Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-12 00:00:00

21 жовтня 2025 року [PERSON] звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Ухвалою судді від 22.10.2025 року позов залишено без руху та надано позивачу термін на усунення недоліків, оскільки позивач у своєму позові не зазначила адресу проживання відповідача або останнє відоме їй місце його проживання та не надано копію рішення суду у справі № 493/1651/21 для підтвердження викладених обставин у позові. 31.10.2025 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою судді від 03.11.2025 року позов повторно залишено без руху та надано позивачу термін на усунення недоліків, оскільки недоліки виправлені частково, тільки уточнено місце проживання відповідача, а копія рішення суду у справі № 493/1651/21 не долучена 09.12.2025 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою судді від 05.01.2026 року провадження по даній цивільній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позовна заява мотивована тим, що згідно рішення Балтського районного суду Одеської області від 11 травня 2022 року (справа № 493/1651/21) з [PERSON] стягуються на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач має на утримані доньку від попереднього шлюбу на утримання якої теж сплачує аліменти. Наразі, коштів для задоволення базових потреб дитини в елементарних речах не вистачає, оскільки відповідач сплачує аліменти, не систематично та в мінімальних розмірах. Донька росте, розвивається, тому зростає потреба в одязі, взутті, харчуванні, додаткових витратах, необхідних дівчинці її віку, вартість продуктів харчування, гігієнічних засобів та одягу зростає. Донька проживає разом з нею,основний тягар утримання лежить на ній, як матері. Доходу у вигляді державної соціальної допомоги вона не отримує. Офіційного заробітку немає. У зв`язку із збільшенням витрат на дитину, її матеріальне становище значно погіршилось. Донька підростає і в силу свого віку потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше. З січня 2025 року відповідач жодного разу не поцікавився чи забезпечена його донька в повному обсязі всім необхідним, відносин з донькою не підтримує. В зв`язку з чим просила суд збільшити розмір аліментів на утримання доньки в розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття. 16.01.2026 року від представника відповідача адвоката Мельниченко В.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на наступне. [PERSON] не надала жодного доказу, що відповідач сплачує аліменти на дитину не регулярно, що у відповідача покращився майновий стан чи змінились інші життєві обставини, які б давали йому змогу платили аліменти у більшому розмірі. Відповідач вважає, що саме лише посилання на те, що позивач не працює і не отримує соціальну допомогу від держави не може слугувати підставою для збільшення розміру аліментів. [PERSON] офіційно працевлаштований, його заробітна платня складає 8050 грн., всі інші доплати це премія в залежності від кількості працівників і їх обсягу роботи, кількості списаного неякісного товару, виконання стандартів, тому кінцева заробітня платня не є сталою. Крім цього з заробітньої платні вираховуються ПДФО та військовий збір. Також відповідач сплачує аліменти на дитину від попереднього шлюбу на утримання [PERSON] , 2013 р.н. у розмірі від свого доходу, на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12.05.2021р., заборгованості за аліментами не має. [PERSON] не має власного житла, є внутрішньо переміщеною особою, в м. Біляївка Одеської області орендує квартиру за договором оренди, зі своєї заробітньої платні сплачує оренду, орендна плата складає 6000 грн., комунальні послуги приблизно 3000 грн. та приблизно 12000 грн. витрати на продукти, свої витрати на харчування та одяг та має витрати на обслуговування і заправку автомобіля, який перебуває в його користуванні, а також сплачує аліменти на двох дітей щомісячно, інших доходів крім заробітної плати не має. Збільшення виплат поставить його у занадто скрутне матеріальне становище, та позбавить можливості для нормального людського існування. Крім того, [PERSON] не повідомила суд про те, що в період часу з 01.02.2021 р. по 01.02.2024 р. позивач разом з відповідачем проживали однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, та спільна дитина [PERSON] знаходилась на повному утриманні відповідача. Наразі віповідач звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовною заявою про встановлення вказаного факту, ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 09.01.2026 р. по справі № 493/2400/25 було відкрито провадження та призначено дату судового засідання. 04.02.2026 року на адресу суду від представника позивача адвоката Сокерчака В.В. надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив, що доводи відповідача є взаємосуперечливими, побудовані на ігноруванні реальних потреб дитини та спрямовані виключно на ухилення від належного виконання його батьківського обов`язку по утриманню малолітньої дитини, з огляду на наступне. У відзиві представником відповідача вказано, що офіційна заробітна плата [PERSON] становить 8050 грн. Також він отримує премії та надбавки, але їх розмір (хоча б приблизний) не вказано, що може свідчити про те, що він свідомо приховує свій дохід. Він орендує житло за 6000 грн. в місяць, комунальні послуги приблизно 3000 грн., витрати на продукти харчування приблизно 12000 грн., витрати на обслуговування та заправку автомобіля, а також сплачує аліменти на утримання своєї старшої доньки [PERSON] (розмір не вказано). Таким чином встановлено, що при офіційній заробітній платі розміром 8050 грн. на місяць (як стверджує [PERSON] , інших доходів у нього не має), його витрати становлять мінімум 21000 грн. на місяць, і це без урахування виплат аліментів на утримання старшої доньки [PERSON] . Посилання відповідача на нібито відсутність доказів того, що він нерегулярно сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] спростовуються офіційним розрахунком заборгованості Біляївського ВДВС станом на 24.11.2025 року. Наявність заборгованості прямо свідчить про несвоєчасність та нерегулярність сплати, а отже - про порушення відповідачем обов`язку щодо утримання дитини. Посилання відповідача на те, що в період з 01.02.2021 року по 01.02.2024 року він разом зі [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, не спростовує його обов`язку виплачувати аліменти, що і призвело до виникнення заборгованості. В той же час заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON] відсутня. Таким чином спостерігається однобоке виконання відповідачем обов`язків, покладених на нього ст. 180 СК України, тобто його заробітку на утримання однієї дитини вистачає, а на утримання іншої дитини - ні, і це при тому, що на утримання [PERSON] потрібна менша сума (1/6 заробітку), ніж на утримання [PERSON] (1/4 заробітку). З моменту винесення рішення про стягнення з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] пройшло більше 4 років. За цей час виросли ціни на продукти харчування, одяг та інші речі, які необхідні для нормального розвитку дитини. Як було вказано, відповідач сплачував аліменти на утримання доньки [PERSON] не регулярно та не в повній мірі. Судячи по роздруківці з карткового рахунку, яку він надав разом з відзивом, видно, що практично кожен день, по кілька разів, він купляє продукти харчування в магазині, при цьому тратить достатньо великі суми, тобто практично ні вчому себе не обмежує. Відповідач стверджує, що не може платити аліменти на утримання доньки [PERSON] в більшому розмірі, ніж встановлено судом, так як це поставить його в скрутне матеріальне положення та позбавить нормального людського існування. В той же час його не цікавить, що несвоєчасна та неповна сплата аліментів, навіть в тому розмірі, що встановлена судом, також позбавляє його доньку [PERSON] права на нормальне людське існування. Таким чином можна прийти до висновку, що [PERSON] свої інтереси ставить вище інтересів своєї доньки [PERSON] . 16.02.2026 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Мельниченко В.В. надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому вона зазначила наступне. Відповідач категорично не погоджуються з доводами, викладеними у відповіді на відзив. Так, представник позивача вказує на те, що наче б то [PERSON] приховує точну суму доходів, що не відповідає дійсності. [PERSON] є офіційно працевлаштованим в ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», його єдиним доходом є заробітна платня, з якої він сплачує ПДФО та військовий збір. З копії довідки чітко простежується, що щомісячно заробітня плата [PERSON] не є сталою і відрізняється за розміром, що підтверджує, що заробітня платня складається із ставки, яка є незмінною, всі інші нарахування це премія, яка є різною кожного місяця. Також не сталість отриманого [PERSON] доходу підтверджує і розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, де кожного місяця сума аліментів є різною, що не міг не побачити представник позивача, оскільки вказаний розрахунок заборгованості ним додано до відповіді на відзив. Що стосується доводів стосовно нерегулярності виплати аліментів [PERSON] , то вказане твердження також є передчасним і не відповідає дійсності, оскільки [PERSON] щомісячно перераховувались кошти на свою дитину на картку матері позивачки, оскільки це було прохання самої позивачки і її матері. Наразі [PERSON] подано скаргу щодо нарахованої заборгованості зі сплати аліментів та додано квитанції на підтвердження регулярності сплати аліментів на утримання малолітньої дитини. Представником позивача не надано доказів, що позивач [PERSON] самостійно утримує малолітню доньку, який вона отримує дохід та яких додаткових витрат потребує дитина, якщо з її твердження, відповідач [PERSON] не виконує обов`язок зі сплати аліментів тривалий час. Позивач в судове засідання не з?явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендовоне повідомлення про вручення поштового відправлення, а сааме судової повістки, яке повернулось на адресу суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні, заперечували проти позовних вимог, підтримали свою позицію викладену у відзиві та запереченні на відповідь на відзив, в зв?язку з чим просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 11 травня 2022 року у справі № 493/1651/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, стягуються щомісячно з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . З довідки виданої Старостинським округом № 1 Балтської міської ради № 180 від 07.10.2025 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , до складу її сім?ї входить дочка [PERSON] , [INFO] , та знаходиться на її утриманні. З копії довідки № 5116-7002156017 від 04.11.2024 року вбачається, що [PERSON] взятий на облік внутрішньо переміщеної особи. На підставі судового наказу № 263/5732/21 виданого 29.06.2021 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області з [PERSON] стягуються щомісячно аліменти на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. З дня пред?явлення виконавчого документу до примусового виконання по 30.10.2025 року, заборгованість відсутня, що підтверджується довідкою № 56829/28.17-29 від 29.10.2025 року виданною Біляївським відділом ДВС в Одеському районі Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса). З копії довідки № 326-ОК виданої ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» від 17.09.2025 року вбачається, що [PERSON] працює в ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» на посаді керуючого магазином з 19.10.2012 року по теперішні час. За довідкою про списання коштів з рахунку відповідача від 13.08.2025 року вбачається рух коштів на витрати в продуктових магазинах у період з 29.05.2025 року по 31.07.2025 року [PERSON] [PERSON] орендує житло в м. Біляївка Одеської області вартістю 6000 грн. щомісячно, що підтверджується копією договору оренди від 08.10.2024 року (п. 1.3). Надані відповідачем роздруківки про нарахування та сплату комунальних послуг за світло, воду та газ суд не приймає до уваги, оскільки роздруківки не містять відомостей про споживача: ПІБ, адреса, особовий рахунок, тощо, а також відсутні докази, що сплачує вказані послуги саме [PERSON] . З копії розрахунку заборгованості по аліментах (виконавче провадження № 79281151) від 24.11.2025 року виданного Біляївським відділом ДВС в Одеському районі Одеської області вбачається, що [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів по виконавчому листу № 493/1651/21 виданого 13.06.2022 року Балтським районним судом Одеської області в сумі 203963,61 грн. Згідно довідки виданої ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» від 17.09.2025 року № 3768/С/ВНЗП заробітна плата [PERSON] в період з січня 2025 року по липень 2025 року становить 338219,62 грн. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства»). Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються ст. ст. 180, 192 СК України. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. П. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Одержувач аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів або ж погіршилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, може вирішити питання щодо збільшення розміру аліментів. Надаючи оцінку доводам сторін щодо визначення конкретного розміру аліментів на утримання дитини варто звернути увагу, що визначальним фактором в цьому є якнайкраще забезпечення інтересів дитини і її потреб. Разом з тим у правовій державі визначення розміру стягуваних аліментів має також забезпечувати належний рівень захисту прав та законних інтересів платника аліментів з тим, щоб залишкова частина його доходів давала можливість реалізувати право на достатній життєвий рівень. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Отже, слід звернути увагу, що законом не передбачений конкретний порядок визначення судом розміру аліментних платежів пропорційно розміру доходів їх платника. Орієнтований розмір такої частки передбачений ч. 5 ст. 183 СК України і складає одну шосту доходу платника аліментів для кожної дитини у випадку їх стягнення на двох дітей. Натомість такий розмір є орієнтовним, оскільки відповідний розмір частки має визначатись судом в кожному конкретному випадку окремо і залежить від конкретних обставин спірних правовідносин. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Зазначена норма направлена на забезпечення рівності прав дітей та рівного і недискримінаційного ставлення батьків до кожної своєї дитини. Отже розмір частки доходу платника аліментів, яка стягуватиметься на утримання кожної дитини позивача за загальним правилом має бути рівною. З огляду на принцип змагальності цивільного судочинства кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). У справах про збільшення розміру аліментів, позивач має довести обставини, які б свідчили про те, що її матеріальний стан з часу присудження аліментів значно погіршився, а відповідача поліпшився. Такі обставини доводяться шляхом порівняльного аналізу документів про доходи, які мав платник аліментів та одержувач аліментів на час ухвалення рішення про стягнення аліментів та документів про доходи, які вони мають на час розгляду справи про збільшення розміру аліментів. Будь-яких належних доказів на підтвердження погіршення матеріального стану позивача та поліпшення матеріального стану відповідача з моменту прийняття рішення про стягнення аліментів суду не надано. Суд звертає увагу, що сторони не позбавлені права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Таким чином, позивач не надала суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження зміни істотних обставин, які впливають на спосіб та порядок стягнення аліментів, які відповідно до ст. 192 СК України, є підставою для збільшення розміру аліментів. За таких обставин, враховуючи відсутність доказів про зміну матеріального стану сторін, які б давали підстави для збільшення розміру аліментів, які сплачує відповідач, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed