Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до Пирятинського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про поділ в натурі нерухомого майна. Даний позов мотивований тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ( загальна площа 136,6 кв.м, .житлова площа 62,2 кв.м) належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (розмір частки становить 1/2) та за інформацією КП «Лубенське МБТІ» [PERSON] (розмір частки становить 1/2) актуальним власником цієї частини є [PERSON] . Частка [PERSON] належить йому у відповідності до договору купівлі-продажу, посвідченого 23.08.1983 року державним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори Полтавської області за реєстр. №1704. Частка [PERSON] в цілому складаються з частини житлового будинку загальною площею 74,7 м2, житловою площею 32,4 м2, в тому числі з коридору 2-1, передньої 2-2, кімнати 2-3, кімнати 2-4, кладової 2-5, котельні 2-6, санвузла 2- 7, кухні 2-8, сараю Г, погріба під сараєм Г, вбиральні Д, гаража Е, огорожі №1, зливної ями№2. Вказане нерухоме майно розташоване на окремих земельних ділянках, що належать [PERSON] на праві приватної власності. Фактичний поділ спільного майна вже проведений співвласниками вказаного нерухомого майна, проте юридично позивач та відповідач є співвласниками нерухомого майна, яке належить їм на праві спільної часткової власності. Провести поділ спільного майна у позасудовому порядку немає можливості через неможливість отримання згоди на це від відповідача, тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Згідно з висновком експерта, техніка з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] поділ домоволодіння [ADDRESS] на два окремих об`єкти є можливим згідно ДБН В.2.2.-15:2019 С.11. Враховуючи викладене, позивач просить припинити право спільної часткової власності [PERSON] (розмір частки становить 1/2) та [PERSON] (розмір частки становить 1/2) на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за по [ADDRESS] (загальна площа 136,6 кв.м, житлова площа 62,2 кв.м) у зв`язку з поділом вказаного спільного майна. Визнати за [PERSON] право власності в цілому на частину житлового будинку загальною площею 74,7 м2, житловою площею 32,4 м2, що складається з коридору 2-1, передньої 2-2, кімнати 2-3, кімнати 2-4, кладової 2-5, котельні 2-6, санвузла 2-7, кухні 2-8, сараю Г, поrріба під сараєм Г, вбиральні Д, гаража Е, огорожі №1, зливної ями №2, що утворилися у результаті поділу спільного майна по [ADDRESS] . Ухвалою суду від 20 лютого 2026 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від останнього надійшла заява про розгляд справи без їх участі. На заявлених позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив слухати справу без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. У зв`язку з тим, що всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, то судовий розгляд даної справи здійснюється у відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії Договору купівлі-продажу від 23 серпня 1983 року, [PERSON] продав [PERSON] частину будинку та господарських будівель за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-10). Згідно Довідки КП «Лубенське МБТІ» №2054 від 20 листопада 2025 року, станом на 31 грудня 2012 року Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в книзі №11 за реєстровим №1192 за: [PERSON] частина згідно Договору купівлі-продажу від 23 серпня 1983 року за реєстровим № 1704, та за [PERSON] - частина згідно Свідоцтва про право на спадщину від 12 січня 1978 року за реєстровим № 98 (а.с. 16). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08 травня 2025 року, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та яка належала померлій на підставі Договору дарування від 19 грудня 2017 року за реєстром №1271 (а.с. 56). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав №429038430 від 29 травня 2025 року, за [PERSON] зареєстровано, на підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину, квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 56). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 460112145 від 13 січня 2026 року, інформація про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження відносно житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , відсутні (а.с. 17). Згідно Державних актів на право власності на земельні ділянки, [PERSON] належать: земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0781 га; земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд, площею 0,0288 га; земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд, площею 0,0267 га, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18-20). 19 грудня 2025 року ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] . Вказане домоволодіння складається з приміщення №1 (загальною площею 55,9 м2, житловою площею 29,8 м2, що складається з кухні 1-1, передньої 1-3, кімнати 1-4, кімнати 1-5, коридору І, сараю Б, вбиральні В) приміщення №2 (загальною площею 74,7 м2, житловою площею 32,4 м2, що складається з коридору 2-1, передньої 2-2, кімнати 2-3, кімнати 2-4, кладової 2-5, котельні 2-6, санвузла 2-7, кухні 2-8, сараю Г, поrріба під сараєм Г, вбиральні Д, гаража Е, огорожі №1, зливної ями №2) (а.с. 11-15). Згідно Довідки ФОП [PERSON] , домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , можливо поділити на два окремих об`єкта (а.с. 21). Як встановлено на підставі Звіту про незалежну оцінку об`єкта нерухомого майна «житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами», що розташовується за адресою: [ADDRESS] , оціночна вартість вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами складає 237 335 грн (а.с. 27-44). Зі встановлених судом обставин вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , перебуває у спільній частковій власності. Позивач має намір виділити свою частку у вказаному майні, однак не має можливості це зробити в позасудовому порядку, оскільки інший співвласник, відповідач по справі, не дає згоди на це. У статті 41 Конституції України закріплено одне із основоположних прав людини і громадянина - непорушність права власності, відповідно до якого кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтями 316, 317, 319, 321, 328 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майно, які ним здійснюються на власний розсуд. Право власності є непорушним та ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За загальним правом власник самостійно розпоряджається своїм майном. Розпорядження об`єктом спільної власності має свої особливості. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Згідно із частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За змістом положень частини 1статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Враховуючи те, що позивач, інакше, як в судовому порядку не може вирішити питання виділу у натурі належної йому частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , та обраний ним спосіб захисту є належним, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. При цьому судом також враховано, що для виділу спільного нерухомого майна існує реальна технічна можливість, оскільки згідно Довідки ФОП [PERSON] , домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , можливо поділити на два окремих об`єкта (а.с. 21), тому вони є окремими самостійними об`єктами нерухомого майна в розумінні ст. 181, 183 ЦК України. Отже, з огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved