Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2026 позов задоволенено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - 25 008 грн. 64 коп. заборгованості за основним боргом, 3 грн. 67 коп. заборгованості з процентів за користування кредитом та 1 145 грн. 51 коп. судового збору. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Представник відповідача [PERSON] адвокат Шумейко І.П. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення для вирішення питання про компенсацію витрат на правову допомогу. Заяву обґрунтовує тим, що 03.03.2026 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя судом розглянуто справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до [PERSON] , сторона відповідача понесла судові витрати на професійну правничу допомогу по справі у розмірі 6 500 грн., що підтверджено документально, просить суд ухвалити додаткове рішення по справі та вирішити питання стосовно стягнення з позивача витрат на професійу правничу допомогу. Представник відповідача та відповідач у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в заяві про ухвалення додаткового рішення по справі просили суд заяву розглянути за їх відсутності. Представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 10.03.2026 р. на адресу суду надійшли заперечення по справі, де представник позивача зазначив, що заява про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що відповідачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактичного надання правничої допомоги, розмір судових витрат є неспівмірним із складністю справи, тому в задоволенні вимог відповідача просить відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2026 позов задоволенено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - 25 008 грн. 64 коп. заборгованості за основним боргом, 3 грн. 67 коп. заборгованості з процентів за користування кредитом та 1 145 грн. 51 коп. судового збору. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Також, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на викладене, представник відповідача просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» на користь [PERSON] понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 грн. В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги, відповідачем надано копію договору про надання правничої допомоги від 02.12.2025, укладеного між [PERSON] та адвокатом Шумейко І.П.; копію додаткової угоди №2 до договору про надання правничої допомоги від 02.12.2025 р.; копією рахунку №2 від 04.03.2026 р; копією звіту від 04.03.2026 про надану правничу допомогу за договором про надання правничої допомоги від 02.12.2025 відповідно до якого, адвокат надав, а клієнт отримала наступну правничу допомогу: вивчення та аналіз позовної заяви та доданих до них матеріалів, надання консультації клієнта щодо захисту її прав у справі, узгодження правової позиції 1000 грн., складання відзиву 2 000 грн., складання заперечення 1 500 грн., ознайомлення з матеріалами справи 1 000 грн., складання додаткових пояснень 1 000 грн. Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи за цією позовною заявою складають 6 500 грн. (1 000 + 2 000 + 1 500 + 1 000 + 1 000). Відповідно до п. 8 договору про надання правничої допомоги від 02.12.2025, підставою для сплати гонорару є звіт адвоката, у якому зазначається перелік та вартість наданої правничої допомоги. Гонорар підлягає сплаті в 10-денний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У пункті 6.5 постанови від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 Верховний Суд зробив висновок, що «за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу)». Аналогічне положення законодавець виклав у пункті 1 частини другої статті 137 ЦПК України. На підставі викладеного, судом відхиляються доводи представника позивача щодо відсутності доказів фактичного надання правничої допомоги, оскільки договором про надання правничої допомоги від 02.12.2025 передбачено, що витрати на правничу допомогу мають бути сплачено після набранням рішення законної сили. Розглянувши надані представником відповідача документи, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд виходить з того, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Представник позивача у своїх запереченнях зазначає, що вартість правничої допомоги у сумі 6500 грн. є неспівмірною з огляду на малозначність справи та складність написання відзиву, позивач не погоджується з таким розміром правової допомоги, адже вважає його значно завищеним та таким що не відповідає критеріям реальності наданих адвокатських послуг та розумності їх вартості. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто, суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020: «Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторонни витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такоїсторони». Суд, розподіляючи витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з позивача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною. За таких обставин, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 6 500 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для позивача, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також клопотання представника позивача про зменшення розміру витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» на корить [PERSON] понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді в розмірі 3 000 грн. У задоволенні іншої частини витрат на правничу допомогу судом відмовляється. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому слід стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 418,65 грн. (25 012,31 х 3 000 /52 893,11).

Outcome: partial