Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

У лютому 2026 року представник заявника звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що [INFO] помер батько заявника, [PERSON] . За життя [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] належала квартира, загальною площею 46 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] прийняли син померлого, [PERSON] та дружина померлого, [PERSON] . З питання отримання свідоцтва про право на спадщину, 29 жовтня 2025 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до державного нотаріуса Шостої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки із поданих заявниками документів вбачаються розбіжності у написанні прізвища спадкодавця у правовстановлюючому документі на спадкове майно - свідоцтві про право власності на квартиру за № 36 від 28 червня 1994 року, де прізвище спадкодавця вказане « [PERSON] », та свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , де прізвище спадкодавця сказане « [PERSON] ». Вважає, що вказані розбіжності виникли внаслідок допущення описки під час написання прізвища « [PERSON] » посадовими особами відповідних органів місцевого самоврядування в процесі оформлення свідоцтва про право власності на квартиру. У зв`язку з чим заявник звернулася до суду про встановлення факту належності свідоцтва про право власності на квартиру. Ухвалою суду від 26.02.2026 було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням судового засідання та витребувано від державного нотаріуса Шостої Криворізької державної нотаріальної контори (Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Петра Калнишевського, буд. 5): належним чином завірену копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , номер у нотаріуса 41/2016. 12 березня 2026 року до суду надійшли витребувані документи. У судове засідання заявник та його представник не з`явилися, при цьому представник заявника подав заяву від 23.03.2026 про розгляд справи без його та заявника участі та просив задовольнити її у повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, заявою від 17.03.2026 просила справу розглядати за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечувала. Представник Новопільської сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, заявою від 20.03.2026 просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер батько заявника, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 17 серпня 2015 року, актовий запис № 39. Факт родинних відносин між померлим [PERSON] та заявником [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 28 березня 1987 року, виданим виконкомом Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. Факт родинних відносин між померлим [PERSON] та заінтересованою особою, [PERSON] підтверджується свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] від 18 грудня 1998 року, виданим виконкомом Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. На підставі свідоцтва про право власності на квартиру за № 36 від 28 червня 1994 року, виданим на підставі рішення шовкорадгоспу «Криворізький» № Ш-37 від 14 квітня 1994 року, зареєстрованим Криворізьким бюро технічної інвентаризації 22 квітня 1994 року запис в реєстрову книгу № 1ПС-184-184 [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] належала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . 29 жовтня 2025 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до державного нотаріуса Шостої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 29.10.2025 постановою державного нотаріуса Шостої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Саломатнікову В.В. та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки із поданих заявниками документів вбачаються розбіжності у написанні прізвища спадкодавця у правовстановлюючому документі на спадкове майно, а саме: у свідоцтві про право власності на квартиру за № 36 від 28 червня 1994 року, виданим на підставі рішення шовкорадгоспу «Криворізький» № Ш-37 від 14 квітня 1994 року, де прізвище спадкодавця вказане « [PERSON] », та свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданому виконавчим комітетом Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 17 серпня 2015 року, актовий запис № 39, де прізвище спадкодавця сказане « [PERSON] ». Вказані в заяві обставини дають суду підстави дійти висновку, що має місце розбіжність відомостей в частині зазначення прізвища заявника у правовстановлюючому документі, а саме свідоцтві про право власності на квартиру. Вказані розбіжності виникли внаслідок допущення описки під час написання прізвища « [PERSON] » посадовими особами відповідних органів місцевого самоврядування в процесі оформлення свідоцтва про право власності на квартиру. Тотожність написання прізвища українською мовою « [PERSON] » та « [PERSON] » вбачається із свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 09 липня 1952 року, виданого Лозуватською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області. Крім того, ідентичність прізвищ « [PERSON] » та « [PERSON] », встановлена у експертному висновку № 056/151-m від 11 лютого 2026 року, складеному 11.02.2026 року Українським бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України. Виходячи із змісту пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема і справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п. 6 ч. 1, ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявників важливим є не саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, що означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене вище, доводи поданої до суду заяви про встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] від 28 червня 1994 року, виданого на підставі рішення шовкорадгоспу «Криворізький» № Ш-37 від 14 квітня 1994 року, зареєстрованого Криворізьким бюро технічної інвентаризації 22 квітня 1994 року запис в реєстрову книгу № 1ПС-184-184, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. Суд установив, що розбіжності в документах унеможливлюють належним чином розпорядження майном, а вирішити питання в іншому, окрім судового порядку, заявник позбавлений можливості.

Outcome: approved