Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

До Чорноморського міського суду Одеської області звернувся представник ТОВ «Українські фінансові операції» з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №4161315 від 23.11.2023 в розмірі 58773,70 грн., судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.11.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір № 4161315 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених Договором, ТОВ «Лінеура Україна» надало позичальнику кредит в розмірі 7900,00 грн. шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Строк кредиту 360 днів: з 23.11.2023 по 17.11.2024. Відповідач, в свою чергу, взяла на себе зобов`язання повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. ТОВ «Лінеура Україна» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. Однак, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 58773,70 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 7899,98 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 32861,77 грн., нарахованих процентів ТОВ «Українські фінансові операції» за 19 календарних днів 18011,95 грн. 26.07.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» був укладений Договір факторингу №26/07/2024 за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» за плату відступило а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до Відповідача за договором № 4161315 від 23.11.2023. Таким чином, з боку відповідача по відношенню до позивача має місце порушення зобов`язання, визначеного в Кредитному договорі, що відповідно до статті 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені Кредитним договором та законом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації, яку повернуто з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до положень пунктів 3, 4 ч.8 ст.128 ЦПК України, судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, і особа вважається повідомленою. Відповідно до положень ст.280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.11.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір №4161315 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до реквізитів Договору №4161315 від 23.11.2023, укладеного між сторонами, Відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «7143». На умовах, встановлених Договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: Відповідно до п. 1.2. тип кредиту кредит, сума кредиту складає 7900,00 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 23.11.2023 по 17.11.2024. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п.2.1. Договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало, надавши відповідачу кредит в сумі 7900,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану Банком АТ «Таскомбанк», що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «Універсальні платіжні рішення». Зарахування кредитних коштів на платіжну карту Відповідача відбулось через систему iPay.ua, на підставі укладеного Договору про переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення». За інформацією в листі ТОВ «Універсальні платіжні рішення», відповідно до зазначеного договору №4161315 було перераховано грошові кошти у сумі 7900,00 грн. на платіжну карту [NUMBER] . З інформації №6271/47.7.-БТ від 15.10.2025, наданої АТ «Таскомбанк» на виконання ухвали суду, встановлено, що [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) оформлено віртуальну банківську платіжну картку № [NUMBER] , на яку 23.11.2023 року зараховано кошти у сумі 7900,00 грн. та додано Виписку про рух коштів по вказаному рахунку за період з 23.11.2023 по 04.12.2023. Із вказаної Виписки вбачається, що 23.11.2023 року АТ «Таскомбанк» на розрахунковий рахунок [PERSON] зарахувало кошти у сумі 7900,00 грн. та протягом вищевказаного періоду позичальник користувався рахунком: здійснював операції з карткою через банкомат/термінал, переказував коштів на картки інших банків, здійснював операції купівлі в торгово-сервісній мережі. Із розрахунку заборгованості за Договором №4161315 від 23.11.2023, здійсненого ТОВ «Лінеура Україна» станом на 26.07.2024 року у відповідача у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, виникла заборгованість у загальній сумі 40761,75 грн., з яких: 7899,98 грн. тіло кредиту, 32861,77 грн. нараховані відсотки. 26 липня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» було укладено Договір факторингу №26/07/2024, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» передає ТОВ «Українські Фінансові Операції» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Українські фінансові операції» приймає належні «Лінеура Україна» права вимоги до боржників. Отже, до ТОВ «Українські фінансові операції» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №4161315 від 23.11.2023, заборгованість за яким, на день укладення договору факторингу, становила 40761,75 грн. Відповідно до пункту 1.1. Договору факторингу №26/07/2024 від 26.07.2024 року, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до п.1.3 Договору №4161315 строк кредиту 360 днів: з 23.11.2023 по 17.11.2024. Станом на дату укладання Договору факторингу від 26.07.2024 №26/07/2024, строк дії Договору №4161315 від 23.11.2023 не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 26.07.2024 по 17.11.2024 (114 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 18011,95 грн. Таким чином, проценти нараховані у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.3. Договору № 4161315 від 23.11.2023, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з Відповідача у сумі 50873,72 грн. (нараховані проценти первісним кредитором у сумі 32861,77 грн., проценти нараховані ТОВ Українські фінансові операції» у сумі 18011,95 грн.). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Викладене відповідає практиці ВС (постанова по справі №524/5556/19)До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20). За приписами ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за укладеним договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту не виконує належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 58773,70 грн., що підтверджується наданими позивачем доказами, то суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Оскільки, що позов підлягає задоволенню, то відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду у вигляді сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.

Outcome: approved