Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-22 00:00:00

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі ГУ ПФУ в Полтавській області) звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування надмірно виплаченої пенсії. Позовні вимоги обґрунтував тим, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду перебуває [PERSON] , [INFO] . Пенсію йому продовжено з 01.06.2023 року на підставі наданої виписки з арта огляду медико-соціальною експертною комісією №103446 серії 12ААГ про призначення третьої групи інвалідності з 07.06.2023 року по 13.06.2023 року. За результатами розгляду [PERSON] продовжено виплату пенсії по інвалідності, відповідно до рішення №916010178246 від 22.06.2023 року. Листом №04-00-011101-9/114463 від 16.06.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області направлено за належністю довідку про невизнання особою з інвалідністю [PERSON] Головним управлінням Пенсійного фонду України за розпорядженням №916010178246 від 01.07.2025 року [PERSON] була призупинена виплата пенсії по інвалідності у зв`язку з невизнанням його особою з інвалідністю. Внаслідок цього у [PERSON] виникла переплата пенсії за період з 01.06.2023 по 30.06.2025 у розмірі 91609,59 грн. У ході досудового врегулювання спору, листом №1600-0306-8/55976 від 25.07.2025 [PERSON] повідомлено щодо причини виникнення переплати пенсії та вирішення питання погашення переплати. Також, управлінням було направлено претензію №1600-0802-8/68564 від 15.09.2025 року на адресу відповідача про наявну переплату пенсії, але відповіді не надходило та кошти не були повернені. Просили стягнути із [PERSON] на рахунок ГУ ПФУ в Полтавській області суму надмірно виплаченої пенсії у розмірі 91609,59 грн. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Полтави від 19.11.2025 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеному у позовній заяві. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час судового розгляду. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області. Рішенням Полтавського об`єднаного управління ПФУ від 22.06.2023 року [PERSON] призначено пенсію по інвалідності (3-тя група) щомісячно з 01.07.2023 року по 29.02.2024 року та з 01.03.2024 року по 30.06.2026 року у сумі 2760 грн. Рішенням Полтавського об`єднаного управління ПФУ від 20.06.2025 року [PERSON] пенсію по інвалідності встановлено з 01.06.2023 року по 06.06.2023 року у сумі 2760 грн щомісячно. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 16.06.2025 року до Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області направлено Витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до територіальних органів, від 05.06.2025 року, згідно якого з 07.06.2023 року групу інвалідності [PERSON] не встановлено. Розпорядженням Головного управління ПФУ в Полтавській області від 19.06.2025 року призупинено виплату пенсії по інвалідності по особовому рахунку № [NUMBER] з 01.07.2025 року. Листом Головного управління ПФУ в Полтавській області від 25.07.2025 року повідомлено [PERSON] про скасування групи інвалідності з 07.06.2023 року, внаслідок чого виникла переплата пенсії за період з 06.06.2023 року по 30.06.2025 року в сумі 91609,59 грн, яку запропоновано повернути добровільно. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на те, що оскільки відповідач у добровільному порядку не повернув переплату по пенсії, то вказана сума підлягає стягненню в судовому порядку. В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні (ч. 1ст. 4 Закону №1058). Відповідно до ст. 9 Закону №1058, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Пенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров`я, внаслідок: а) трудового каліцтва або професійного захворювання; б)загального захворювання ( втому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства). Пенсії по інвалідності призначаються незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи (ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення»). Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058 затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1(далі за текстом Порядок № 22-1). У розділі ІІ Порядку № 22-1 встановлено перелік документів, необхідних для призначення пенсії. Згідно із п. 2.2. до заяви про призначання пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу, тобто документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків; документи про стаж; індивідуальні відомості про застраховану особу, додані органом, що призначає пенсію; відомості про місце проживання особи. Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК (абзац 2 п. 2.2. Порядку № 22-1). Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15 травня 2003 року № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25.11.2014). Зі змісту п. 3 цієї Постанови вбачається, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпаний і розширеному тлумаченню не підлягає. Відповідно до частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» територіальні органи Пенсійного фонду України наділені правом своїми рішеннями припинити виплату пенсії у випадках, передбачених цим Законом. Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи не містять відомостей, а позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що прийняття рішення про призначення пенсії та виплату пенсії, здійснено внаслідок недобросовісної поведінки відповідача. Таким чином, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що виплачені пенсійні виплати не підлягають поверненню, оскільки підстави для вказаного відсутні, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі за наведених вище обставин. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок позивача.

Outcome: approved