Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-17 00:00:00

Позивач ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області звернувся до суду із позовом до [PERSON] про конфіскацію земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач [PERSON] , будучи громадянином Російської Федерації, є власником земельної ділянки площею 1,6546 га, кадастровий номер 6821886200:03:005:0067, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дунаєвецької міської територіальної громади Кам`янець-Подільського району Хмельницької області (колишньої Михайлівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області). Проте в порушення вимог ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України відповідач [PERSON] , будучи іноземцем, протягом року не відчужив вказану земельну ділянку сільськогосподарського призначення. На підставі викладеного позивач просить суд конфіскувати вказану земельну ділянку у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 13 травня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою від 02 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Цією ж ухвалою до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Ситний двір 2004". Ухвалою від 27 листопада 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області Варибок Т.В. підтримала позов та просила його задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, правом на подання відзиву не скористався. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем проживання та розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади України. Представник третьої особи ТОВ "Ситний двір 2004" в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, правом на подання письмових пояснень щодо позовних вимог не скористався. Відповідно до вимог ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи належне повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі, неподання відповідачем відзиву, його неявку у судове засідання без повідомлення причин, а також те, що представник позивача не заперечувала проти цього, суд постановив проводити заочний розгляд у цій справі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , громадянин Російської Федерації, є власником земельної ділянки площею 1,6546 га, кадастровий номер 6821886200:03:005:0067, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Дунаєвецької міської територіальної громади Кам`янець-Подільського району Хмельницької області (колишньої Михайлівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області), яка перебуває у оренді в ТОВ "Ситний двір 2004" відповідно до договору оренди землі серії М-374 від 31.08.2018. Вказане підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29 квітня 2025 року № 424568503. Відповідно до зазначеної Інформаційної довідки право власності на земельну ділянку зареєстроване за [PERSON] року на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06 вересня 2016 року № 3326, посвідченим приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Хмельницької області Бугерко Наталією Антонівною. Із матеріалів спадкової справи № 3-2016, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] , яка була надана суду приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Хмельницької області Бугерко Н.А. на виконання ухвали суду про витребування доказів від 01 жовтня 2025 року, вбачається, що [PERSON] було видано вищевказане свідоцтво про право на спадщину на спірну земельну ділянку на підставі заповіту від 03 липня 2001 року, посвідченого секретарем виконкому Михайлівської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за № 404. У матеріалах зазначеної спадкової справи також наявна копія паспорта громадянина Російської Федерації № [NUMBER] , виданого Управлінням внутрішніх справ Виборзького району Ленінградської області 23 серпня 2006 року, на ім`я [PERSON] , [INFO] . Крім того, Департамент з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України у своїй відповіді № 6.5-10458/6-25 від 14 серпня 2025 року, наданої на виконання ухвали суду від 31 липня 2025 року, підтвердив, що [PERSON] з питань встановлення належності (прийняття) до громадянства України, оформлення паспорта громадянина України не звертався, подання про втрату громадянства України щодо нього не ініціювалось. Таким чином, судом достовірно встановлено, що як на час набуття права власності на вказану земельну ділянку сільськогосподарського призначення, так і на час розгляду справи в суді, відповідач [PERSON] є громадянином Російської Федерації. Частиною 1 ст. 13 Конституції України закріплено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно з ч. 6 ст. 41 Конституції України конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) встановлені нормами розділу V Закону України "Про міжнародне приватне право", положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 38, ч. 1 ст. 39 Закону України "Про міжнародне приватне право" право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Оскільки спірна земельна ділянка, яка належить до нерухомого майна, знаходиться на території України, на неї поширюється дія права України. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. Частиною 1 ст. 80 Земельного кодексу України передбачено, що суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності. За положеннями ч. 2 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно з ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу (ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України). Згідно з ч. 1 ст. 130 Земельного кодексу України набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть: а) громадяни України; б) юридичні особи України, створені і зареєстровані за законодавством України, учасниками (акціонерами, членами) яких є лише громадяни України та/або держава, та/або територіальні громади; в) територіальні громади; г) держава. Відповідно до ч. 3 ст. 130 Земельного кодексу України порушення вимог частин першої і другої цієї статті є підставою для визнання правочину, за яким набувається право власності на земельну ділянку, недійсним, а також для конфіскації земельної ділянки. Відповідно до ч. 1-3 ст. 145 Земельного кодексу України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду переходить у власність держави. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що відповідач [PERSON] , будучи громадянином Російської Федерації (іноземцем), набув у спадщину земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка згідно з положеннями Земельного кодексу України не може перебувати у власності іноземних громадян. Відповідач набув право власності на вказану земельну ділянку 06 вересня 2016 року та в порушення вимог ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України не відчужив її протягом одного року з моменту переходу права власності. Докази зворотного у суду відсутні. За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області слід задовольнити та припинити [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 1,6546 га, кадастровий номер 6821886200:03:005:0067, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Дунаєвецької міської територіальної громади Кам`янець-Подільського району Хмельницької області (колишньої Михайлівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області) шляхом її конфіскації у власність держави в особі позивача. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжних інструкцій № 229, 233 від 08 квітня 2026 року позивачем ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3028,00 грн та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 1514,00 грн. З огляду на викладене, з урахуванням того, що позов задоволено судом у повному обсязі, загальний розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області становить 4542,00 грн. Щодо заходів забезпечення позову Ухвалою від 05 травня 2025 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 1,6546 га з кадастровим номером 6821886200:03:005:0067, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Кам`янець-Подільського району Хмельницької області (колишньої Михайлівської сільської ради Дунаєвецького району) та заборони [PERSON] розпоряджатись, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером 6821886200:03:005:0067 з іншими земельними ділянками. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.(ч. 7, 8 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України).

Outcome: approved