Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-16 00:00:00

До Сколівського районного суду Львівської області в порядку цивільного судочинства, через систему «Електронний суд» звернувся позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі ТОВ «Юніт Капітал» ) з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить стягнути з [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4, літера А, офіс 10, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ: 43541163 заборгованість за Кредитним договором № 824448821 від 26 жовтня 2021 року у розмірі 93 331, 00 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 8244448821 на суму 21 980, 00 грн.у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач [PERSON] підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора «MNV7J35N». Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» 28 листопада 2018 року укладено договір факторингу № 28/1118-01 (із укладенням додаткових угод щодо продовження дії строку договору). 05 серпня 2020 року ТОВ «Таліон плюс» уклало договір факторингу № 27/0524-01 із ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», відповідно до якого ТОВ «Таліон плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право грошової вимоги, зокрема, і по вищезазначеному договору із відповідачем [PERSON] ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 04 червня 2025 року укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю з позивачем ТОВ «Юніт Капітал», відповідно до якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило позивачу право грошової вимоги, зокрема, і по вищезазначеному договору із відповідачем [PERSON] . Факт передачі права вимоги за вказаним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі, підтверджується реєстром прав вимоги до договору про відступлення права вимоги, випискою та розрахунком заборгованості, розмір якої станом на 25 червня 2025 року становить 93 331 грн 00 коп. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 15 вересня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін у судове засідання. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 11 листопада 2025 року відкладено судове засідання у справі. Відповідач [PERSON] - у запропоновані судом строк та порядку відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором, не подав, хоча в силу положень ч. 6 ст. 272 ЦПК України, ухвала судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі йому вручена, що стверджується довідкою АТ «Укрпошта» про причини повернення/досилання, наявними в матеріалах справи. Втім, відповідач свою позицію у цій справі із обґрунтуванням її необхідними доказами не навів, як й не подав заяву про визнання ним позовних вимог. Інших передбачених ЦПК України заяв по суті справи від сторін до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Водночас, заяв, клопотань на момент розгляду цієї від позивача та відповідача у зазначеній цивільній справі, пов`язаних із розглядом справи, до суду не надходило. Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч. 5 ст. 279 ЦПК України). Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд зазначеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачав підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки текст рішення складено 17 березня 2026 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 12 березня 2026 року, датою ухвалення рішення є саме 17 березня 2026 року. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків. На підтвердження позовних вимог позивачем до позовної заяви долучені Правила надання грошових коштів у позику ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", договір кредитної лінії № 824448821, а також Паспорт споживчого кредиту, з якими відповідач ознайомився шляхом підписання одноразовим ідентифікатором MNV7J35N. Так, 26 жовтня 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 824448821 у формі електронного документу, відповідно до якого відповідач отримав від Товариства кредитні кошти у розмірі 21 980 грн. Відповідно до п.1.1 договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 22 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога". Відповідно до п. 1.7. договору кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі «Дисконтний період»). У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору, загальний строк надання Кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання Кредиту. Відповідно до п. 1.8. сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Відповідно до п. 1.9. за користування кредитом протягом дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку: 1.9.1. виключно на період строку визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 722, 70 % річних, що становить 1, 98 % від суми Кредиту за кожний день користування ним; 1.9.2. за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 576, 71 % річних, що становить 1, 58 % в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті. Відповідно до п. 1.10. Позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня Дисконтного періоду (в Термін платежу), з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.8. цього Договору, оплатити всі фактично нараховані на Термін платежу проценти за користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" свої зобов`язання за договором виконало, а саме: надало відповідачу [PERSON] кредит у сумі 21 980, 00 грн, що стверджується платіжним дорученням № 33696004-6186-463f-bf30-37fadba0d320 від 26 жовтня 2021 та витребуваною із АТ КБ "Приватбанк" інформацією, відповідно до якої на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , випискою за договором № б/н за період з 26 жовтня 2021 31 жовтня 2021, яка містить підтвердження зарахування на суму 21 980, 00 грн. Між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" 28 листопада 2018 року укладено договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до договору факторингу укладалися додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу. Відповідно до зазначеного договору ТОВ "Таліон Плюс" набуло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 824448821 від 26 жовтня 2021 року. Відповідно до реєстру прав вимоги до договору факторингу, за яким від ТОВ "Таліон Плюс" відступлено право грошової вимоги до відповідача. Між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" 05 серпня 2020 року укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до реєстру прав вимоги № 9 від 30 травня 2023 року до договору факторингу, за яким від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "ФК"ОнлайнФінанс" відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Юніт Капітал" 04 червня 2025 року укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 824448821 від 26 жовтня 2021 року, що підтверджується реєстром боржників до договору факторингу. Відповідно до здійсненого ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" розрахунку заборгованості за кредитним договором № 824448821 від 26 жовтня 2021 року за період з 26 жовтня 2021 року по 28 грудня 2021 року за вказаним кредитним договором складає 55 996, 00 грн, з яких: заборгованість за тілом 21 980, 00 грн; заборгованість за процентами 34 671, 30 грн. Відповідно до здійсненого ТОВ "Таліон Плюс" розрахунку заборгованості за кредитним договором № 824448821 від 26 жовтня 2021 року за період з 28 грудня 2021 року по 30 травня 2023 року заборгованість [PERSON] складає 93 331, 00 грн, з яких: заборгованість за тілом 21 980, 00 грн; заборгованість за процентами 71 351, 00 грн. Відповідно до виписки з особового рахунку за вказаним кредитним договором, виданої ТОВ "Юніт Капітал", заборгованість [PERSON] складає 93 331, 00 грн, з яких: заборгованість за тілом 21 980, 00 грн; заборгованість за процентами 71 351, 00 грн. Надаючи оцінку дослідженим у справі доказам та встановленим на їх підставі правовідносинам суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначено Законом України "Про споживче кредитування". Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до п. 2, 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом. Загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що кредитна лінія - вид кредиту, надання якого здійснюється повністю або частинами в узгоджені сторонами строки протягом строку кредитування. При цьому може бути передбачено право споживача отримати кредит у межах встановленого кредитного ліміту у разі часткового або повного погашення кредиту протягом строку кредитування, визначеного в договорі про споживчий кредит. Частиною 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Доказів про неправомірність кредитного договору матеріали справи не містять. У разі не спростування презумпції правомірності договорів всі права, набуті сторонами правочинів за ними, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно зі ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відтак, на підставі викладеного, судом встановлено, що між первісним кредитором ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", правонаступником якого відповідно до договорів факторингу є позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір, який відповідає вимогам цивільного законодавства, що висуваються до договорів такого типу, на виконання умов укладеного договору кредитодавцем здійснено перерахування коштів на рахунок позичальника. Таким чином, кредитний договір є укладеним. Первісним кредитодавцем виконано свої зобов`язання за умовами кредитного договору, натомість відповідач свої зобов`язання за умовами договору в повному обсязі не виконав. Враховуючи викладене, ТОВ"Манівео швидка фінансова допомога" відступило права вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем, ТОВ "Таліон Плюс", яке відступило права вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс", а ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" відповідно до укладеного договору факторингу -ТОВ "Юніт Капітал". Укладені договори факторингу відповідають вимогам цивільного законодавства. Таким чином, ТОВ "ЮнітКапітал" є новим кредитором по відношенню до боржника [PERSON] за укладеним 26 жовтня 2021 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] кредитним договором № 824448821. Зазначені обставини повністю підтверджуються дослідженими судом доказами, які є належними, допустимими та у своїй сукупності достатніми для висновків про факт укладання кредитного договору та наявності за ним заборгованості. Відповідачем зазначені обставини не оспорювались. Водночас суд не погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості за нарахованими відсотками, заявленими до стягнення, виходячи з такого. Відповідно до умов укладеного кредитного договору відповідачу надано кредит в розмірі 21 980, 00 грн строком на 30 днів під відсоткову ставку у розмірі 1,98 % на день. Відповідно до п. 1.9.2. кредитного договору у випадку продовження користування кредитом після закінчення дисконтного періоду та несплати нарахованих відсотків підлягає застосуванню базова відсоткова ставка 1, 98% на день. Відповідно до кредитного договору сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку користування Кредитом (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду; з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 1087, 70 процентів річних, що становить 2, 98 процентів в день від суми Кредиту. Можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав)». Суд вважає, що визначені кредитним договором умови щодо нарахування процентів у збільшеному розмірі після визначеного сторонами строку надання кредиту є саме узгодженою сторонами в договорі мірою відповідальності за неналежне виконання зобов`язання. Вказаний висновок суду узгоджується з висновками, здійсненими Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22). Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у п. 141 зазначеної постанови вказала, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Водночас, суд звертає увагу на те, що 24 грудня 2023 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг". Зазначеним законом пункт 6 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування» викладено в такій редакції: «У разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем». За наведених обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 35 036, 12 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 21 980 грн, заборгованість за нарахованими відсотками за 30 днів за процентною ставкою 1, 98 % в день 13 056, 12 грн. Решта відсотків, нарахована за понадстрокове користування кредитними коштами, підлягає списанню кредитодавцем. Крім цього, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 гривень, розмір яких підтверджується договором про надання правової допомоги від 05 червня 2025 року № 05/06/25-01, додатковою угодою № 25770501294, протоколом погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги від 05 червня 2025 року № 05/06/25-01 та актом прийому-передачі наданих послуг від 05 червня 2025 року. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати, які поніс позивач, підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема судовий збір 909, 36 грн, витрати на правничу допомогу 2 627, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial