Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

У вересні 2025 року МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» звернулося до суду із позовом до [PERSON] в якому, з урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог, просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії для задоволення загальнобудинкових потреб у розмірі 3193,70 гривень та заборгованість за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії у сумі 560,05 гривень, а всього 3753,75 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» надає послуги з постачання теплової енергії в будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є власницею квартири [ADDRESS] у вказаному будинку. Зазначений будинок вводився в експлуатацію із комплексом інженерного обладнання, до якого входять і прилади централізованого опалення. 05.05.2006 року квартира відповідачки відключена від системи централізованого опалення. Вказувало, що до складу послуг з постачання теплової енергії входять в тому числі і послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку, а також абонентського обслуговування послуги з постачання теплової енергії і такі послуги оплачують в тому числі споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення. Відповідачка не здійснювала плату за надані послуги з постачання теплової енергії для задоволення загально будинкових потреб житлового будинку [ADDRESS] і як наслідок, утворилася заборгованість з оплати таких послуг за період з 01.12.2021 року по 31.08.2025 рік у сумі 3193,70 гривень. Також відповідач не оплачував абонентську плату за надання послуги з постачання теплової енергії і за період з 01.12.2021 року по 31.08.2025 рік розмір такої заборгованості становить 560,05 гривень. Відзив на позов відповідачем не поданий. В судове засідання представник позивача не з`явився. Подав письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. Позов підтримав у повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причини своєї неявки суд не повідомила. За таких обставин, суд із письмової згоди представника позивача ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Фактичні обставини встановлені судом. Відповідач [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] . Остання зареєстрована і проживає за вказаною адресою. У листопаді 2021 року набрав чинності укладений між міським комунальним підприємством «Хмельницьктеплокомуненерго» та відповідачем типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, в порядку, визначеному ч.5 ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII, текст якого оприлюднений на офіційному веб-сайті позивача та типова форма якого затверджена постановами Кабінету Міністрів України №830 від 21 серпня 2019 року та № 1022 від 08 вересня 2021 року. Належна відповідачці квартира за адресою: [ADDRESS] відключена від центрального опалення та постачання гарячої води з 05.05.2006 року, що підтверджується Актом про відключення від системи центрального опалення і гарячого водопостачання житлового будинку у зв`язку з влаштуванням автономної (квартирної) системи опалення і гарячого водопостання від 05.05.2006, складеним за участю повноважного представника МКП «Хмельницьктеплокомуненерго». Відповідно до змісту даного акту у квартирі демонтовано прилади опалення по всій квартирі, стояки центральної системи опалення, що проходять транзитом у квартирі, є теплоізольованими і опломбовані. (а.с.20). В період 2021-2025 років постачання теплової енергії житловим будинкам, в тому числі будинку за адресою: [ADDRESS] здійснювалось на підставі розпорядження Хмельницького міського голови від 11.10.2021 року № 279-р, згідно яким опалювальний сезон 2021-2022 рік у м. Хмельницькому розпочато з 12.10.2021 року та закінчено 20.04.2022 року; Опалювальний сезон 2022-2023 в м. Хмельницькому розпочато розпорядженням Хмельницького міського голови від 03.11.2022 року №290-р з 03.11.2022 року та закінчено 13.04.2023 року, Опалювальний сезон 2023-2024 в м. Хмельницькому розпочато 17.10.2024 року та закінчено 01.04.2024 року; Опалювальний сезон 2024-2025 розпочато з 16.10.2024 року і закінчено 14.04.2025 року. У відповідності до помісячного розрахунку для квартири [ADDRESS] загальна площа будинку становить 6 009,49 кв.м., площа квартир з ЦО 3 380,61 кв.м, площа квартир з автономним опаленням 2 628,88 кв.м. У помісячному розрахунку позивачем також надано інформацію щодо складових сум нарахувань за послугу з постачання теплової енергії з грудня 2021 року по квітень 2025 року по квартирі [ADDRESS] (о/р [NUMBER] ) та інформацію щодо розподілу тепла (Гкал) між квартирами вказаного будинку та місцями загального користування, що в грошовому еквіваленті становить (обсяг витрачений на ЗБП * тариф 1480,92 грн.): грудень 2021 р. 103,622 грн., січень 2022 р. 101,558 грн, лютий 2022 р. 256,363 грн., березень 2022 р. 225,504 грн., квітень 2022 р. 62,667 грн., листопад 2022 р. 194,546 грн., грудень 2022 р. 234,611 грн., січень 2023 р. 240,138 грн., лютий 2023 р. 213,723 грн., березень 2023 р. 158,491 грн., квітень 2023 р.- 102,671 грн.; листопад 2023 217,577 грн.; грудень 2023 р. 269,738 грн.; січень 2024 р. 311,772 грн.; лютий 2024 р. 230,232 грн.; березень 2024 р. 211,046 грн., квітень 2024 р.- 1,523 грн.; жовтень 2024р. 116,672, листопад 2024 251,885 грн.; грудень 2024 р. 310,658 грн.; січень 2025 р. 323,852 грн.; лютий 2025 р. 298,664 грн.; березень 2025 р. 154,729 грн., квітень 2025 р. 101,458 грн., а всього 4693,70 гривень. З акту прийняття теплового вузла обліку на облік від 20.03.2003 року встановлено, що за адресою: [ADDRESS] був встановлений та взятий на облік прилад обліку теплолічильник S Суперком-01. Матеріали справи також містять дані загальнобудинкового лічильника S Суперком-01 за адресою: [ADDRESS] з грудня 2021 року по квітень 2025 рік. Засновані норми права та мотиви з яких виходить суд. Правовідносини між сторонами регулюються нормами ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, чинної на час виникнення спірних правовідносин (далі Правила), що діяли до 01.05.2022 року. Житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно з п.1 та п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п.8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. В силу п.18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Пунктом 20 Правил встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Пунктом 21 Правил визначено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. В силу частин 2 та 6 ст.21 ЗУ Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Обов`язок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Так як законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. В силу ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до наведених норм закону суд констатує, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Відповідно до ч.6 ст.10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. Пунктом 2 ч.1 ст.1 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що допоміжні приміщення це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні та технічні приміщення). Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною особою та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (послуги)регулюються Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМУ від 21 серпня 2019 року №830 (далі - Правила). Відповідно до п.33 Правил плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку. Плата за послугу, абонентське обслуговування та плата за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однієї сумою в порядку та розмірах, визначених договором. При цьому виконавець забезпечує деталізацію інформації щодо структури плати у рахунках споживачів. За змістом пункту 38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 № 830 споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Таким чином, співвласники квартир у багатоквартирному будинку повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення (відокремлення) окремих квартир такого будинку від мережі централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлях комунальних послуг №315, якою регламентовано визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень (розділ ІІІ Методики). Ця Методика встановлює порядок визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції); обсягів холодної, гарячої води, витраченої на загальнобудинкові потреби; обсягів холодної та гарячої води, спожитої споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку; порядок розподілу обсягів спожитих комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), визначає вимоги до приладів-розподілювачів теплової енергії, поправкові коефіцієнти для розподілу обсягу спожитої теплової енергії між окремими споживачами у будівлях, оснащених вузлами комерційного обліку теплової енергії та/або гарячої, та/або холодної води, де налічуються два та більше споживачів. У ч.2 Методики зазначено, що загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Місця загального користування (далі - МЗК) - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень; Згідно з пунктом 2.1.4 Методики загальна кількість теплової енергії на опалення місць загального користування складається з двох показників, які підсумовуються між собою, а саме: з кількості теплової енергії на опалення кожного окремого приміщення місць загального користування та утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними у підвалі або на горищі. При ненаданні послуги з опалення місць загального користування залишається друга частина формули, згідно якої здійснюється нарахування за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Тобто, якщо один з показників дорівнює нулю, то нарахована платня складається з другого показника. Відповідно до розділу ІІІ Методики розподілу передбачено, що обсяг теплової енергії, витрачений на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будівлі, визначається як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі: одноповерхова будівля - 20%; двоповерхова - 18%; триповерхова - 16%; чотириповерхова - 14%; п`ятиповерхова - 12%; шестиповерхова та вище -10%. Для визначення обсягів використання теплової енергії в приміщеннях споживачів, які обладнані індивідуальним опаленням у будинках переважно використовується спрощений метод, згідно пункту 8 розділу IV Методики розподілу у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ місць загального користування (вестибюля, загальних коридорів, сходових клітин тощо) та допоміжних приміщень (колясочних, комор, сміттєкамер, шахт і машинних відділень ліфтів, вентиляційних камер та інших підсобних приміщень) та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення,може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку: для 1-5 будівлі/будинку 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів 15 %; для будівель/будинків комбінованої поверховості відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку. Споживачі, власники житлових/нежитлових приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення, проводять оплату: за обсяг теплової енергії витраченої на загальнобудинкові потреби протягом опалювального сезону, за абонентське обслуговування, що нараховується щомісячно протягом року, з наявністю будинкового вузла комерційного обліку теплової енергії. Таким чином, обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи опалення приймається як частка від загального обсягу теплової енергії, спожитої на опалення будівлі при подачі теплоносія в опалювальні приміщення від центрального теплового пункту теплорегулюючої/когенераційної установки. Законодавство не передбачає залежності від наявності приладів опалення у місцях загального користування для здійснення розподілу теплової енергії на такі місця. Відсутність приладів опалення в під`їзді багатоквартирного будинку не підтверджує відсутність системи опалення у місцях загального користування всього будинку. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові №357/4664/15-ц від 20 листопада 2019 року. Крім того, в постанові ВС від 22 грудня 2020 року в справі №311/3489/18 зроблено висновок, що спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Отже, співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. На підставі вищевикладеного, відповідачка, як власниця квартири [ADDRESS] , яка обладнана системою індивідуального опалення, зобов`язана нести витрати на обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення і постачання гарячої води та сплачувати відповідну абонентську плату за надання таких послуг. Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за надані послуги з постачання теплової енергії для задоволення загальнобудинкових потреб на опалення житлового будинку [ADDRESS] , що припадає на квартиру [ADDRESS] у вказаному будинку за період з 01.12.2021 року по 31.08.2025 рік становить 4 693,70 гривень, а за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2021 року по 31.08.2025 рік становить 760,05 гривень. Також позивачем надано довідки про оплату №1 від 07.01.2026 року згідно яких відповідачем 24.11.2025 року було здійснено оплату за послуги з постачання теплової енергії для задоволення загально будинкових потреб на опалення житлового будинку у сумі 1000,00 грн., а 08.12.2025 року на суму 500,00 грн., а також 24.11.2025 року та 08.12.2025 року по 100,00 гривень відповідно за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії. Вказаний розрахунок відповідає розрахунку, який визначений відповідною Методикою, фактично наданим послугам, встановленим тарифам і доказів на його спростування відповідачем не представлено. З огляду на викладене суд приходить до переконання, що поданий позивачем позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення у повному обсязі. Судові витрати по справі складають 3028 грн., які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved