Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Ейс» 01.09.2025 звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява сформована в системі «Електронний суд». Позовна заява обґрунтована тим, що 28.09.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 383629982, за умовами якого відповідачу було надано суму кредиту в розмірі 8000 грн на платіжну картку. Позивач вказував, що відповідач всупереч взятих на себе зобов`язань умови договору не виконувала, має заборгованість в розмірі 30326,40 грн, що складається з суми кредиту 8000 грн та відсотків в розмірі 22326,40 грн. Зазначав, що 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК Онлайн фінанси» укладено договір факторингу № 05/0820-01. 08.07.2025 ТОВ «Онлайн Фінанс» та позивач уклади договір факторингу № 08/07/25-Е відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором на суму 30326,40 грн. В своїй позовній заяві просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Єйс» заборгованість за кредитним договором № 383629982 від 28.09.2021 в розмірі 30326,40 грн та судові витрати. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 02.09.2025 відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Зазначеною ухвалою суду за клопотанням позивача витребувано докази інформацію від банківської установи. Відповідач [PERSON] 12.01.2026 подала до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що відповідач категорично заперечує сам факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів. Вказувала, що з 2016 року проживає в Польщі, не мала банківських карток України та українських номерів телефону. В задоволенні позовних вимог просила відмовити повністю. Позивач ТОВ «ФК «Ейс» 14.01.2026 подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідач підписала договір електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором, отримала свій примірник договору. Вказував, що розмір відсотків розраховано на умовах договору. Позовні вимоги просив задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість в загальній сумі 30326,40 грн та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву де просив розгляд справи провести без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без участі. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до такого висновку. Позивач, ТОВ «ФК «ЕЙС» обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказує, що 28.09.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 383629982, за умовами якого відповідачу було надано суму кредиту в розмірі 8000 грн на платіжну картку. З наданого до суду кредитного договору вбачається, що він укладений в електронній формі, за умовами договору та наданих до суду платіжних документів грошові кошти в розмірі 8000 грн платником ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" 28.09.2021 були перераховані на банківський рахунок 5366-39XX-XXXX-1893. В той же час, за повідомленням АТ КБ «Приватбанк», на ім`я [PERSON] в банку не було емітовано карту № 5366-39XX-XXXX-1893, зазначена карта в банку не обслуговується за клієнтом [PERSON] . Відповідно до норм ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Дослідженими в справі доказами встановлено, що грошові кошти на умовах кредитного договору № 383629982 в розмірі 8000 грн були перераховані на картковий рахувник, який не було відкрито на ім`я відповідача [PERSON] , відповідно, між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] не виникло зобов`язань з кредитного договору. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним кодексом. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» не довів належними та допустимими доказами сам факт виникнення правовідносин між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» як первісним кредитором та відповідачем [PERSON] . Суд за клопотанням позивача неодноразово витребовував інформацію, яка містить банківську таємницю, з якої встановлено, що грошові кошти на виконання спірного договору були перераховані на рахунок, який не є рахунком відповідача. Натомість, відповідач [PERSON] зверталася до органів поліції щодо протиправних дій невідомих осіб (а.с. 204), за вказаним фактом внесено відомості до ЄДРД за № 2026175460000007 за попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 182 КК України. Тому розглядаючи справі на підставі наявних у ній доказів приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору та на правову допомогу не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed