Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

31 грудня 2025 року до Корольовського районного суду міста Житомира надійшла позовна заява ТзОВ «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 28 липня 2023 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1320917400599 (далі по тексту рішення Кредитний договір), відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 000 гривень. Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним, однак не виконав своїх зобов`язань належним чином. 01 травня 2024 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» та ТзОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 01052024, відповідно до умов якого ТзОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги за Кредитним договором № 1320917400599 до відповідача [PERSON] . Позивач зазначає, що [PERSON] має заборгованість за Кредитним договором, розмір якої станом на день звернення до суду становить 12 000 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 3 000 гривень; заборгованість за відсотками 9 000 гривень. На підставі наведеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Діджи Фінанс» 12 000 гривень заборгованості за Кредитним договором, а також судові витрати у справі, що складаються з 2 422,40 гривень судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 6 000 гривень. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 15 січня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Представник позивача ТзОВ «Діджи Фінанс» у судове засідання не з`явився, попередньо заявив про розгляд справи за його відсутності та надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. 11 березня 2026 року від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про закриття провадження у справі. У вказаній заяві відповідач повідомляє, що він сплатив на користь позивача спірну заборгованість у розмірі 12 000 гривень, на підтвердження чого додає оригінал платіжного документу. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вирішуючи клопотання відповідача про закриття провадження, суд зазначає таке. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору. Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Разом з тим, за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову. Верховний Суд у постанові від 07 лютого 2024 року справа № 204/3106/22, провадження № 61-9467св23, вказав, що якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні). Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди, тощо. За відсутності відповідної заяви позивача про відмову від позову суд не має процесуальних підстав для закриття провадження у цій справі. Суд установив, що 28 липня 2023 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1320917400599, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 000 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом. 01 травня 2024 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» та ТзОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу №01052024, у відповідності до якого ТзОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» передає (відступає) ТзОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права, а ТзОВ «Діджи Фінанс» приймає належні ТОВ «ФК «Віва Капітал» права вимоги до боржників, зокрема право вимоги за кредитним договором № 1320917400599 від 28 липня 2023 року до [PERSON] . Свої зобов`язання за Кредитним договором [PERSON] належним чином не виконував, внаслідок чого станом на дату звернення позивача до суду розмір заборгованості за Кредитним договором становив 12 000 гривень,з яких: заборгованість за тілом кредиту 3 000 гривень; заборгованість за відсотками 9 000 гривень. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Досліджені судом договір факторингу та витяг з реєстрів боржників свідчать про наявність у позивача права грошової вимоги до [PERSON] у спірних правовідносинах. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд установив, що [PERSON] сплатив спірну заборгованість у повному обсязі, що підтверджено квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 21 від 10 березня 2026 року, платник [PERSON] , отримувач ТОВ «Діджи Фінанс», сума платежу 12 000 гривень; призначення платежу заборгованість за кредитним договором № 1320917400599 від 28 липня 2023 року. Також суд установив, що спірні правовідносини виникли між сторонами у зв`язку із несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язань за Кредитним договором № 1320917400599 від 28 липня 2023 року щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами. Підсумовуючи, суд зазначає, що відповідач [PERSON] сплатив спірну заборгованість після відкриття провадження у справі в розмірі 12 000 гривень, що відповідає ціні позову, а тому предмет спору припинив існувати. Разом з тим, позивач не відмовився від позову, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з висновком суду про відмову в задоволенні позову, судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу покладаються на позивача.

Outcome: dismissed