Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

До Хаджибейського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, відповідно до якої, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просить стягнути [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів - за період з 01 червня 2022 року по 13 березня 2024 року включно у розмірі 309 363 гривні, та за період з 14.03.2024 року по 15.10.2025 року у розмірі 7 137 доларів США. В обгрунтування заявлених вимог вказує, що 30 серпня 2016 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про порядок та участь кожного з батьків у вихованні та утриманні дітей, за умовами якого передбачалися щомісячні платежі відповідача на рахунок позивача для утримання їх спільних дітей: неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] .. Відповідач допускає прострочення виплати аліментів за період з 01 червня 2022 року по 13 березня 2024 року включно у розмірі 309 363 гривні, та за період з 14.03.2024 року по 15.10.2025 року у розмірі 7 137 доларів США. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи належним чином, через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Хаджибейського районного суду міста Одеси. Відзив у визначений судом строк відповідач не подавав. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 150-152, 155 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Судом встановлено, що 30 серпня 2016 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про порядок та участь кожного з батьків у вихованні та утриманні дітей, за умовами якого передбачалися щомісячні платежі відповідача на рахунок позивача для утримання їх спільних дітей: неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 19-20) На момент укладення вищевказаного договору Сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі. Їх шлюб був зареєстрований Відділом РАГС виконавчого комітету Київської районної Ради народних депутатів м. Одеси 30.09.1994 року, а/з №№1008; та розірваний на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.06.2016 року (справа №520/1286/16-11, провадження №№2/520/2059/16). Положення цього договору регулюють порядок та участь кожного з Батьків у вихованні та утриманні дітей: неповнолітньої дочки [PERSON] , (а) народився [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом РАГС Київської райадміністрації виконкому Одеської міськради 25.08.1999 року, актовий запис №768) та малолітнього сина [PERSON] , який (а) народив(ла)ся [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] , видане Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 25.11.2008 року, актовий запис №2043). За спільною домовленістю Батьків діти проживають з матір`ю. Після досягнення кожного з дітей віку чотирнадцяти років відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України питання про місце їх проживання буде вирішуватися кожним з дітей самостійно. Батьки зобов`язуються сумісно брати участь у вихованні та утриманні дітей, а саме: піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний, розумовий, соціальний та моральний Розвиток, повноцінний відпочинок; забезпечити здобуття дітьми повної вищої освіти; спілкуватися з дітьми та проводити з ними вільний час. Батьки мають право сумісно обирати форми та методи виховання дітей, враховуючи їх інтереси та відповідно до принципів справедливості, добросовісності та розумності, згідно із моральними засадами суспільства. Сторони домовились, що будуть надавати дітям можливість зустрічатися зі своїми родичами як зі сторони Батька, так і зі сторони Матері, зокрема зобов`язуються не чинити будь-яких перешкод у спілкуванні дітей з дідом, бабою та з іншими родичами. За взаємною згодою Сторін прізвище, ім`я та по батькові дітей залишається незмінним. Відповідно до Розділу 3 цього договору передбачено: Батько зобов`язується здійснювати матеріальне забезпечення процесу виховання, утримання, навчання дітей, які попередньо узгоджені батьками згідно чинного законодавства України. Крім цього, Батько зобов`язується щомісячно надавати грошову матеріальну допомогу (аліменти) у мі у гривні, що в еквіваленті складатиме 750 (сімсот п`ятдесят) доларів США по курсу НБУ на обох дітей (в рівних частках на кожну дитину). Грошова матеріальна допомога (аліменти) сплачуються до досягнення кожного з дітей повноліття шляхом щомісячного перерахування на картковий рахунок, відкритий на ім`я матері у банківській установі, або шляхом передачі грошової суми матері готівкою. Сторони домовились про те, що виплата грошової матеріальної допомоги (аліментів) здійснюється Батьком щомісяця не пізніше 17 (сімнадцятого) числа місяця, наступного за місяцем, за який проводиться платіж. Мати зобов`язується отримувати грошову матеріальну допомогу (аліменти) та використовувати її за цільовим призначенням, тобто виключно на утримання дітей й задоволення їх потреб (ст.179 СК України). Також, розділом 4 цього Договору передбачено, що при відсутності домовленості (згоди) між Сторонами усі спірні питання вирішуються у судовому порядку. У такому ж порядку вирішуватимуться питання, що стосуються тлумачення договору, виконання його умов чи визнання їх недійсними. Питання, не урегульовані у цьому договорі (в тому числі відповідальність при невиконанні чи неналежному виконанні умов цього договору) вирішуються відповідно до чинного цивільного законодавства України. Пунктом 4.6. Договору передбачено, що в разі невиконання батьком обов`язку по сплати аліментів аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Як вбачається з матеріалів справи, 13 березня 2024 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Таранська А.М., з підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат" та п: 1. Переліку документів, за якими стягання заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, запропоновано стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий Київським РВ УМВС України в Одеській обл. 28.05.1977 року, місце роботи невідомо, що проживає за адресою: [ADDRESS] не користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області 16.09.1996 року, що проживає за адресою: [ADDRESS] , заборгованість за договором про виплату аліментів на дитину, виховання та утримання дитини, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. 30.08.2016 року і зареєстрований у реєстрі за №4954, строк виконання за яким настав 01 червня 2022 року по 13 березня 2024 року включно у сумі: 309 363 (Триста дев`ять тисяч триста шістдесят три) гривні, що по курсу НБУ станом на 13.03.2024 року (1 долар США - 38:4924 гривень), складає 8037 (Вісім тисяч тридцять сім) доларів США, на сина - [PERSON] , який народився [INFO] . Загальна сума боргу складає 309 363 (Триста дев`ять тисяч триста шістдесят три) гривні. Витрати за вчинення виконавчого напису 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень. Загальна сума, що підлягає стягненню, складає 311 063 (Триста одинадцять тисяч шістдесят три) гривні з урахуванням витрат за здійснення виконавчого напису. (а.с. 21) Позивач звернулася для примусовому виконання до Хаджибейського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), де наразі перебуває виконавче провадження № 74544860 з примусового виконання виконавчого документу - виконавчого напису №1451 від 20.03.2024р., що виданий приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором про виплату аліментів на дитину, у розмірі 311063,00 грн., що відкрито 27.03.2024 року. З огляду на відповідь Хаджибейського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на адвокатський запит про стан заборгованості у виконавчому провадженню № 74544860 отримана наступна відповідь: 27.03.2024 по теперішній час боржником сплачено за виконавчим документом 0,00 грн, заборгованість за виконавчим документом складає 309363,00 грн. основної заборгованості та 1700,00 грн. витрат за вчинення виконавчого напису. (а.с. 10-11) Згідно складеного позивачем розрахунку неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 01 червня 2022 року по 13 березня 2024 року включно у становить 309 363 (Триста дев`ять тисяч триста шістдесят три) гривні. При цьому розмір пені розраховувався наступним чином: Період розрахунку: з 01.06.2022 року по 13.03.2024 року - 652 днів, але не більше ніж 100% заборгованості. (а.с. 26-30) Як вбачається з матеріалів справи, 13 листопада 2025 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Таранська А.М., на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат" та п: 1. Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, запропоновано стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий Київським РВ УМВС України в Одеській обл. 28.05.1977 року, місце роботи - невідомо, що проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , паспорт громадянина України [NUMBER] , виданий Київським РВ УМВС України в Одеській обл. 16.09.1996 року, що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , заборгованість за договором про виплату аліментів на дитину, виховання та утримання дитини, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. 30.08.2016 року і зареєстрований у реєстрі за № 4954, строк виконання за яким настав 13.03.2024р. року по 15.10.2025 року включно у грошовій сумі у гривні, що складатиме в еквіваленті 7 137 (сім тисяч сто тридцять сім) доларів США на день стягнення боргу, на сина [PERSON] , який народився [INFO] . Загальна сума боргу складає 7 137 (сім тисяч сто тридцять сім) доларів США, витрати за вчинення виконавчого напису - 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень. (а.с. 63-64) Тому позивач повторно звернулася для примусовому виконання виконавчого напису нотаріуса до Хаджибейського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), де вже наразі перебуває виконавче провадження № 74544860 з примусового виконання виконавчого документу - виконавчого напису №1451 від 13.03.2024р., що виданий приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською АМ. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором про виплату аліментів на дитину, у розмірі 311063,00 грн., що відкрито 27.03.2024 року для додаткового стягнення ще однієї суми боргу, за новий період, що складає 7 137 (сім тисяч сто тридцять сім) доларів США, витрати за вчинення виконавчого напису - 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень. Головним державним виконавцем Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Малогою Дмитром Андрійовичем, розглянуто заяву про примусове виконання та постановлено відкрити виконавче провадження ВП № 79715756 з виконання: за Виконавчим написом № 4614, виданим 13.11.2025р. [PERSON] приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором про виплату аліментів на дитину, виховання та утримання дитини, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. і зареєстрований у реєстрі № 4954, строк виконання за яким настав 13.03.2024 року по 15.10.2025 року включно у грошові сумі 7 137 доларів на день стягнення боргу, на нашого сина [PERSON] який народився [INFO] . Загальна сума боргу складає 7 137 доларів США, витрати за вчинення виконавчого напису 1 700,00 грн.. (а.с. 65-66) Отже за новим виконавчим провадженням, відповідач також нічого не сплатив. Згідно складеного позивачем розрахунку неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів, період розрахунку: з 14.03.2024 року по 15.10.2025 року - 581 день, але не більше ніж 100% заборгованості складає - 7137 (сім тисяч сто тридцять сім) доларів США. (а.с. 67) За змістом статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Як зазначено у ч.1ст. 196 СК України, неустойка може бути стягнута з того, хто винен у простроченні сплати аліментів. За аналогією з цивільним законодавством, у цьому разі слід виходити із презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. У зв`язку з цим на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: р=(А1х1%хQ1)+(А2х1%хQ2)+(Аnх1%хQn), де: р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; 1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; 2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; Аn - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Вищезазначене твердження узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року по справі № 333/6020/16-ц. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України). Докази існування незалежних від відповідача обставин, внаслідок яких виникла заборгованість зі сплати аліментів, у справі відсутні. За вказаних вище обставин, суд погоджується з доводами позивача про те, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щодо сплати аліментів згідно укладеного договору від 30 серпня 2016 року. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - за період з 01 червня 2022 року по 13 березня 2024 року включно у розмірі 309 363 гривні, та за період з 14.03.2024 року по 15.10.2025 року у розмірі 7 137 доларів США. Оскільки платником аліментів не доведено погіршення матеріального стану чи зміни сімейного стану в розумінні ст. 196 ч. 2 КК України, що унеможливлювало сплачувати аліменти вчасно та зумовило виникнення заборгованості, з наданих письмових доказів встановлено, що відповідач взагалі не сплачував аліменти, тому суд вважає, що позивачем правомірно нарахована пеня, як дієвий стимул належного виконання обов`язку та вважає за необхідне позов задовольнити повністю, оскільки розмір нарахованої пені не перевищує суми заборгованості по сплаті аліментів. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, на відповідача покладаються судові витрати у справі. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, а тому судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача в дохід держави становить 1331,20 грн.

Outcome: approved