Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

У грудні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», інтереси якого представляє Кудіна А.В., звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання коштів у кредит №73933828 від 16 січня 2025 року. В обгрунтування позову зазначено, що 16 січня 2025 року між ТОВ "1Безпечне агенство необхідних кредитів" і [PERSON] було укладено договір надання коштів в кредит. Договір було підписано електронним підписом [PERSON] , який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. За договором факторингу №27/03/25 від 27 березня 2025 року, укладеного між ТОВ "1Безпечне агенство необхідних кредитів" і позивачем, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами і договором забезпечення до них і сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору в порядку і строки, встановлені цим договором, перелік боржників, підстави виникнення прав вимоги заборгованості до боржника сума вимоги та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку №1, є невід`ємною частиною договору. За реєстром боржників №8 від 26 червня 2025 року до Договору факторингу №27/03/25 від 27 березня 2025 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача на суму 16 674,00 грн. з яких 8350,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2619,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 4394,00 грн. сума заборгованості по процентах за понадстрокове користування кредитом, 1311,00 грн. комісія. Після відступлення права вимоги відповідач не здійснив жодного платежу на погашення заборгованості. З часу отримання позивачем права вимоги до [PERSON] по цьому договору, позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій. З цих підстав просили позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] не подала відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та справу призначено до судового засідання з викликом сторін. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, просила справу розглядати за її відсутності, про що зазначила у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула повторно, про причини неявки у судове засідання не повідомила, хоча про день, час і місце слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Судові повістки повернуто до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", "по закінченню терміну зберігання". Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився повторно, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223,280 ЦПК України. У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини справи. 16 січня 2025 року між ТОВ 1Безпечне агенство необхідних кредитів" і відповідачем [PERSON] за допомогою цифрового підпису 25813 було укладено електронний договір надання коштів у кредит ( з комісією за надання кредиту) №73933828. Відповідно до умов цього договору сума кредиту становила 9000 гривень, строк кредитування - 30 днів, денна процентна ставка 0,6%, процентна ставка за понадстрокове користування кредитом 4 %, орієнтовна загальна вартість кредиту 10 620,00 грн. 27 березня 2025 року між ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" і ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" було укладено договір факторингу №27/03/25. За додатковою угодою №5 від 26 червня 2025 року до договору факторингу №27/03/25 від 27 березня 2025 року, витягом з реєстру боржників №8 від 26 червня 2025 року до договору факторингу №27/03/25 від 27 березня 2025 року ТОВ "1Безпечне агенство необхідних кредитів" передало фактору ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" вимогу до боржника [PERSON] договором №73933828 на суму боргу 16 674,00 з яких 8 350,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2619,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 4394,00 - сума заборгованості по процентах за понадстрокове користування кредитом, 1311,00 комісія за надання кредиту. За ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямовована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України). Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до вимог ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення договорів в мережі, процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, дійшов висновку відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. За пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина 1 статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною 1 статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] було укладено договір надання коштів у кредит ( з комісією за надання кредиту) №73933828 за умовами якого позикодавець передав позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник прийняв на себе обов`язок повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором, у строк , передбачений договором. Відповідач погодився з умовами договору та правилами надання споживчого кредиту, оскільки підписав цей договір. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Зазначений договір є чинним та підлягає до виконання сторонами. Відповідач [PERSON] відповідає за неналежне виконання зобов`язання за кредитними договорами перед новим кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у тому ж обсязі, що і перед первісними кредиторами. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Однак пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%. Незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування відсотків за користування кредитом визначаються сторонами, вони повинні узгоджуватися із нормами законодавства. Договір про надання коштів у кредит укладений 16 січня 2025 року та з наданого первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» розрахунку заборгованості встановлено, що загальний розмір заборгованості за відсотками за 30 днів (по 14 лютого 2025 року) становить 270,00 грн. Відсотки за цей період нараховані за відсотковою ставкою 0,1 %, яка визначена в договорі, що відповідає вимогам пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування». Сплачені відповідачем в сумі 261,00 грн.. За період з 15 лютого 2025 року по 15 березня 2025 року нараховані відсотки за відсотковою ставкою 1%. Відсотки за понадстрокове користування кредитними коштами за період з 16 березня 2025 року по 28 березня 2025 року нараховані за відстоковою ставкою 4 %, що не відповідає Закону України "Про споживче кредитування". Суд, реалізуючи свій процесуальний обов`язок, вважає за необхідне навести власний розрахунок заборгованості за відсотками за договором про надання кредиту. За період з 16 березня 2025 року по 17 березня 2025 року - 180,00 грн. (9000х1:100=90х2), за період з 18 березня 2025 року по 28 березня 2025 року - 918,50 (8350х1:100=83,50х11) Загальний розмір заборгованості відповідача за відсотками за понадстрокове користування кредитом становить 1098,50 грн. Щодо стягнення комісії. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України № 1734-VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Тобто, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок щодо правомірності встановлення у кредитному договорі комісії за розрахунково-касове обслуговування. Таким чином, нарахування комісії є правомірним та підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Враховуючи, що відповідач належним чином не виконав обов`язку за договором № 73933828, укладеним 16 січня 2025 року, що підтверджується розрахунками заборгованості, не надав суду жодного доказу на спростування цієї заборгованості, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги за цим договором підлягають до часткового задоволення, а саме - стягнення 8350,00 грн. - суми заборгованості за основним зобов`язанням, 2619,00 грн. - процентів за користування коштами в межах строку кредитування, 1098,50 відсотки за понадстрокове користування, 1311,00 грн. - заборгованості за комісією. Всього на загальну суму 13 378,50 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із платіжної інструкції №150479 від 05 грудня 2025 року вбачається, що позивачем оплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача в сумі 1942,52 грн., що становить 80,19% (13378,50 х100:16674=80,19) від розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial