Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором № 00-9839059 від 30.06.2024 року у розмірі 14 991,00 грн., з яких: 6 900,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 8 091,00 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Також просить покласти на відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи: судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 30.06.2024 року ТОВ «Макс Кредит» (первісний кредитор) та відповідач уклали кредитний договір № 00-9839059 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (61258) одноразового ідентифікатору. У кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. На виконання умов кредитного договору первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням у розмірі 6900,00 грн через компанію ТОВ «Платежі Онлайн» на платіжну картку № [NUMBER] , а отже кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі. 20.01.2025 року позивач за договором факторингу набув право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором та звернувся до суду про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 14 991,00 грн та судових витрат по справі. У судове засідання представник позивача Поляков О.В. не з`явився, у позовній заяві зазначив, що просить розглядати справу за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву відповідач до суду не подав. З огляду на положення ч. 7, 8 ст.128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, вважається, що про день, час та місце розгляду справи особа повідомлена належним чином. За таких обставин неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи і винесенню судового рішення. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 26.11.2025 року відкрито провадження в даній справі та призначено до судового розгляду, витребувано докази за клопотанням позивача. Оскільки дотримані всі, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України вимоги, суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30.06.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та відповідачем укладено Договір кредитної лінії №00-9839059 (далі - Кредитний договір) у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору 61258. За цим Кредитним договором кредитодавець надав позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до умов кредитного договору сума ліміту кредитної лінії (Сума кредиту) складає: 6000 грн.; тип кредиту: кредитна лінія; строк дії кредитної лінії (Строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути Суму Кредиту Кредитодавцю в останній день Строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) 25.06.2025. Кредитодавець одноразово нараховує Комісію за надання кредиту у розмірі 15,00% від Суми кредиту, що складає: 900,00 грн. Стандартна процента ставка складає 1,45% від Суми кредиту за кожний день користування Кредитом, застосовується у межах Строку дії кредитної лінії. Орієнтовна загальна вартість Кредиту за Стандартною процентною ставкою на дату укладання цього Договору становить 38220,00 грн. Сума кредиту, що була перерахована кредитодавцем (6000 грн.) на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № 4149-51ХХ-ХХХХ-2242, підтверджується зібраними матеріалами справи. Зокрема, на ухвалу суду про витребування доказів, АТ «Райффайзен Банк» надав інформацію, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту 4149-5100-3109-2242 і на цей рахунок 30.06.2024 відбулося зарахування коштів на суму 6000 грн. До матеріалів справи долучено Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Макс Кредит». Суду надано Паспорт споживчого кредиту, що містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, який підписаний відповідачем, шляхом введення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Тобто відповідач погодився з умовами, запропонованими в паспорті споживчого кредиту, шляхом його підписання за допомогою одноразового ідентифікатора, а первісний кредитор сформував та надав відповідачу оферту щодо укладення кредитного договору. Також до матеріалів справи додано графік платежів, що є Додатком № 1 до Кредитного договору у якому викладено обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором, який також було підписано відпавідачем одноразовим ідентифікатором. Після здійснення акцепту позичальником, кредитодавець наклав на кредитний договір кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника із кваліфікованою електронною позначкою часу. На виконання умов кредитного договору, 30.06.2024 року ТОВ «Макс Кредит» ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі Онлайн» на платіжну картку відповідача , що в свою чергу, свідчить доказом того, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі. Ці обставини підтверджуються долученим до матеріалів справи повідомленням від ТОВ «Платежі Онлайн» з відміткою та додатком до нього. До матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості, підготовлений первинним кредитором за вказаним кредитним договором, відповідно до якого у відповідача наявна непогашена заборгованість у розмірі 14 991,00 грн, яка складається з: 6 900,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 8 091,00 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Також судом встановлено і те, що 20.01.2025 року між первісним кредитором та позивачем було укладено Договір факторингу № 20012025-МК/Ейс, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача. Вирішуючи заявлені вимоги, суд враховує положення ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, відповідно до яких суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні в тому числі через передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦПК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Позивачем доведено, що до нього перейшло право вимоги до відповідача за договором кредитної лінії № 00-9839059 від 30.06.2024 року на суму 14 991,00 грн. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (ст. 12 цього Закону). У п.6 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію», визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Договір, що укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, про що вказано також у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. Суд вважає, що під час укладення договору кредитної лінії № №00-9839059 від 30.06.2024 року сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору. Даний договір, укладений у формі електронного документа, підписаний відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Наявність електронного підпису сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідач не надав суду жодних доказів, які б спростовували укладення із ТОВ «Макс Кредит» вказаного вище кредитного договору та/або не отримання кредитних коштів на свій картковий рахунок. Також, не має доказів погашення боргу у добровільному порядку. Відповідач в ході розгляду справи не надав альтернативних розрахунків заборгованості за кредитним договором, не спростував проведеного розрахунку, а тому суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Аналізуючи вищевикладене, враховуючи встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідача боргу перед позивачем на час розгляду справи, перевіривши поданий розрахунок, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі, заявленому позивачем до стягнення, а саме 14991,00 грн. При вирішенні питання щодо відшкодування витрат на професійну правову допомогу, понесених позивачем, суд враховує таке. Відповідно до частин першої та третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (частина третя статті 137 ЦПК України). Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У рахунок стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивачем заявлено про понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 гривень. З матеріалів справи вбачається, що 20.08.2025 року між ТОВ «ФК «ЕЙС» та адвокатським бюро «Соломко та партнери» укладено договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01. Також долучено Додаткову угоду до Договору про надання правничої допомоги, відповідно до якої Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту його прав та інтересів з питань, що відносяться до юрисдикції господарських судів, судів загальної юрисдикції, адміністративних судів по справам про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 00-9839059 від 30.06.2024. Відповідно до даних Акту прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025 року адвокатським бюро «Соломко та партнери» надано послуги на суму 7000 грн. Витрати на професійну правничу складаються з: вивчення матеріалів справи: 2 год. - 1000 грн.; складання адвокатського запиту: 1 год. - 500 грн.; складання клопотання про витребування доказів: 1 год. - 500 грн.; складання позовної заяви: 2 год. - 5 000 грн. При визначенні суми компенсації понесених витрат на професійну правничу допомогу суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та її складності, суті виконаних послуг та витраченого адвокатом часу. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Суд має право прийняти посилання та твердження сторони лише у випадку їх належного доведення і, при цьому, сам лише факт відсутності заперечень іншої сторони проти таких посилань та тверджень не може вважатися їх визнанням. Суд вважає завищеними і неспівмірними вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу. При цьому, суд враховує складність даної справи, яка розглянута в спрощеному провадженні, без участі представника позивача, наявність чисельної практики в аналогічних справах даної категорії. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимоги, та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Саме така сума відповідає критеріям розумності, співмірності та ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved