Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача орган опіки та піклування Берегівської міської ради, про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав, а саме просить позбавити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 21.05.2019 по справі № 420/2018/18 та стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , в розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. Позов мотивований тим, що з 12 липня 2014 року по 03 лютого 2016 року позивачка перебувала у шлюбі із [PERSON] .. [INFO] у них із відповідачем народився син [PERSON] . Разом з цим, у зв`язку з погіршенням сімейних відносин із відповідачем, небажанням ним брати участі у житті дитини та те, що він знайшов собі іншу жінку - [PERSON] . Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 11.03.2015 року по справі №420/116/15-ц стягнуто з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з 21.01.2015 року до повноліття дитини. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 22.01.2016 року по справі №420/3044/15-ц розірвано шлюб із відповідачем. Згодом, рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 21.05.2019 року по справі №420/2018/18 збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 11.03.2015 року (справа ЄУ №420/116/15-ц), та стягнуто з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП [NUMBER] Старобільського ВДВС у Старобільському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 07.11.2025 року заборгованість відповідача по вказаним аліментам станом на 01.11.2025 року становить 129 352,03 грн. Син відвідує 5-Б клас Виноградівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №8 Виноградівської міської ради Закарпатської області. Згідно довідки школи, відповідач контакту зі школою не підтримує, успішністю сина не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. На виклики до школи приходить тільки позивачка. Вкінці минулого року [PERSON] лікувався в закладі охорони здоров`я ТОВ «КОПФ Оториноларингологія» з діагнозом аденоїди III ст. У вересні поточного року син знову лікувався у вказаному закладі з діагнозом хронічний декомпенсований тонзиліт. Вказані лікування сина є дороговартісними та одній позивачці вкрай важко утримувати себе та сина. Відповідач на даний час, як зазначає позивачка, залишився жити на окупованій частині Луганської області та активно співпрацює із окупаційною владою, працює там та сплачує податки у відповідні псевдо громади та бюджети, чим самим фінансує російську федерацію. У новому шлюбі позивачка не перебуває, весь свій час та енергію присвячує сину [PERSON] , його утриманню, вихованню та доглядом за ним. У свою чергу, відповідач жодної участі ані в утриманні сина [PERSON] , ані в його вихованні не приймає. Він живе своїм життям та не бачився із сином вже багато-багато років, останній раз бачились в січні 2022 року. На даний час позивачка працює на посаді старшого дізнавача сектору дізнання Берегівського районного відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області. У минулому їй потрібна була згода відповідача для оформлення документів сину для навчання та переїзду до Закарпатської області, однак через відсутність будь-якого контакту із ним це вдавалось вкрай важко. Відповідач не виконує свої обов`язки як батька в звичайному розумінні цього поняття та не виховує сина як того слід було робити батьку, хоча для повноцінного виховання хлопця йому потрібен батько, який міг би показувати йому правильний приклад. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчанням та підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує його необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Крім того, аліменти в розмірі частки всіх доходів відповідача на утримання [PERSON] , ураховуючи його вік та стан здоров`я, є недостатнім, у зв`язку з чим позивачка вважає, що слід збільшити розмір аліментів та в подальшому стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/5 частки всіх його доходів. Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 15.12.2025 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження (а. с. 50-51). Іншою ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 15.12.2025 року від органу опіки та піклування Берегівської міської ради витребувано письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 52). 28 січня 2026 року судом отримано висновок від органу опіки та піклування Берегівської міської ради (а. с. 58-59). Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 12.02.2026 року закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду по суті (а. с. 64-66). Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Попович Ш.О. в судове засідання не з`явилися, представником була подана заява про розгляд справи без участі позивача та представника (а. с. 55). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, в порядку ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» про час і місце розгляду справи належно повідомлявся через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, відзив на позовну заяву не подав (а. с. 67). Представник третьої особи органу опіки та піклування Берегівської міської ради - Бурдига Л.О. в судове засідання також не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі (а. с. 62). Відповідно до ст. 281 ЦПК України суд ухвалив про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що син сторін - [PERSON] народився [INFO] (а.с.11). Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 22.01.2016 року шлюб між сторонами було розірвано (а. с. 27). Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 11.03.2015 року по справі №420/116/15-ц стягнуто з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з 21.01.2015 року до повноліття дитини (а. с. 40-42). Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 21.05.2019 року по справі №420/2018/18 збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 11.03.2015 року (справа ЄУ №420/116/15-ц), та стягнуто з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили (а. с. 43-47). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП [NUMBER] Старобільського ВДВС у Старобільському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 07.11.2025 року заборгованість відповідача по вказаним аліментам станом на 01.11.2025 року становить 129 352,03 грн. (а. с. 18). Відповідно до висновку органу опіки і піклування Берегівської міської ради, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] , батьківських прав (а. с. 58-59). Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати їх до самостійного життя. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Згідно шостого принципу декларації ООН прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею дев`ятою Конвенції ООН про права дитини 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Згідно правовим положенням, викладених у третьому розділі Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України викладених у п.п. 15, 16 постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При цьому суд бере до уваги, що відповідач тривалий час не бере участі у вихованні дитини, не підтримує з нею зв?язку, не цікавиться її життям та станом здоров?я, не надає матеріальної допомоги, що підтверджується наявною значною заборгованістю зі сплати аліментів. Такі обставини свідчать про свідоме самоусунення відповідача від виконання батьківських обов?язків та дають підстави для застосування крайнього заходу впливу - позбавлення батьківських прав. Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, у зв`язку з чим наявні підстави для позбавлення його батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] . Щодо збільшення розміру аліментів суд зазначає наступне. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», з 01 січня 2026 року встановлений розмір прожиткового мінімуму на одну дитину віком від 6 до 18 років - 3512 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до абз. 4 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. З огляду на збільшення фактичних витрат на утримання дитини, з метою забезпечення належного рівня життя і розвитку дитини, суд приходить до висновку про необхідність збільшення розміру аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягувати їх з відповідача в розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. На підставі наведеного та

Outcome: approved