Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

представник позивачки адвокат Харьков В.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить змінити форму стягнення аліментів з твердої суми на частку заробітку (доходу) батька та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з дати подання даного позову. Позов обґрунтовує тим, що 01.12.2007 між сторонами укладено шлюб, який розірвано рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 05.10.2012 у справі № 812/3151/12. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . Вказаним рішенням суду стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 500 гривень щомісяця і до повноліття дитини. Станом на зараз ця сума є замалою для гармонійного, всебічного та повноцінного розвитку дитини. Позивачка неодноразово зверталася до відповідача з проханням збільшити розмір коштів, що сплачуються на утримання дитини та задоволення її потреб. Однак, батько навідріз відмовляється збільшувати забезпечення дитини, спочатку останній шукав приводи для відмови, обґрунтовуючи неможливість забезпечення складними умовами життя, тощо. Останнім часом, [PERSON] повністю ігнорує законні запити [PERSON] , що здійснюються в інтересах неповнолітнього сина. Наразі [PERSON] власними силами утримує та виховує неповнолітнього [PERSON] та потребує допомоги з боку батька, мати з сином проживають разом за адресою: [ADDRESS] . За таких умов суттєво порушуються права дитини на належний рівень життя, адже фінансові можливості матері, повністю не охоплюють потреби неповнолітнього сина. Отже, дії батька, наразі суттєво порушують права дитини, що з огляду на доктринальні принципи сімейного права - недопустимо. Позивачка вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) батька. Відповідач відзив на позов не подав. Ухвалою про відкриття провадження у справі від 13.02.2026 відкрите провадження у справі та її призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою від 19.02.2026 у задоволенні клопотання представника позивачки [PERSON] адвоката Харькова Віталія Олександровича про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено. Ухвала про відкриття провадження у справі була направлена представнику позивачки в його електронний кабінет та отримана ним 15.02.2026. Отже відповідно до пункту 2 частини шостої та частини сьомої статті 272 ЦПК України позивачка та її представник є належним чином повідомленими про розгляд справи. Також ухвала про відкриття провадження у справі надсилалась відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за зареєстрованим у встановленому законом порядку його місцем проживання. Рекомендований лист вручений відповідачу 18.02.2026. Таким чином відповідно до пункту 3 частини шостої статті 272 ЦПК України відповідач є належним чином повідомленим про розгляд справи. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 01.12.2007 між сторонами укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.12.2007. В результаті укладення шлюбу позивачкою змінено прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.11.2008. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2012 у справі № 812/6685/12 позов [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено повністю. Розірвано шлюб між сторонами. Стягнуто з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 500 гривень щомісяця, починаючи з 31.07.2012 і до повноліття дитини. [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією паспорта громадянки України та листом Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради від 10.02.2026. Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 192 СК України передбачає зміну розміру аліментів, а саме розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна позиція зазначена в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів», відповідно до якої розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України, нормами якого та частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-XІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини гарантовано, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами 8, 9 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У статті 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями частини другої статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини п`ятої статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Крім того кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Відповідно до статей 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статей 181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Вказаний висновок суду узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13. Суд встановив, що рішеннями Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2012 у справі № 812/6685/12 стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500 гривень щомісяця, починаючи з 31.07.2012 і до повноліття дитини. Як підставу для зміни способу стягуваних зі [PERSON] аліментів на утримання дитини з твердої грошової суми на 1/4 частку заробітку відповідача, позивачка зазначила, що неодноразово намагалася вирішити питання з відповідачем щодо збільшення розміру аліментів, але останній відмовляється надавати аліменти у більшому розмірі. При ухваленні рішення щодо зміни способу стягнення аліментів, суд бере до уваги те, що сторони мають спільного неповнолітнього сина, аліменти є необхідністю для забезпечення нормальних матеріальних умов життя неповнолітньої дитини, а також наявність можливості відповідача сплачувати аліменти, який не подав доказів зворотного, у зв`язку з чим дійшов висновку про задоволення позову та зміни способу стягнення аліментів, стягуваних з відповідача на підставі рішення суду та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи стягнення аліментів у новому розмірі з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи звільнення позивачки від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 331,20 гривня.

Outcome: approved