00 грн, строком на 80 днів, тобто до 19 червня 2025 року (п. 1.1.-1.3. Договору). Кількість платежів 2 платежі (п.1.3.1. Договору). Періодичність сплати платежів: 1-й платіж через 30 днів, який починається з моменту укладення договору та закінчується останнім днем (включно), встановленим до сплати першого платежу; 2-й платіж через 50 днів, який починається з наступного дня, що слідує за останнім днем першого періоду користування кредитом та закінчується останнім днем (включно), встановленим для сплати другого платежу (п. 1.3.2. Договору). Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від умов користування кредитом та становить: базова процента ставка 0,0100 % в день та застосовується упродовж 1-го періоду користування кредитом; основна процента ставка 0,99% в день та застосовується упродовж 2-го періоду користування кредитом; акційна процента ставка 0,01% та застосовується протягом 1-го періоду користування кредитом, крім випадку, якщо позичальник уклав Додаткову угоду про продовження строку кредиту, де дана акційна ставка буде застосована до дати такого укладення), якщо позичальник своєчасно сплатить 1-ий платіж не пізніше строку та не менше суми, що встановлені в початковому Графіку платежів (+3 календарні дні додатково для виконання вказаного зобов`язання) або у вказаний строк укладе додаткову угоду про продовження строку кредиту (пролонгацію). В даному випадку, позичальник, як учасник Програми лояльності, отримує від кредитора індивідуальну знижку на базову процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити позичальник за базовою процентною ставкою протягом першого періоду користування кредитом (його частини), а у випадку пролонгації - до дати пролонгації (включно), буде перераховано за акційною процентною ставкою, відповідно до вищезазначених умов. У випадку невиконання позичальником умов для отримання індивідуальної знижки від кредитора, користування кредитом для позичальника здійснюється за базовою процентною ставкою протягом першого періоду користування кредитом (без застосування знижки) на звичайних (базових) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів (позичальників), які не мають окремих індивідуальних знижок базової процентної ставки. При цьому, позичальник розуміє та погоджується, що застосування акційної процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Позичальник погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання позичальником права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується базова процентна ставка, при цьому застосування базової процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для позичальника, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах базової процентної ставки. Якщо акційна ставка буде дорівнювати розміру базової ставки, умови визначені в цьому підпункті Договору носять технічний характер та не має юридичного змісту для сторін (в т.ч. позичальника) п.1.4. Договору. Тип процентної ставки фіксована (п.1.5. Договору). Згідно з п. 1.6. Договору, за надання кредиту позичальник сплачу кредитору комісію у розмірі 30,00% від чистої суми кредиту, що вказана у Графіку платежів. Сплата комісії здійснюється в день отримання кредиту. З метою оплати комісії за надання кредиту позичальник доручає кредиторові утримати суму комісії з загальної суми кредиту, що підлягає наданню позичальнику. Цільове призначення кредиту - придбання товарів (роботи, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 1.7. Договору). Загальні витрати за кредитом на дату укладення Договору складають 2 946,00грн (п.1.9. Договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає 2561,92% річних (п.1.10. Договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 13 346,00грн (п.1.11. Договору). Згідно з п.2.1. Договору, кошти кредиту надаються кредитором у безготівковій формі шляхом їх перерахування/утримання: у розмірі 8 000,00 грн на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] що емітована банком України; у розмірі 2 400,00 грн на користь кредитора з метою виконання зобов`язань з оплати комісії за надання кредиту, відповідно до п.1.6. Договору. У Договорі сторони передбачили відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язання щодо повернення кредиту у виді, зокрема, сплати процентів у розмірі 0,99% від залишку заборгованості за сумою кредиту за кожен день прострочення (п.7.1. Договору). Невід`ємною частиною Договору є Додаток № 1 (Таблиця (Графік платежів) обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної річної процентної ставки п. 10.8. Договору. Кредитний договір та Графік платежів (Додаток №1 до Договору), а також Паспорт споживчого кредиту (Інформація, що надається споживачу до укладення Договору), який є чинним та зберігає актуальність до 02 квітня 2025 року, були підписані відповідачкою електронним підписом одноразовими ідентифікаторами v50852 та g10455, відповідно, що відповідає ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.9-10, 30-зворот, 31). Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Після підписання Договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачці, а у відповідачки виникло зобов`язання повернути кредит зі сплатою відсотків у визначений договором строк. Позивач свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконав та надав їй кредит в сумі 8 000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок відповідачки № [NUMBER] , що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 20179-1363-204055104 від 01 квітня 2025 року та довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 08 січня 2026 року вих. № 19140 про успішність проведеної операції з переказу коштів у сумі 8 000,00 грн на картку № [NUMBER] , ІD платежу: 1583429105, дата прийняття 01 квітня 2025 року 17:13 (а.с. 8, 13). З інформації, наданої АТ КБ «ПриватБанк» 09 березня 2026 року за вих. №20.1.0.0.0/7-260227/59635-БТ, у Банку на ім`я [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] , на яку були зараховані кошти у сумі 8 000,00 грн за період з 01 квітня 2025 року по 02 квітня 2025 року, на підтвердження чого надано Виписку по картковому рахунку за вказаний період. 30 квітня 2025 року між ТОВ ФК «Абекор» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до кредитного договору № 330768 LP від 01 квітня 2025 року, згідно з якою сторони погодили, що строк кредиту складає загальну кількість днів користування кредитором (крім періоду прострочення) з кінцевим терміном повернення кредиту 19 липня 2025 року (а.с. 18-19). Дана угода та Додаток № 1 до угоди (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної річної процентної ставки) є невід`ємною частиною Договору. Всі терміни та скорочення використовуються в цій Додатковій угоді мають таке ж значення, що і в Договорі (п. 8 Додаткової угоди). Додаткова угода та Додаток №1 до неї, а також Паспорт споживчого кредиту (Інформація, що надається споживачу до укладення Договору), який є чинним та зберігає актуальність до 30 квітня 2025 року, були підписані відповідачкою електронним підписом одноразовими ідентифікаторами g35838, що відповідає ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.15-16, 18). В матеріалах справи відсутні докази погашення відповідачкою заборгованості за кредитним договором. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, станом на 19 липня 2025 року заборгованість [PERSON] становить 18 636,80 грн, з яких: 10 400,00 грн за тілом кредиту; 3 603,60 грн за відсотками (строкові); 4 633,20 грн за відсотками (прострочені) -а.с. 20-21. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач виконав зобов`язання за кредитним договором, видав відповідачці кредит у сумі та на умовах, передбачених кредитним договором, натомість відповідачка допустила порушення зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті процентів у встановлений у договорі строк. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З розрахунку заборгованості вбачається, що проценти у межах строку дії Договору (строкові) становлять 3 603,60 грн. Крім того, згідно з п.7.1. Договору Розділу 7 «Відповідальність за Договором», у випадку несвоєчасного виконання позичальником зобов`язання щодо повернення суми кредиту (частини кредиту), позичальник зобов`язаний сплатити кредитору проценти у розмірі 0,99% від залишку заборгованості за сумою кредиту за кожен день прострочення. Тобто, вказані проценти за неправомірне користування позикою/її частиною позикодавцем визначені саме, як міра відповідальності позичальника за Договором. Згідно з розрахунком заборгованості, сума заборгованості за кредитом з прострочених відсотків становить 4 633,20 грн. У постанові від 23 травня 2018 року по справі № 910/1238/17 Великою Палатою Верховного Суду розмежовано поняття «проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами» та «проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами», причому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованої ч.2 ст.625 ЦК України. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 ЦК України не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)). Дійсно, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, позовні вимоги про стягнення процентів за неправомірне користування боржником грошовими коштами у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивачем не заявлялися, однак останнє не позбавлене можливості скористатися таким правом у майбутньому. При цьому, відповідно до п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжувався і триває дотепер. Таким чином, заборгованість відповідачки за простроченими процентами у розмірі 4 633,20 грн підлягає списанню позивачем, а тому у цій частині вимоги позивача безпідставні. Враховуючи вище наведене, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані та підлягають до часткового задоволення та стягує з відповідачки заборгованість за Договором у сумі 14 003,60 грн, з яких: 10 400,00 грн за тілом кредиту; 3 603,60 грн за відсотками (строкові). На підставі ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при подачі позовної заяви, пропорційно задоволеним позовним вимогам у сумі 2 000,53 грн. Щодо заяви ТОВ «ФК «Абекор» в частині стягнення з відповідачки 127,50 грн витрат, пов`язаних із розглядом справи, на поштові відправлення процесуальних документів, іншим учасникам справи, суд дійшов до такого висновку. Пунктом 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. На підтвердження понесених витрат на поштові відправлення процесуальних документів іншим учасникам справи заявником надано суду копії описів вкладення до цінних листів, поштової накладної, фіскального чеку оплати поштових відправлень на суму 127,50 грн (а.с. 14). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що поштові витрати, пов`язані із розглядом справи в розмірі 127,50 грн підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим є підстави для їх стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «Абекор», пропорційно задоволеним позовним вимогам відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial