Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

10.11.2025 АТ «Криворізька теплоцентраль» звернулося до суду з позовною заявою, у якій просило суд стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиту послугу з постачання теплової енергії у розмірі основного боргу у розмірі 71421,42 грн., інфляційні витрати у розмірі 7572,72 грн., 3% річних у розмірі 2449,68 грн., плата за абонентське обслуговування у розмірі 200,16 грн., пеню у розмірі 2983,32 грн., а всього 84627,30 грн., та судовий збір у розмірі 3028 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є власником нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Між Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль» та фізичною особою [PERSON] з 01.11.2021 року фактично укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії № 1795/жб. Відповідно до предмету договору позивач взяв на себе зобов`язання з постачання теплової енергії на об`єкт нежитлового приміщення, а відповідач зобов`язався оплачувати вказані послуги у терміни передбачені договором. Свої договірні зобов`язання щодо постачання відповідачу теплової енергії позивач виконав в повному обсязі, однак за період з 01.11.2023 року по 31.03.2025 року [PERSON] не проводив розрахунки за спожиту теплову енергію, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 84627,30 гривень, з яких: 71421,42 гривень сума основного боргу, 7572,72 гривень компенсація за інфляційні втрати, 2449,68 гривень3 % річних, 2983,32 гривень пеня та 200,16 гривень плата за абонентське обслуговування, а також просили відшкодувати судові витрати по справі у вигляді сплати судового збору. Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 01.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 26.01.2026, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 26.01.2026 справу знято з розгляду на 06.03.2026. 06.03.2026 справу знято з розгляду на 23.03.2026. 23.03.2026 ухвалою суду призначено заочний розгляд даної цивільної справи. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзиву до суду не подав. Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю з Реєстру Криворізької міської територіальної громади, (а.с. 101). Суд встановив, що [PERSON] на праві приватної власності належить нежитлове приміщення, яке розташовано за адресою [ADDRESS] , що підтверджено копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 9-10). Між АТ «Криворізька теплоцентраль» та фізичною особою [PERSON] з 01.11.2021 року фактично укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання, так як 01.10.2021 року АТ «Криворізька теплоцентраль», як виконавцем послуги з постачання теплової енергії, було розміщено на офіційному сайті: https://tec.dp.ua. Відповідно до предмету договору позивач взяв на себе зобов`язання з постачання теплової енергії на об`єкт нежитлового приміщення, а відповідач зобов`язався оплачувати вказані послуги у терміни передбачені договором. ( а. с. 6-8). Постачання теплової енергії у період з 01.11.2021 р. по 31.08.2025 р. за адресою: [ADDRESS] , підтверджується актами та рішеннями Криворізької міської ради (а.с. 12-22). Фактичне споживання послуги з постачання теплової енергії житловим будинком за адресою: [ADDRESS] : за період з 01.11.2023 року по 31.03.2025 року: листопад 2023 р. - 0,67 Гкал, грудень 2023 1,91 Гкал, січень 2024 1,96 Гкал, лютий 2024 1,42 Гкал, березень 2024 1,21 Гкал, листопад 2024 0,81 Гкал, грудень 2024 1,62 Гкал, січень 2025 1,87 Гкал, лютий 2025 1,48 Гкал. (а.с.88). Позивачем АТ «Криворізька теплоцентраль» на адресу відповідача [PERSON] за було направлено акти передачі - прийняття теплової енергії разом із відповідними рахунками-фактурами. (а. с. 23-87). Згідно з розрахунку наданого позивачем, заборгованість у відповідача за період 01.11.2023 року по 31.03.2025 року становить за спожиту послугу з постачання теплової енергії в сумі 71421,42 гривень основного боргу, 7572,72 гривень компенсація за інфляційні втрати, 2449,68 гривень3 % річних, 2983,32 гривень пеня та 200,16 гривень плата за абонентське обслуговування. (а.с.89-92). Оцінка суду. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно з пункту 5.23 наказу Державного комітету України з будівництва та архітектури №80 від 18.05.2005 «Державні будівельні норми України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005», житлові будинки повинні обладнуватися опаленням і вентиляцією, що проектуються згідно зі СНиП 2.04.05. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб. У розумінні Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією №1198, Споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору. Відповідно до ст. 24 вказаного Закону, серед основних обов`язків Споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Відповідно до положень п. 40 Правил користування тепловою енергією, Споживач зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та даних Правил. Згідно з п. 3 вказаних Правил, споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі (орендодавцем) або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору або закону. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії. За правилами ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послуги, виконати роботу, сплатити гроші тощо), а кредитор вправі вимагати виконання його обов`язку. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином, згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Положеннями ст. 610 ЦК України закріплено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295 гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України. У частині 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до пункту 7.2.7 Договору за порушення строків сплати позивачем покупцем у нього стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної суми. Дослідивши письмові докази, суд на підставіст.12 ЦПК України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 13 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» є обґрунтованими та підлягають повному задоволенню, отже з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 84627,30 гривень, з яких: 71421,42 гривень сума основного боргу, 7572,72 гривень компенсація за інфляційні втрати, 2449,68 гривень 3% річних, 2983,32 гривень пеня та 200,16 гривень плата за абонентське обслуговування, відповідно до наданого позивачем розрахунку. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем під час звернення до суду було сплачено судовий збір в розмірі 3028 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені судом в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 3028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved