Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-18 00:00:00

В листопаді 2025 року представник ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" Усенко М. І. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, з тих підстав, що 25.09.2022 року між фізичною особою позичальником [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" було укладено кредитний договір № 102198467, згідно з умовами якого відповідач отримав 3000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТОВ "Мілоан" умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору. Сума заборгованості відповідача становить 11730 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3000 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків - 8430 грн; прострочена заборгованість за комісією - 300 грн. 28.12.2022 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", укладений Договір відступлення прав вимоги № 88-МЛ/Т. Відповідно до умов якого, відбулося відступлення права вимоги по відношенню до осіб визначених в реєсрі боржників включно з правом вимоги і за Кредитним договором № 102198467 від 25.09.2022 року. TOB "ФК "Кредит-Капітал" набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 11730 грн. Розрахунок боргу здійснено первинним кредитором ТОВ "Мілоан". Позивачем проведено роботу щодо ситуації з погашення наявної заборгованості відповідача та виконання кредитних зобов`язань, а саме відповідачу було надіслану письмову Претензію про погашення наявної заборгованості вих. № 222058/24/65 від 16.10.2025 року. Відповідач не виконав свого обов`язку з повернення кредитних коштів. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 11730 грн та судові витрати в розмірі 2422,40 грн сплаченого судового збору, витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. Ухвалою від 12 листопада 2025 року в справі відкрито провадження та постановлено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" Усенко М. І. з позовом подав клопотання про розгляд справи за відсутності сторони. Позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості задовольнити в повному обсязі. Інших за змістом заяв (клопотань) на адресу суду не надходило. Відповідач [PERSON] повідомлений про розгляд справи належним чином, що підтверджено даними АТ "Укрпошта" про отримання рекомендованого листа R067046431712, вручено одержувачу 05.12.2025. Із клопотанням про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не звертався. Відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, як то передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, з урахуванням відсутності будь яких заяв (клопотань) сторін, установив наступні обставини. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені Законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (ч. 3 ст. 11 ЗУ "Про електронну комерцію" ). За висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, у справі № 404/502/18 від 23 березня 2020 року, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. З урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (див. зокрема, постанови Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/17, від 25 липня 2024 року у справі № 500/6150/14). Із матеріалів справи встановлено, що 25.09.2022 року [PERSON] (відповідач по справі) уклав із ТОВ "МІЛОАН" (первісний кредитор) Договір про споживчий кредит № 102198467 (індивідуальна частина), що підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором S3779. Та Додаток № 1 до договору Графік платежів за договором про споживчий кредит № 102198467 від 25.09.2022, Додаток № 2 до договору Паспорт споживчого кредиту № 102198467, що є невід`ємною частиною цього договору. Позичальнику [PERSON] , за умовами вказаного договору, надано споживчий кредит в розмірі 3000,00 грн на строк 104 днів (п. 1.2., 1.3. договору), а він зобов`язувався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості (07.01.2023), що визначено Розділом І. Згідно Платіжного доручення 51555266 від 25.09.2022 ТОВ "Мілоан" перерахувало [PERSON] на рахунок карти № [NUMBER] , що вказаний у п. 2.1. договору, кредитні кошті на суму 3000 грн. Позичальник [PERSON] , згідно довідки ТОВ "Мілоан" Вих. № б/н від 10.09.2025 року, пройшов ідентифікацію ТОВ "Мілоан" та акцепт (договір) підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором S3779, що також стверджує укладення електронного договору. З урахуванням зазначеного, суд вважає підтвердженим належними доказами, факт укладення договору про споживчий кредит № 102198467 від 25.09.2022 року та отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 3000 грн за вказаним договором. Відповідно до статті 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного кодексу України. Частина 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Згідно зі статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно із статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позичальник [PERSON] отримавши кошти, умови кредитного договору щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором, не виконав. Відповідно до Відомостей про щоденні нарахування та погашення, Виписки з особового рахунку за кредитним договором № 102198467 від 25.09.2022 року, позичальник [PERSON] має заборгованість, яка складає 11730 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3000 грн; прострочена заборгоавіність за відсотками - 8430 грн (за період з 25.09.2022 по 28.12.2022); заборгованість за комісіями - 300,00 грн. У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 28.12.2022 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" було укладено договір відступлення права вимоги № 88-МЛ/Т, та 26.08.2025 укладено Додаткову угоду до вищенаведеного договору про відступлення права вимоги, у відповідності до якої до ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" перейшло право грошової вимоги, зокрема й за договором № 102198467 від 25.09.2022 року (Витяг з Реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги № 88-МЛ/Т від 28.12.2022 року (у новій редакції згідно додаткової угоди № 1 від 26.08.2025 року), датований 10.09.2025 року). Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Позивачем ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" за Вих. № 222058/24/65 від 16.10.2025 року відповідачу [PERSON] було направлено Претензію про погашення заборгованості. Та, повідомлено про відступлення права за кредитним договором, про наявну заборгованість, яка становить 11730 грн, з яких: 3000 грн сума виданого кредиту; залишок по відсотках 8430 грн; залишок по комісії 300 грн, яку необхідно сплатити протягом 3-х днів, у разі невиконання вимог, кредитних зобов`язань, справу буде передано до суду. Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. У зв`язку з цим, позивач ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" просило суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість в розмірі 11730 грн. Відповідно до постанови Верховного Суду у справі № 917/1307/18 від 23 жовтня 2019 року, зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог. Оскільки за укладеним договором відступлення права вимоги № 88-МЛ/Т від 28.12.2022 року, додаткової угоди від 26.08.2025 року ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло право вимоги за договором про споживчий кредит № 102198467 від 25.09.2022 року, на тих умовах, на яких було укладено цей договір з позичальником, то позивач має право на стягнення з [PERSON] на свою користь заборгованості за вказаним кредитним договором. Дослідивши та перевіривши розрахунок заборгованості, в тому числі щодо нарахованої заборгованості за сумою відсотків, комісії, наведений позивачем в позові, суд погоджується з тим, що він є арифметично правильним та таким, що відповідає вимогам закону, а отже приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3000,00 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків - 84300 грн, яка нарахована відповідно до умов договору; прострочена заборгованість за комісією - 3000, 00 грн (комісія за надання кредиту, відповідно до умов договору, складає 300,00 грн, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1 договору)). Здійснений розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався, не спростовано, своїх розрахунків не наведено. Відповідач [PERSON] всупереч умовам кредитного договору, не виконав свої зобов`язання, ні перед первісним кредитором, ні перед позивачем після відступлення права вимоги. Ураховуючи те, що судом встановлено факт укладення між первісним кредитором ТОВ "Мілоан" та відповідачем [PERSON] договору про споживчий кредит № 102198467 від 25.09.2022 року, та встановлено факт переходу права вимоги за ним до ТОВ "ФК "Кредит Капітал", з урахуванням договору відступлення прав вимоги № 88-МЛ/Т від 28.12.2022 року та реєстру боржників, як і те, що на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 ЦК України, грошові кошти не повернув, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Суд, з урахуванням ст. 141 ЦПК України та того, що задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. При зверненні з позовом до суду, з матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн, надавши: Договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року; ордер про надання правничої допомоги серії ВС № 1408806 від 20.10.2025 року; акт № Д/5898 наданих послуг від 22.10.2025 року, та детальний опис наданих послуг до Акту № Д/5898 наданих послуг від 22.10.2025 року за Договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, від 22.10.2025 року. Відповідно до частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги час розгляду справи, яка не є складною, час витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), ціну позову, незначного обсягу юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду, реального часу, необхідного для виконання таких послуг, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідність їх за критерієм реальності, розумності їхнього розміру, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу є документально підтвердженими, та вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справі підлягають частковому задоволенню в розмірі 3000 грн (заявлені витрати в розмірі 8000,00 грн є явно неспівмірними). Згідно частина 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки розгляд вказаної справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі викладеного,

Outcome: approved